Справа № 366/1677/21
Провадження № 2/369/70/22
РІШЕННЯ

Іменем України

07 лютого 2022 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Ткаченка Ю.В., при секретарі Мартовицькій Н.Є., за участю сторін: позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засідання, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина, ОСОБА_3 , яка проживала в с. Феневичі Вишгородського (Іванківського) району Київської області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на майно, яке належало останній.

На праві особистої приватної власності ОСОБА_3 мала домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач, як спадкоємець за законом, виявив бажання та намір вступити у власність всім спадковим майном, що залишилося після смерті ОСОБА_3

ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом, у встановлений законом шестимісячний строк не подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадкового майна, оскільки хворів, а також не мав достатніх юридичних знань у сфері спадкування, мав помилкове уявлення, що прийняття спадщини пов`язане з шестимісячним строком, але помилково вважав, що до нотаріуса необхідно звертатися не протягом шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, а після спливу такого строку.

Позивач вважає, що пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин, тому просить суд продовжити йому строк для прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 06 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання (а.с. 21), а ухвалою суду від 29 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 15 листопада 2021 року (а.с. 29).

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, розгляд справи відкладено на 13 грудня 2021 року (а.с. 33).

02 грудня 2021 року до суду від ОСОБА_2 на електронну пошту суду, а 07 грудня 2021 року по пошті, надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовної заяви в повному обсязі (а.с. 39-52) .

13 грудня 2021 року розгляд справи було відкладено за клопотанням позивача на 07 лютого 2022 року (а.с. 53, 54).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив суду. що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_3 , яка проживала в с. Феневичі. Він має намір успадкувати належне їй майно. При зверненні до Іванківської районної державної нотаріальної контори із заявою про заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропущенням ним строку для прийняття спадщини. До нотаріуса вчасно не звернувся, оскільки був зайнятий на роботі, а також мав проблеми зі станом свого здоров`я (перебув та перебуває під наглядом лікарів). Крім того, працівниками сільської ради його було невірно проінформовано про процедуру прийняття спадщини. Спадщину після дружини ніхто не приймав. Відповідач ОСОБА_2 це дружина рідного брата його дружини (спадкодавиці). У даному будинку ніхто не проживає.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про розгляд судового засідання повідомлена вчасно, через смс-повідомлення. Заяв та клопотань до суду не надіслала.

Відповідач Іванківська селищна рада Вишгородського району Київської області звернулися до суду з листом, в якому просять розгляд справи провести без участі представника селищної ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

З свідоцтва про шлюб, виданого 14 квітня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва слідує, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 14 квітня 2006 року за актовим записом № 384 було зареєстровано шлюб (а.с. 4).

З довідки № 603 від 30.07.2020 року, виданої Феневицькою сільською радою Іванківського району Київської області, слідує, що в АДРЕСА_1 , з 2017 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 мешкала і була зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом з нею мешкали і були зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2017 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 2017 року по даний час (а.с. 5).

З копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 260881705 від 10.06.2021 року слідує, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

З Виписок із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 слідує, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні в період з 12.12.2020 по 18.12.2020, 10.04.2017 по 25.04.2017, 13.04.2017, 10.04.2017 (а.с. 8-11).

За відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання перебування фізичних осіб ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14).

З постанови Іванківської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 371/02-31 від 18.05.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у заведенні спадкової справи після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини. Згідно довідки Феневицької сільської ради разом з ОСОБА_3 були зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . За даними нотаріальної контори після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадщину прийняв ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , заявою від 15 червня 2018 року. За даними нотаріальної контори після ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась (а.с. 12).

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За приписами статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву по прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При розгляді цих справ судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі N 766/14595/16 (провадження N 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі N 487/2375/18 (провадження N 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі N 450/1383/18 (провадження N 61?21447св19).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип "пропорційності" тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип "пропорційності", натомість принцип "пропорційності" є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип "пропорційності" як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.10. 2018 року у справі N 681/203/17-ц.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви, не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду N 61-49121св від 29.10.2019 р.

Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 сплинув 13 вересня 2018 року, а до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач звернувся 18 травня 2021 року.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив про те, що встановлений ч. 1ст. 1270 ЦК України строк для звернення із заявою про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки він хворів і хворіє на судоми головного мозку, постійно перебуває під наглядом лікарів, а також був невірно проінформований про строки прийняття спадщини.

У ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Надані суду документи, а саме: копія виписки з амбулаторної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 18.12.2020, 25.04.2017, 13.04.2017, 10.04.2017 не свідчать про неможливість позивача протягом 6 місяців звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Враховуючи, що позивач не довів наявність перешкод, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за законом, правові підстави для надання йому додаткового строку відсутні.

З огляду на наведене, позовні вимоги про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини не підлягають задоволенню судом.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Іванківський районний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 лютого 2022 року

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3

Відповідач: Іванківська селищна рада Вишгородського району Київської області, , місце знаходження: 07201, Київська область Вишгородський район смт. Іванків вул. Івана Проскури,47.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , проживає за адресою: АДРЕСА_4

Суддя : Ю.В. Ткаченко