головуючий у суді І інстанції Шум Л.М.
провадження № 22-ц/824/3309/2022
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої майну, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 99 491 грн 55 коп. у рахунок відшкодування шкоди, завданої автомобілю марки «Mersedes- Benz», модель Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Позов мотивований тим, що з 02 серпня 2003 року по 17 лютого 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з відповідачем, під час якого у 2012 році сторони придбали автомобіль марки «Mersedes- Benz», модель Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за відповідачем, оскільки ним користувався лише він.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 червня 2015 року у справі №750/13386/14 право власності на вказаний автомобіль визнано за ОСОБА_2 .

Відповідач відмовився передати автомобіль позивачу та протягом тривалого часу продовжував володіти і користуватися ним, у зв`язку з чим позивач неодноразово зверталася до правоохоронних органів.

Слідчим Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області капітаном поліції Ребусом Ю.В. здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000496 від 16 грудня 2015 року за заявою ОСОБА_2 щодо незаконних дій відповідача з привласнення належного їй майна, за ознаками частини 1 статті 191 КК України.

Після спливу більше одного року з моменту визнання права власності на автомобіль за позивачем відповідач особисто звернувся до слідчого Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області із заявою, у якій повідомив про свою готовність вказати місце знаходження автомобіля.

27 липня 2016 року працівниками поліції проведений огляд місця події, яким встановлено, що спірний автомобіль перебував біля воріт автокооперативу «Веркон-авто» по вул. Кулібіна, 11Б, у місті Києві.

Під час огляду місця події на автомобілі виявлені наступні зовнішні пошкодження: на лівому дзеркалі пошкоджений пластмасовий корпус, тріщина на лобовому склі розміром близько 60 см, підніжка переднього бамперу частково відсутня, в лівій частині переднього бампера сліди відновлювального ремонту, відсутній гачок буксирувального отвору на бампері, деформація задньої підніжки бампера із пошкодженням її пластикового облицювання, задні ліхтарі мають пошкодження - відсутні деякі фрагменти скла, відсутня центральна емблема на задній дверці, по всьому кузову автомобіля наявні багаточисленні корозійні руйнування, деформування з пошкодженням лакофарбового покриття.

17 листопада 2016 року на підставі постанови слідчого Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Воробйова Д.С. про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, спірний автомобіль передано позивачу.

Того ж дня автомобіль оглянуто експертом-оцінювачем, яким виявлені ті ж самі зовнішні пошкодження, що і при огляді місця події 27 липня 2016 року, на підставі огляду 03 грудня 2016 року ним складений звіт № 660/11-16 про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу, у складі якого проведено ремонтну калькуляцію необхідних витрат для відновлення автомобіля.

Відповідно до указаного звіту вартість ремонту автомобіля з метою усунення виявлених зовнішніх пошкоджень становить 99 491 грн 55 коп.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року задоволено позов ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 99 491 грн 55 коп. у рахунок відшкодування шкоди, завданої автомобілю марки «Mersedes- Benz», модель Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 994 грн 92 коп.

Вказане рішення мотивоване тим, що відповідач навмисно не виконував рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 червня 2015 року про визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль та затягував час передачі спірного автомобілю позивачу.

Відповідач не погоджувався із висновком експерта-оцінювача про вартість матеріального збитку, заподіяного власнику спірного автомобіля, однак клопотання про призначення судової експертизи не заявив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Висновок суду першої інстанції про те, що шкода указаному автомобілю завдана відповідачем ґрунтується на припущеннях, оскільки позивачем не надано доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між діяльністю чи бездіяльністю відповідача та настанням наслідків у виді пошкодження автомобіля. Відповідачем разом із відзивом на позов суду надані докази, якими спростовується наявність його вини у завданні шкоди, які судом першої інстанції не взяті до уваги. Відповідач припинив користуватися автомобілем задовго до ухвалення рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 червня 2015 року про визнання за позивачем права власності на нього. У матеріалах справи відсутні докази того, що автомобіль після визнання права власності на нього за позивачем перебував у володінні та користуванні відповідача, у зв`язку з чим йому була завдана шкода.

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2016 року у справі № 732/740/16-ц відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про витребування із чужого незаконного володіння автомобіля марки «Mersedes- Benz», модель Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Цим рішенням, яке набрало законної сили, встановлені обставини, що мають преюдиційне значення, зокрема, що на час огляду справи у суді з`ясовано місцезнаходження спірного автомобіля, який тривалий час не експлуатувався. Також суд дійшов висновку про відсутність доказів того, що спірний автомобіль на час розгляду справи знаходився чи утримувався відповідачем.

Відповідачем до суду першої інстанції була надана копія постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 08 листопада 2013 року, якою підтверджується, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини водія автомобіля «Деу», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 здійснено зіткнення з автомобілем «Mersedes- Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , у результаті чого ці транспортні засоби були пошкоджені.

При складанні звіту про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу не враховано, що транспортний засіб пошкоджений у результаті ДТП, що впливає на встановлення причин пошкодження автомобіля.

Матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000496, жодним чином не підтверджують факт перебування автомобіля марки «Mersedes-Benz», модель Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у незаконному володінні відповідача. Повідомлення про підозру у межах цього кримінального провадження відповідачу не вручено.

З протоколу огляду місця події у кримінальному провадженні № 0000496, на який наявне посилання в оскаржуваному рішенні, не зрозуміло, коли саме завдано шкоди транспортному засобу та у результаті яких саме дій.

Від представника позивача - адвоката Пархоменко О.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 та залишити рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року без змін.

Відзив мотивований тим, що відповідачем навмисно не виконувалося рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 червня 2015 року щодо передачі спірного автомобіля позивачу, що підтверджується відповіддю Управління превентивної діяльності ГУНП в Чернігівській області від 29 червня 2016 року про те, що 16 вересня 2015 року рух транспортного засобу зафіксовано відеокамерою системи «Відеоконтроль-Рубіж» при виїзді з м. Чернігова, що, на думку позивача, свідчить про перебування автомобіля у користуванні відповідача після набрання законної сили рішенням про поділ майна. Місце, де був виявлений автомобіль знаходиться поряд із гуртожитком, де проживає відповідач. Тобто автомобіль вилучено саме у відповідача.

Обставини, встановлені рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2016 року не є преюдиційними для цієї справи, оскільки у задоволенні позову про витребування майна відмовлено у зв`язку з тим, що на час розгляду справи у суді (30 серпня 2016 року) з`ясовано місцезнаходження автомобіля.

На час проведення поділу майна подружжя, вартість спірного автомобіля була визначена судом у розмірі 310 514 грн 20 коп. Відповідач посилається на набуття автомобілем пошкоджень у результаті ДТП у 2013 році, однак відповідачем не надано доказів на підтвердження переліку та обсягу пошкоджень автомобіля, а також не заявлено клопотання про проведення експертизи. Поведінка відповідача, на думку позивача, є суперечливою.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення, у яких він посилається на те, що 03 січня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Деснянського районного суду міста Чернігова із заявою про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 червня 2015 року у справі про поділ майна подружжя. У вказаній заяві позивач зазначила, що звертаючись до суду з позовом про поділ майна подружжя вона самостійно визначила вартість автомобіля у розмірі 310 514 грн 20 коп. 03 грудня 2016 року після ознайомлення зі звітом про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу транспортного засобу їй стало відомо, що ринкова вартість цього автомобіля становить 208 929 грн 90 коп.

У звіті про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу № 660/11-16, у складі якого проведено ремонтну калькуляцію необхідних витрат для відновлення автомобіля, встановлений лише факт наявності пошкоджень, проте не визначено коли вони були завдані та у результаті яких дій. У відповіді Управління превентивної діяльності ГУНП в Чернігівській області зазначено, що у момент фіксування камерою автомобіля неможливо встановити хто ним керував, оскільки він не зупинявся працівниками поліції на посту.

Також від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд цієї справи з викликом учасників справи у судове засідання.

В обґрунтування клопотання, заявник вказував на те, що існує необхідність проводити розгляд справи за участю сторін для всебічного, повного та об`єктивного встановлення усіх обставин справи.

Згідно вимог статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Таким чином, оскільки ціна позову становить 99 491 грн 55 коп. та не перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням учасників справи, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла таких висновків.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 червня 2015 року у справі № 750/13386/14 виділено та визнано право власності за ОСОБА_2 на автомобіль марки «Mersedes», модель Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 310 514 грн 20 коп (а.с. 5-7 т. 1).

Позивач ОСОБА_2 зверталася УДАІ ГУ МВС України в Чернігівській області, Чернігівський МВ УМВС України в Чернігівській області, щодо повернення їй спірного автомобіля (а.с.9-10 том1).

Листом ГУНП в Ченігівській області від 28 грудня 2015 року ОСОБА_2 повідомлено про те, що за фактом привласнення її автомобіля марки «Mersedes», модель Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внесені відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 191 КК України (а.с. 11 т. 1).

Під час проведення досудового розслідування у вказаному провадженні 21 січня 2016 року проведено допит у якості свідка відповідача ОСОБА_2 , а 27 липня 2016 року працівниками поліції проведено огляд місця події та складено відповідний протокол огляду місця події (а.с. 14-15 т. 1).

Судом встановлено, що під час огляду місця події на автомобілі були виявлені зовнішні пошкодження, зазначені пошкодження зафіксовані в акті огляду місця події від 27 липня 2016 року, а також шляхом фотографування (ас. 16-17).

17 листопада 2016 року на підставі постанови слідчого Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Воробйова Д.С. про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання спірний автомобіль був переданий позивачу (а.с.18 т. 1).

17 листопада 2016 року автомобіль був оглянутий експертом-оцінювачем, яким виявлені ті ж самі зовнішні пошкодження, які були виявлені при огляді місця події 27 липня 2016 року на підставі огляду 03 грудня 2016 року ним був складений звіт про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу № 660/11-16, у складі якого проведено ремонтну калькуляцію необхідних витрат для відновлення автомобіля, відповідно до вищевказаного звіту, вартість ремонту автомобіля з метою усунення виявлених зовнішніх пошкоджень становить 99 491 грн 55 коп. (а.с. 19-42 т. 1).

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 08 листопада 2013 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Відповідно до цієї постанови ОСОБА_3 24 жовтня 2013 року о 18:48 год. по вул. Федорова, 28 у м. Києві, керуючи автомобілем марки «Део», державний номер НОМЕР_3 , не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Mersedes», модель Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с. 124 т. 1).

Відповідно до відповіді Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області від 07 листопада 2018 року на адвокатський запит повідомлено, що кримінальне провадження № 0000496 від 16 грудня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України закрито. Указане кримінальне провадження було розпочато за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 191 КК України, а у подальшому кваліфікація була змінена. Про підозру у межах цього кримінального провадження нікому не повідомлялося, достовірних доказів вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 191 КК України та частиною 1 статті 382 КК України встановлено не було. ОСОБА_1 жодних перешкод слідству у процесі отримання ОСОБА_2 належного їй автомобіля не створював (а.с. 152-153 т. 1).

Ухвалою слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2019 року скасовано постанову слідчого Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області від 23 травня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000496 (а.с. 170-171 т. 1).

Листом Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області від 24 вересня 2019 року повідомлено ОСОБА_2 , що кримінальне провадження № 0000496 закрито 24 вересня 2019 року на підставі пункту 2 чаcтини 1 статті 284 КПК України (а.с. 179 т. 1).

Ухвалою слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області від 03 січня 2020 року скасовано постанову слідчого Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області від 24 вересня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000496 (а.с. 190-191 т. 1).

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий з`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Натомість, неправомірність дій, вину та причинно-наслідковий зв`язок між ними спростовує відповідач.

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов про відшкодування майнової шкоди суд першої інстанції виходив з того, що відповідач затягував час щодо передачі спірного автомобіля позивачу та навмисно не виконував рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 червня 2015 року про визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль.

Однак, суд першої інстанції залишив поза увагою наявне у матеріалах справи рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2016 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про витребування майна - автомобіля марки «Mersedes», модель Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із чужого незаконного володіння (а.с. 128 т. 1).

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 16 листопада 2016 року рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2016 року залишено без змін.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. Отже, якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається (постанови Верховного Суду: від 04 червня 2020 року у справі № 522/7758/14-ц (касаційне провадження № 61-40927св18), від 17 листопада 2021 року в справі № 806/3572/17 (касаційне провадження № К/9901/29674/21)).

Суд першої інстанції під час розгляду справи не встановив, які обставини, встановлені рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2016 року, чи мають преюдиційне значення при розгляді даної справи, враховуючи предмет та підстави позову у ній та обставини, на які посилався відповідач у своєму відзиві на позов.

Указаним рішенням, яке набрало законної сили, установлено, що позивачем ОСОБА_2 не доведено факт того, що на той час у фактичному володінні та користуванні відповідача перебував спірний автомобіль. Позивачу відомо місцезнаходження спірного автомобіля і вона як власник не позбавлена можливості володіти, користуватися та розпоряджатися цим своїм майном. Натомість позивач відмовлялася забрати спірний автомобіль і таке її рішення охоплювалося змістом її прав як власника та її внутрішньою волею. Стороною позивача не спростовано відповідними доказами підтвердженого у судовому засіданні свідками факту передачі відповідачем ОСОБА_2 ключів від автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Ці обставини встановлені судовим рішенням, таке судове рішення набрало законної сили, у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а тому наявні підстави вважати, що указані бставини є преюдиційними та не потребують доказування.

Наведеному суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки та дійшов до передчасного висновку про доведеність вини відповідача у завданні майнової шкоди позивачу у результаті пошкодження належного їй транспортного засобу.

Проста послідовність подій знаходження спірного транспортного засобу після його купівлі у користуванні відповідача, а також наявність пошкоджень у вказаного автомобіля, з урахуванням вищезазначених преюдиційних обставин, не свідчить про те, що шкода спричинена у результаті неправомірних дій відповідача. При цьому, відповідач відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями.

Доводи позивача про те, що відповідно частини 2 статті 1166 ЦК України саме відповідач, як заподіювач шкоди, повинен був довести відсутність своєї вини у заподіянні шкоди її майну, є правильними, але відповідач і довів відсутність своєї вини.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року про задоволення позову ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , то сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1 492 грн 50 коп. підлягає до стягнення з позивача на його користь.

Керуючись статтями 367, 369, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої майну, залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 492 грн 50 коп.

Інформація про боржника: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Інформація про стягувача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська