Справа №949/8/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2022 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі головуючого - судді Отупор К.М., розглянувши подання державного виконавця Дубровицького відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Углік О.М. про примусове проникнення до житла,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Дубровицького відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Углік О.М. звернулася до суду із поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла.

В обґрунтування подання зазначила, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження №68008861 з примусового виконання: виконавче провадження №43110711 з примусового виконання виконавчого листа №560/38/14-ц, виданого 08 квітня 2014 року Дубровицьким районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно, та виконавче провадження №56914341 з примусового виконання виконавчого листа №560/540/17, виданого 02 серпня 2018 року Дубровицьким районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_5 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно. Державним виконавцем перевірявся майновий стан боржника, однак за результатами перевірки було встановлено, що майно, на яке може бути звернено стягнення, відсутнє. Тому, на підставі статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 439 Цивільного процесуального кодексу України, просить суд вирішити питання щодо надання дозволу працівникам Дубровицького відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 439 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає подання, зазначене в частині 1 цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Згідно із статтею 7 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки статтею 439 Цивільного процесуального кодексу України не передбачено повідомлення учасників справи. Судове засідання у даному випадку не проводиться.

Суд, дослідивши матеріали подання, вважає, що у його задоволенні слід відмовити з таких підстав.

Згідно частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника-фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку з залученням працівників поліції, вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Згідно частини 2 статті 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше, як за вмотивованим рішенням суду. Однак, конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Невід`ємною засадою виконавчого провадження відповідно до пункту 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження", є обов`язковість виконання рішення суду, а згідно статті 18 вказаного закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим законом заходи щодо примусового виконання рішення суду.

Відповідно до статті 439 Цивільного процесуального кодексу України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" та процесуальних норм дає підстави для висновку про законодавче збалансування прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

При цьому, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права. Судове рішення про надання дозволу на проникнення до житла чи іншого володіння боржника має бути вмотивованим, тобто суду мають бути надані переконливі докази того, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до майна, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для виконання судового рішення, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій (постанова Верховного Суду від 12 березня 2020 року справа №757/41727/19-ц).

Окрім того, вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримати повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини створення перешкод у проведенні виконавчих дій.

Отже, зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

До подання про примусове проникнення до житла за адресою: АДРЕСА_1 , де нібито постійно боржник ОСОБА_1 , в межах виконавчого провадження №68008861, державним виконавцем додано:

- копію виконавчого листа №560/38/14-ц, виданого 08 квітня 2014 року Дубровицьким районним судом Рівненської області; копію виконання виконавчого листа №560/540/17, виданого 02 серпня 2018 року Дубровицьким районним судом Рівненської області; копію постанови про відкриття виконавчого провадження №56914341; копію постанови про відкриття виконавчого провадження №43110711; копію виклику державного виконавця; копію акта державного виконавця та фототаблицю до нього; розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 12 Цивільного процесуального кодексу України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в статті 81 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Слід звернути увагу, що у суду відсутні докази перебування у відділі зведеного виконавчого провадження №68008861, до складу якого приєднано 2 виконавчих проваджень, оскільки державним виконавцем не надано витяг єдиного реєстру боржників та витяг з автоматизованої системи виконавчих проваджень, де згідно із статтею 8 Закону України "Про виконавче провадження" здійснюється реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій.

Державним виконавцем до подання не додано жодного документа стосовно виконавчого провадження №68008861, а саме рішення про відкриття виконавчого провадження, про об`єднання виконавчих проваджень, про накладання арешту та інше.

Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник ОСОБА_1 дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ., та боржник перешкоджав вільному доступу державного виконавця до свого приміщення. Окрім того, у матеріалах подання відсутні відомості про те, що боржнику було направлено повідомлення про дату проведення виконавчих дій, та його обов`язок допустити державного виконавця для проведення виконавчих дій.

Матеріали подання загалі не містять доказів щодо власника приміщення до якого просить надати дозвіл на проникнення державний виконавець, та не подано належного обґрунтування необхідності проведення виконавчих дій із проникненням до житлового приміщення.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення подання про примусове проникнення до житла.

На підставі викладеного, керуючись статтею 442 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця Дубровицького відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Углік О.М. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 - відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.