РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Голівщук Т.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2022р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 04.01.2021р. між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого він надав в борг відповідачці 35000,00 доларів США зі строком повернення до 01.12.2021р. Цей договір укладений в простій письмовій шляхом та особисто підписаний відповідачкою. Разом з тим, відповідачка в обумовлений в договорі строк своє зобов`язання щодо повернення позики не виконала, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Просить стягнути з відповідачки суму боргу за договором позики від 04.01.2021р. в розмірі 994 133,00грн., що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 35 000,00 доларів США, та витрати по сплаті судового збору в сумі 9941,33грн.

Ухвалою суду від 21.01.2022р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання.

В підготовче засідання представник позивача адвокат Кравченко О.В. не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в підготовче засідання не прибула, 20.04.2022р. до суду надійшла її заява, в якій вона позовні вимоги визнала повністю, проти їх задоволення не заперечує, справу просить розглянути у її відсутність.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі доказами і згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у зв`язку з визнанням позову відповідачем ухвалити рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.11,14 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, із договорів. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом ст.3,6,627,629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Отже, системний аналіз вказаних норм чинного законодавства вказує на те, що договір позики на суму, яка не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, обов`язково укладається у письмовій формі. На підтвердження факту укладання такого договору можуть бути надані розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, договір позики є реальним, тобто укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, тому письмова форма договору позики є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.07.2019р., справа 524/4946/16-ц.

Суд встановив, що 04.01.2021р. між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачка ОСОБА_2 отримала від позивача ОСОБА_1 в борг грошові кошти в розмірі 35000,00 доларів США зі строком виплати боргу до 01.12.2021р., без сплати процентів.

Цей договір оформлений письмовим документів (договором позики грошових коштів) та особисто підписаний сторонами.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Так, виходячи зі змісту наданого суду письмового документу - договору позики грошових коштів від 04.01.2021р., його форми, наявності в ньому особистих підписів сторін, суд приходить до висновку про наявність між сторонами правовідносин саме за договором позики, грошові кошти за яким реально були передані позичальниці ОСОБА_2 ..

Однак відповідачка ОСОБА_2 в порушення вимог діючого законодавства та умов укладеного договору позики не виконала свого обов`язку щодо повернення суми позики в обумовлений сторонами строк, чим порушила законні права позивача ОСОБА_1 , які підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заявленої суми боргу.

При цьому, суд виходить з того, що відповідачка ОСОБА_2 повністю визнала позовні вимоги ОСОБА_1 .. Таке визнання не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів.

Жодних обґрунтованих сумнівів в достовірності встановлених обставин та добровільності їх визнання відповідачкою у суду немає.

Таким чином, позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у зв`язку з тим, що відповідачка ОСОБА_2 визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним стягнути з неї на користь позивача ОСОБА_1 50% понесених нею судових витрат, тобто 4970,67грн., а інші 50% - повернути позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст.3,6,11,14,15,16,525,526,530,545,627,629,638,639,1046-1049 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,142,200,206,259, 263-265 ЦПК України,суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , заборгованість за договором позики від 04.01.2021р. в розмірі 994 133,00грн. (дев`ятсот дев`яносто чотири тисячі сто тридцять три гривні 00 копійок), що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 35 000,00 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , 50% витрат по сплаті судового збору в розмірі 4970,67грн. (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят гривень 67 копійок).

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , 50% судового збору в розмірі 4970,67грн. (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят гривень 67 копійок), сплаченого на рахунок UA0008514, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл/м.Зап. Хортиц./22030101, ЄРДПОУ 37941997, згідно з квитанцією АТ «Акцент-Банк» № МР_АВ141191ZAA_22993880 від 20.01.2022р., оригінал якої зберігається в матеріалах цивільної справи №2/337/874/2022 (ЄУН 337/422/22).

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.А.Мурашова

12.05.2022