Провадження №2/523/1195/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"28" квітня 2022 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді - Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду № 5 в місті Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей,-

Установив

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання спільних дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , просила також стягнути з відповідача 1/2 частину всіх додаткових витрат пов`язаних із лікуванням дітей та догляду за ними до досягнення повноліття дітьми.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в період перебування у шлюбі із ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_1 , - у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - народився син ОСОБА_4 .

В шлюбі із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 перебуває із 19 січня 2008 року.

Шлюб був зареєстрований 19 січня 2008 року, Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис номер 17 від 19 січня 2008 року.

Сім`я фактично припинила своє існування, оскільки відповідач вчиняв насильницькі дії відносно ОСОБА_1 .

Примирення та збереження шлюбу вважає неможливим.

Подальше шлюбне життя є таким, що суперечить інтересам дітей і власним інтересам розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності.

З огляду на наведене, 04 червня 2021 року, до Суворовського районного суду міста Одеси, ОСОБА_1 подала позовну заяву до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мешкають разом із позивачем та разом із ОСОБА_2 за вказаною адресою.

При цьому діти фактично знаходяться на утриманні матері ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 коштів на утримання дітей не надає та не приймає участь у додаткових витратах.

Обидві дитини хворі.

Згідно із консультаційним висновком спеціаліста від 01.04.2021 року, доньці позивачки, ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено діагноз - атопічний дерматит, стадія ремісії; необхідність імунізації проти комбінації інфекційних хвороб.

Згідно із консультаційним висновком спеціаліста від 1.04.2021 року, моєму сину ОСОБА_4 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено діагноз, - атонічний дерматит, стадія ремісії; оклюзійна внутрішня гідроцефалія, симптоматична епілепсія (останні судоми 29.03.2021 року); необхідність імунізації проти комбінації хвороб.

Враховуючи зазначене позивачка просила її позовні вимоги задовольнити з обґрунтувань, що викладені в позові.

Ухвалою суду від 08 червня 2021 року суддею прийнято до свого розгляду зазначену цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. (а.с. 28,29).

В установлений строк відповідачем відзиву на позов не надано.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти проголошення заочного рішення не заперечував. (а.с. 34, 38).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому порядку, причин неявки суду не сповістив. Окрім того як відповідач так і його представник-адвокат Трепачова О. В. знайомились із матеріалами справи. (а.с. 41, 56).

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою позивача.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи суд доходить висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , із 19 січня 2008 року. (а.с. 11).

В період перебування у шлюбі із ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_1 , - у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - народився син ОСОБА_4 . (а.с. 12,13).

Малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мешкають разом із позивачем та разом із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому діти фактично знаходяться на утриманні матері ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 коштів на утримання дітей не надає та не приймає участь у додаткових витратах.

Обидві дитини хворі.

Згідно із консультаційним висновком спеціаліста від 01.04.2021 року, доньці позивачки, ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено діагноз - атопічний дерматит, стадія ремісії; необхідність імунізації проти комбінації інфекційних хвороб.

Згідно із консультаційним висновком спеціаліста від 1.04.2021 року, моєму сину ОСОБА_4 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено діагноз, - атонічний дерматит, стадія ремісії; оклюзійна внутрішня гідроцефалія, симптоматична епілепсія (останні судоми 29.03.2021 року); необхідність імунізації проти комбінації хвороб. (а.с. 17-19, 43-45).

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За приписами ч.2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є обов`язком батьків, що випливає зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. (ч. 2 ст. 182 СК України).

За правилами ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подав її 04 червня 2021 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 04 червня 2021 року.

Враховуючи матеріальний стан сторін, з врахуванням встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дітей аліменти у заявленому позивачкою розмірі, з індексацією відповідно до закону, проте не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до їх повноліття.

Щодо стягнення частки додаткових витрат на утримання дітей, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У ч. 1 статті, що коментується, закріплене правило, відповідно до якого у тих випадках, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, страждає на тяжку хворобу, є калікою або відчуває потребу у додаткових витратах на неї у зв`язку з розвитком якихось її здібностей, той з батьків, з кого присуджене стягнення аліментів, і той, до кого вимога про це не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах, пов`язаних з утриманням дитини.

Отже, у даному разі маються на увазі додаткові витрати, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Однак в окремих випадках у силу особливих обставин, про які йшлося вище, потрібні крім звичайних значні додаткові витрати. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" також зазначено, що до участі у зумовлених особливими обставинами додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися лише батьки. Оскільки йдеться про понесені або передбачувані витрати, вони мають визначатись у твердій грошовій сумі.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами.

У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.

Стороною позивача надано належні та допустимі докази хвороб дітей та понесення нею додаткових витрат на їх утримання, тому суд вважає позовні доведеними та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Однак суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат за доглядом за дітьми, оскільки зазначені витрати не входять до додаткових витрат на їх лікування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 частково.

Керуючись ст.ст. 3, 4-7,1-13,17- 18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , дата народження, ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження, місто Одеса, РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання дітей ОСОБА_3 , дата народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , дата народження, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 04 червня 2021 року і до повноліття ОСОБА_3 , до 20 листопада 2033 року, а потім у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття ОСОБА_4 , - до ІНФОРМАЦІЯ_8 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягувати з ОСОБА_2 , дата народження, ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження, місто Одеса, РНОКПП НОМЕР_1 , додаткові витрати на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання дітей ОСОБА_3 , дата народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , дата народження, ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/2 частини додаткових витрат, пов`язаних із лікуванням дітей, що підтверджуються квитанціями та платіжними дорученнями, при пред`явленні державному/приватному виконавцю.

Стягнути з ОСОБА_2 , дата народження, ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження, місто Одеса, РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 03 травня 2022 року.

Суддя