Справа № 308/4266/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участю секретаря судових засідань Івашко Я.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_2 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1901, а малолітню доньку ОСОБА_3 , 2014 року народження залишити проживати разом з батьком.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачкою ОСОБА_2 не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та народження дітей. При цьому відповідачка практично не бере участі матеріально в житті сім`ї і весь тягар забезпечення сім`ї та виховання доньки ОСОБА_4 лежить на плечах позивача. Спільне господарство між подружжям не ведеться. Фактичні шлюбні відносини припинені з жовтня 2021 року. Втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між подружжям.

Суперечки про місце проживання спільної доньки і розподіл спільного майна, станом на момент подання позовної заяви відсутні.

Ухвалою суду від 18.04.2022 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому подав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. При цьому матеріали справи містять нотаріально посвідчену заяву відповідачки, в якій остання просить розглядати справу за її відсутності. Окрім того відповідач зазначає про повне визнання позову про розірвання шлюбу та визначення проживання дитини разом з батьком ОСОБА_1 при цьому наслідки такого визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 3ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Як убачається з матеріалів справи 25 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №1901, та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6 , дружини - ОСОБА_6 .

У шлюбі у подружжя народилась: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 13.04.2022.

Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу.

З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, сторони припинили шлюбні відносини з жовтня 2021 року та не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Спільна донька - ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 .

Наведене стверджується нотаріально посвідченою заявою відповідачки, що міститься у матеріалах справи від 06.04.2022, зі змісту якої випливає, що відповідачка повністю визнає позов, зокрема просить розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований відділом ДРАЦС по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1901, та визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 .

При цьому відповідач зазначає, що наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі.

Позивач з цих підстав наполягає на розірванні шлюбу та визначенні місця проживання малолітньої дитини разом з ним, а відповідач визнає заявлені вимоги.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За ч. 1ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Зі змісту наданого суду Договору між батьками про здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, укладеного 06.04.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вбачається, що батьки домовились, що до досягнення донькою вісімнадцятирічного віку вона буде проживати разом з батьком - ОСОБА_1 . Сторони дійшли згоди, що дитина ОСОБА_3 , залишається на повному утриманні батька - ОСОБА_1 .

Відтак, між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання їх дитини, а отже суд вважає можливим визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 .

З урахуванням тієї обставини, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також того, що сторони на даний час разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку про прийняття визнання позовних вимог відповідачем та задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, при поданні позову позивачем сплачено 992, 40 грн. судового збору, а тому позивачу слід повернути з державного бюджету 496, 20 грн. - 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Крім цього, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути 496, 20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 133, 137, 141, 247,258, 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, ст.ст. 24,56,104,105,110, 160, 161,180-184, 191СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 25.10.2013 та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №1901, - розірвати.

Неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати разом з батьком ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 496, 20 грн. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 496, 20 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення суду складено 11.05.2022.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник