Справа № 177/1700/13-ц
Провадження № 4-с/177/3/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2022

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

головного державного виконавця Шманіної К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривому Розі скаргу акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на дії головного державного виконавця Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шманіної К.Ю. про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

АТ «УКРСИББАНК», в особі свого представника Міщанина Є.В., 17.12.2021 звернулося до суду з указаної скаргу та просило скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 65943940 від 08.11.2021; зобов`язати Криворізький відділ ДВС у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро): 1) відновити виконавче провадження № 65943940 з виконання виконавчого листа № 177/1700/13-ц виданого 06.11.2013 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ «УКРСИББАНК» за кредитним договором № 0, у розмірі 596305,05 грн; 2) звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником; 3) зупинити виконавче провадження № 65943940 до вирішення судом заяви органу ДВС про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

В обґрунтування поданої скарги представник заявника зазначає, що на підставі заяви стягувача АТ «УКРСИББАНК» у Криворізькому ВДВС перебував на примусовому виконанні виконавчий лист № 177/1700/13-ц, виданий 06.11.2013 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УКРСИББАНК» заборгованості за кредитним договором № 0, у розмірі 596305,05 грн.

Головним державним виконавцем Шманіною К.Ю. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 65943940 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_1 .

Проте, заявник вважає дії головного державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження неправомірними, оскільки останнім не було встановлено коло спадкоємців після смерті боржника, які є потенційними правонаступниками в межах виконавчого провадження № 65943940. На думку заявника, указана постанова винесена з порушенням норм матеріального права, відтак, підлягає скасуванню, оскільки позбавляє АТ «УКРСИББАНК» можливості реалізувати своє право на примусове виконання рішення суду.

Заявник, АТ «УКРСИББАНК», участі свого представника у судовому засіданні не забезпечило. Проте, від представника банку, ОСОБА_2 , 04.01.2022 надійшла заява, відповідно до якої останній просив проводити судове засідання за його відсутності, на задоволенні вимог за скаргою наполягав.

Судовий розгляд проведено у відсутності представника заявника АТ «УКРСИББАНК», оскільки неявка останнього не перешкоджає розгляду скарги, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 450 ЦПК України.

Головний державний виконавець Шманіна К.Ю. заперечувала проти задоволення скарги, суду подала відзив на неї, у якому зазначила, що у Криворізькому ВДВС у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження № 65943940 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УКРСИББАНК» заборгованості у розмірі 596305,05 грн, яке закінчено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю боржника. При цьому, державним виконавцем вживалися заходи щодо встановлення спадкоємців померлого ОСОБА_1 . Зокрема, як слідує з відповіді Шостої криворізької державної нотаріальної контори від 08.11.2021, після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про прийняття спадщини або відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Отже, на думку державного виконавця, ним виконано усі необхідні дії в межах його повноважень щодо встановлення правонаступників після смерті боржника ОСОБА_1 , за відсутності яких, ним правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 65943940 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а тому, скарга АТ «УКРСИББАНК» є необґрунтованою, у зв`язку із чим, у її задоволені слід відмовити.

На виконання ухвали суду від 20.12.2021 державним виконавцем Криворізького районного відділу ДВС 23.12.2021 разом з відзивом на скаргу надану суду для огляду матеріали виконавчого провадження № 65943940.

Державний виконавець Шманіна К.Ю. у судовому засіданні підтвердила свої заперечення, викладені у відзиві, просила відмовити у задоволенні скарги, як безпідставної та необґрунтованої.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль, де сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, що відповідає приписам ст. 447 ЦПК України.

Згідно з ч. 1, п. 1, п. 5 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі за текстом Закон № 1404-VIII), виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього ж Закону та пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі за текстом Інструкція № 512/5), під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

З метою захисту інтересів стягувача виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

Згідно з абз. 2 п. 1 розділу II Інструкція № 512/5, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Як визначено п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону № 1404-VIII, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, у тому числі, у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому ч. 5 ст. 15 цього Закону.

У свою чергу, ч. 5 ст. 15 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Пунктами 12, 13 Інструкції № 512/15 передбачено, що у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 39 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Отже, дотримуючись засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій.

Судом встановлено, що 12.08.2013 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області в справі № 177/1700/13-ц (провадження № 2/177/634/13) за позовом ПАТ «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено, а саме, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28.04.2007, станом на 04.06.2013, у загальному розмірі 74603 долари США 41 цент, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 596305,05 грн (а.с.57-59).

На виконання вказаного рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.08.2013, відповідно до заяви ПАТ «УКРСИББАНК» (а.с.60), 06.11.2013 видано виконавчий лист № 177/700/13-ц, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 65943940.

Головним державним виконавцем Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шманіною К.Ю. 08.11.2021 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 65943940 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 177/1700/13-ц, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі смертю боржника.

Як слідує з постанови про закінчення виконавчого провадження, підставою для її прийняття стала інформація з актового запису про смерть № 20 від 02.12.2019, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новопілля Криворізького району Дніпропетровської області.

Таким чином, після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження, державний виконавець, у силу ст. 18 Закону № 1404-VIII, має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про можливих спадкоємців померлої сторони виконавчого провадження. Тобто, державний виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі, за заявою сторони, звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Згідно з ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування - є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України)

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України, до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а саме: права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.

Смерть однієї із сторін зобов`язання за загальним правилом не тягне за собою припинення зобов`язання.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином, обов`язок сплатити кошти за кредитним договором не є особистим немайновим правом, чи таким, що нерозривно пов`язано з особою спадкодавця, тому підлягає відшкодуванню правонаступниками.

Викладене узгоджується з позицією Верховного Суду у справі № 591/7886/19, постанова від 27.07.2020

У день відкриття спадщини виникає право на спадкування, яке мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності такого, спадкування здійснюється за законом, у порядку, визначеному ст. ст. 1261-1265 ЦК України (ст. ст. 1223, 1224 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1, ч. 5 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як слідує з матеріалів виконавчого провадження, після одержання інформації про смерть боржника ОСОБА_1 , з метою встановлення кола спадкоємців останнього, головним державним виконавцем Шманіною К.Ю. скеровано до Шостої криворізької державної нотаріальної контори запит від 05.10.2021 № 20958.

Згідно з відповіді завідувача Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. від 03.11.2021 № 2967/02-14, після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заявою про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Вказане також відповідає інформації, що міститься в інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину).

Отже, беручи до уваги, що у Спадковому реєстрі відсутня будь-яка інформація щодо спадкоємців після смерті ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що головним державним виконавцем Шманіною К.Ю. були виконані усі необхідні дії в межах її повноважень щодо встановлення правонаступників після смерті боржника ОСОБА_1 , а тому скарга ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця є необґрунтованою, у зв`язку із чим, у її задоволені слід відмовити.

Щодо посилання скаржника у змісті скарги на той факт, що оскаржувані в судовому порядку дії державного виконавця позбавляють стягувача можливості реалізувати своє право на примусове виконання рішення суду, то з даного приводу суд зазначає, що вищенаведене твердження представника заявника спростовується приписами ч. 2 ст. 1281 ЦК України, згідно з якою, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

При цьому, змістом частини 3 даної статті визначено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, у межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що рішення державного виконавця у вище вказаному виконавчому провадженні прийняті, а дії - вчинені, відповідно до закону, у межах наданих державному виконавцю повноважень, порушення прав заявника, як стягувача у виконавчому провадженні, не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, тому суд, керуючись ст. 451 ЦПК України, вважає за необхідне відмовити у задоволені скарги АТ «УКРСИББАНК».

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на дії головного державного виконавця Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шманіної К.Ю. про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня складення її повного тексту.

Учасник справи, якому повне судове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст ухвали складено 06.01.2022

Суддя: