Справа № 362/5022/21
Провадження № 2/700/53/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Лисянка цивільну справу №362/5022/21, провадження №2/700/53/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу,

В С Т А H О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення авансу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що між нею та відповідачем 30 червня 2020 року було досягнуто попередньої домовленості щодо купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 . В якості авансу відповідач отримав від неї грошові кошти в сумі 2000 доларів США в рахунок часткової оплати за будинок. В подальшому між ними договір купівлі-продажу не було укладено, оскільки сторони не досягли усіх істотних умов щодо договору, проте сплачений аванс відповідач так і не повернув. На вимогу від 22.06.2021 року про повернення суми коштів протягом семи днів з дня отримання вимоги, жодним чином не відреагував, чим ухилився від виконання своїх зобов`язань щодо повернення коштів. За таких обставин вона змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь 2000 доларів США, що по курсу НБУ становить 53386 грн.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 15.12.2021 року було прийнято справу до свого провадження, відкрито провадження у цивільній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач будьяких заперечень проти позову та відзиву не подавав, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 отримав кошти від позивача ОСОБА_1 в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США в рахунок розрахунку за придбаний у нього житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, на якій він розташований. Оформлення договору зобов`язувався провести після повного розрахунку. Даний факт підтверджується розпискою від 30.06.2020 року.

Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 квітня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №898.

22 червня 2021 року позивач надіслала вимогу відповідачу про повернення коштів в сумі 2000 доларів США, які були передані ОСОБА_2 в якості авансу за житловий будинок, не пізніше семи днів з дня отримання ним даного листа. Дану вимогу про повернення коштів відповідач отримав 28.08.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте, відповідачем жодних дій вчинено не було. На даний час коштів не повернув.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу, зокрема, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Частиною 1 ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч.1 ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Відповідно до ч.2 ст.570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Основними ознаками завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, який він одночасно і забезпечує, а також він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Як і інші способи забезпечення виконання зобов`язання завдаток вважається дійсним у разі дотримання письмової форми правочину (ст.547 ЦК України) і може забезпечувати лише дійсне зобов`язання (ст. 548 ЦК України).

Аванс - це визначена грошова сума. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання. Тому незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той, хто отримав аванс, повинен його повернути. І якщо продавець отримав як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано, то незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню.

Тобто, боржник який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором.

Матеріали справи та зміст розписки свідчить про наявність між сторонами договірних правовідносин щодо купівлі-продажу у майбутньому нерухомого майна.

З урахуванням наведеного вище, якщо договір купівлі-продажу спірного житлового будинку в установлено законом порядку між сторонами укладено не було, то передані кошти в сумі 2000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню у зв`язку із не укладенням договору купівлі-продажу незалежно від того, з чиєї вини він не був укладений.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, від 09 грудня 2020 року по справі № 211/5994/17, від 10 лютого 2021 року по справі № 208/680/15-ц, від 25 квітня 2018 року у справі № 679/2231/15-ц, від 21 вересня 2020 року по справі № 308/1904/17.

Велика Палата ВС, розглянувши справу № 373/2054/16, дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч.1 ст. 1046, ч.1 ст.1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення коштів в іноземній валюті і порядку визначення у рішенні еквівалента суми боргу в національній валюті містяться також у постанові ВП ВС від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц.

Так, у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

За таких обставин, оскільки договір купівлі-продажу сторонами не укладено, а відповідач отриману суму авансу не повернув, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 2000 дол США.

Враховуючи положення ч.1 ст.141 ЦПК України, із відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати за сплату судового збору у розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 202, 570, 635, 357, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 1-13,76-81, 141, 258-259, 263-268, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 2000 (дві тисячі) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В.Бесараб