ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року

м. Черкаси

справа № 697/2051/13-ц, провадження № 22-ц/821/100/22 категорія на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

секретар: Литвин-Восколович Ж.В.

учасники справи:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент»

первісний стягувач: Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра»

боржник: ОСОБА_1

адвокат боржника: Бовшик Микола Юрійович

заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про видачу дубліката виконавчого документа, заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп», ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2021 року ТОВ «Брайт Інвестмент» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення.

Заява мотивована тим, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2013 року у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 стягнуто з відповідача на користь Банка заборгованість по кредиту в розмірі 220 355,59 дол. США, що еквівалентно у гривні до курсу НБУ становить 1 761 302,21 грн. та судові витрати в розмірі 3441 грн., а всього 1 764 743,21 грн.

Згідно Договору про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року, право вимоги за Кредитним договором від 22.11.2007 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», яке, в свою чергу, згідно договору про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 року відступило права вимоги на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» (Новий кредитор), разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

На теперішній час, згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників та сайту Автоматизованої системи виконавчого провадження жодного відкритого виконавчого провадження з виконання заочного рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області у цивільній справі № 697/2051/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором не перебуває.

В той же час, в кредитній справі № 466/П/РП/2007-840, яку було спочатку відступлено ПАТ «КБ «Надра» до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а потім відступлено на користь ТОВ «Брайт Інвестмент», виконавчий лист по справі № 697/2051/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 відсутній.

ТОВ «Брайт Інвестмент» не могло раніше знати про відсутність оригіналу виконавчого листа та завершення виконавчого провадження з виконання виконавчих листів № 697/2051/13-ц у кредитному договорі, стосовно стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

З огляду на вказані обставини, заявник просив суд у зв`язку з відсутністю виконавчого листа видати його дублікат та поновити пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, оскільки вважає, що причини пропуску строку для подачі виконавчого листа № 697/2051/13-ц до виконання є поважними, оскільки ТОВ «Брайт Інвестмент» не могло раніше знати про вказану обставину, так як ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відступив права вимоги на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» разом з усіма додатками до нього, у т.ч. графіками здійснення платежів та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами лише 30.09.2020 року.

Вважає, що наведені обставини унеможливлювали вчинення процесуальних дій у визначений законом та судом строк та виникли об`єктивно незалежно від волі ТОВ «Брайт Інвестмент».

Крім цього, заявник просив суд замінити сторону стягувача з ПАТ «КБ «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника, а саме: ТОВ «Брайт Інвестмент», як такий, що набув всі права та обов`язки стягувача згідно з Договором про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 року по справі № 697/2051/13-ц.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2021 року заяву ТОВ «Брайт Інвестмент» (м. Дніпро) про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, задоволено частково.

Замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по цивільній справі № 697/2051/13-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: стягувача з ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Брайт Інвестмент».

У задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Брайт Інвестмент» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Ухвала суду мотивована тим, що на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року, право вимоги за Кредитним договором від 22.11.2007 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», яке, в свою чергу, згідно договору про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 року відступило права вимоги на користь ТОВ «Брайт Інвестмент», останній набув статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «КБ «Надра», а тому необхідно замінити сторону виконавчого провадження на його правонаступника.

Крім того, необізнаність правонаступника первісного стягувача про не вчинення останнім дій, які б свідчили про його зацікавленість у виконанні рішення суду на його користь, не є поважною причиною для поновлення строку3 пред`явлення виконавчого листа до виконання.

А тому, оскільки суд відмовляє заявнику у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд відмовив у задоволенні заяви щодо видачі дубліката виконавчого листа.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Брайт Інвестмент» Кириченко О.М., посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в задоволені вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ТОВ «Брайт Інвестмент» задовольнити повністю.

Відмовити Боржнику у задоволенні стягнення з ТОВ «Брайт Інвестмент» витрати на професійну правничу допомогу у повному обсязі.

Стягнути з Боржника на користь апелянта судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається, зокрема, на те, що в суді першої інстанції неодноразово представник зазначав, що отримавши у 2015 році постанову державного виконавця про поновлення виконавчого листа, ПАТ «КБ «Надра» 25 листопада 2016 року надіслав до Канівського міськрайонної

ВДВС ГТУЮ у Черкаській області заяву про відкриття виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа.

Проте, в кредитній справі №466/П/РП/2007-840, яку було спочатку відступлено від ПАТ «КБ «Надра» до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а потім відступлено на користь ТОВ «Брайт Інвестмент», виконавчий лист по справі № 697/2051/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 відсутній.

Вказує, що ТОВ «Брайт Інвест» не могло раніше знати про відсутність оригіналу виконавчих листів та завершення виконавчого провадження з виконання виконавчих листів № 697/2051/13-ц у кредитному договорі № 466/П/РП/2007-840, стосовно стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Отже, вищевикладене свідчить про втрату оригіналу виконавчого листа виданого Канівським міськрайонний судом Черкаської області за рішенням про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором, що в свою чергу привело до необхідності поновлення строків для їх пред`явлення.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, апелянт зазначає наступне. З наданої копії примірника договору не вбачається, який сторони обумовили обсяг робіт, гонорар адвоката, попередній розрахунок витрат тощо.

Документи, які б свідчили про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку у розмірі 15 000,00 грн. не надано.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

У травні 2021 року ТОВ «Брайт Інвестмент» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заявник посилався на те, що рішенням Канівського міськрайонний судом Черкаської області від 06.12.2013 року на користь ПАТ КБ «Надра» з боржника ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором № 466/П/РП/2007-840 від 22.11.2007 року.

05.08.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладеного договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_blank, за умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 466/П/РП/2007-840 від 22.11.2007 року, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

30.09.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладеного договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_blank_01, за умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 466/П/РП/2007-840 від 22.11.2007 року, перейшло до ТОВ «Брайт Інвестмент».

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правове регулювання спірних питань забезпечують норми цивільного, процесуального та виконавчого законодавства.

Відповідно ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою в тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги, правонаступництва.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18), постанова Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 2-3897/10.

Таким чином, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

З огляду на викладене, встановивши, що у зв`язку з укладенням між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» договору відступлення прав вимоги. А в подальшому між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент» договору відступлення прав вимоги, відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, при цьому перехід права вимоги до Товариства відбувся із дотриманням вимог законодавства і договори про відступлення прав недійсними не визнавалися та не скасовані, та з урахуванням того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є матеріальним правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, то місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Щодо вирішення питання в частині вимог заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, колегія суддів приходить до наступного.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно пункту 17.4. розділу VIII Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішенням Канівського міськрайонного суду) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до ч. 1 ст. 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений в постановах Верховного Суду у від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13, від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 242/2375/16-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі № 202/20331/13-ц.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Докази переривання із моменту набрання чинності рішенням суду першої інстанції встановленого ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» строку пред`явлення виконавчого листа, дублікат якого просить видати заявник, ним під час розгляду справи судом першої інстанції подано не було.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Так, обґрунтовуючи відсутність оригіналу виконавчого документа щодо боржника ОСОБА_1 , заявник ТОВ «Брайт Інвестмент» посилався на те, що згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників та сайту Автоматизованої системи виконавчого провадження жодного відкритого виконавчого провадження з виконання заочного рішення Канівського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором не перебуває. Також посилався на те, що в кредитній справі № 466/П/РП/2007-840, яку було спочатку відступлено від ПАТ «КБ «Надра» до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а потім відступлено на користь ТОВ «Брайт Інвестмент», виконавчий лист по справі № 697/2051/13-ц про стягнення боргу з ОСОБА_1 відсутній.

З матеріалів справи вбачається, що 18 листопада 2014 року Канівським районним судом Черкаської області на адресу ПАТ «АКБ Надра» було направлено рекомендованим листом зі зворотним повідомленням копію рішення суду та виконавчий лист по справі № 697/2051/13-ц, що підтверджується супровідним листом № 11273/14вих1кс/697/370/14 від 18.11.2014 року (а.с. 74, Т. 1).

27.11.2014 року Канівським міськрайонний судом Черкаської області отримано повідомлення про отримання вищевказаного листа Банком (а.с. 79, Т. 1)

Відповідно до постанови державного виконавця Відділу ДВС Канівського міськрайонного управління юстиції, при примусовому виконанні від 26.03.2015 року виконавчий лист № 6597/2051/13-ц виданий 17.11.2014 року Канівським міськрайонний судом про стягнення з ОСОБА_1 боргу 220355,59 дол. США, що еквівалентно 1761302,21 грн. та судових витрат 3441,00 грн., а всього 1764743,21 грн. повернуто стягувачу. Роз`яснено, що виконавчий документ може бути пред`явлений для виконання в с трок до 26.03.2016 року. (а.с. 138, Т. 1).

Також, в матеріалах справи наявна заява представника ПАТ «КБ «Надра» Цвєткова В.М., адресована Канівському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Черкаській області, в якій просив винести постанову про відкриття виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_1 , накласти арешт на все майно боржника (а.с. 139, Т.1).

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 04.06.2021 року відносно ОСОБА_1 інформація відсутня (а.с. 140, Т. 1).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справі відсутні належні та допустимі докази того, що заява про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2016 року з додатками була направлена на адресу Канівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Черкаській області, та отримана останнім.

Колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні акти проведення перевірки ПАТ «КБ «Надра» щодо наявності виконавчих документів, матеріали службових розслідувань у випадку виявлення втрати, і до часу укладення договору про відступлення права вимоги 05 серпня 2020 року ці обставини самим банком не встановлювались.

Представником заявника не було доведено наявності обставин, які б перешкоджали пред`явити повторно виконавчий лист до виконання первісним кредитором ПАТ «КБ «Надра» вчасно, у строки передбачені законом.

При цьому посилання заявника на ту обставину, що ТОВ «Брайт Інвестмент» лише у 2020 році набуло право вимоги за кредитним договором, у зв`язку з чим не могло раніше звернутися до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачі дублікатів виконавчих листів, колегія суддів відхиляє, оскільки відступлення прав вимог не є поважною причиною для відновлення прав стягувача або звільнення його від обов`язку добросовісно користуватися своїми правами та виконувати обов`язки під час виконання рішення суду.

З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, з наведеного слідує, що строк пред`явлення виконавчого документу на виконання рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2013 року сплив ще до придбання 05.08.2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у ПАТ «КБ «НАДРА» прав вимоги до ОСОБА_1 у даній справі.

Таким чином, під час продажу ПАТ «КБ «Надра» права вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» вже втратив право пред`явлення виконавчого листа до виконання. А за умовами договору про відступлення прав вимоги до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора.

Апеляційний суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей про звернення первісного стягувача ПАТ «КБ «Надра» із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відносно боржника ОСОБА_1 , оскільки такий строк закінчився ще до укладення договору про відступлення права вимоги від 05 серпня 2020 року.

Таким чином, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження втрати виконавчого листа, та з урахуванням пропуску визначеного Законом України «Про виконавче провадження» строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про необґрунтованість заяви ТОВ «Брайт Інвестмент» в цій частині.

Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

При цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення ЄСПЛ у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, порушень норм матеріального чи процесуального права судом не допущено. Підстави для скасування ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги в апеляційного суду відсутні.

Що стосується судових витрат, колегія суддів приходить до наступного.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Бовшик М.Ю. подав клопотання про стягнення з ТОВ «Брайт Інвест» (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону ).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону ).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді представником боржника ОСОБА_1 адвокатом Бовшиком М.Ю. наданий договір № 33 від 23.06.2021 року про надання правової допомоги; детальний опис робіт виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 27.08.2021 року; акт прийому-передачі виконаних робіт до Договору № 33 від 23.06.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 33/7 від 27.08.2021, з якої вбачається, що адвокатом Бовшиком М.Ю. прийнято від ОСОБА_1 суму 15 000 грн. (а.с. 202-212, Т. 1).

Суд першої інстанції задовольняючи частково клопотання про стягнення судових витрат прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що заявлена сума витрат є співмірною із складністю справи, витраченим часом та значенням справи для сторони, тому виходячи з критерію реальності і розумності розміру цих витрат, враховуючи те, що заяву ТОВ «Брайт Інвестмент» необхідно задовольнити на 1/3 вимог, тобто стягнути з ТОВ «Брайт Інвестмент» (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з заявника на користь ОСОБА_1 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 375, 381, 384 ЦПК України, Апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» залишити без задоволення.

Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про видачу дубліката виконавчого документа, заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп», ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст виготовлено 11 січня 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.І. Василенко