Справа № 405/270/21
Провадження №2/405/41/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2022 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Нетесі С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький цивільну справу № 405/270/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Кропивницької міської ради про встановлення порядку користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 , зазначивши в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Кропивницької міської ради, в якому просила: встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 ; виділити їй (позивачу) в користування житлову кімнату площею 15,1 кв.м, разом з лоджією площею 3,24 кв.м. ОСОБА_2 виділити у користування житлову кімнату площею 12,9 кв.м, разом з балконом площею 3,24 кв.м., інші житлові приміщення (коридор, кухню, ванну та вбиральню) залишити у загальному користуванні; зобов`язати КП «ЖЕО № 2» розподілити особові рахунки на оплату житлово комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), відповідно до встановленого порядку користування квартирою.

В обґрунтування позову вказала, що 21 травня 2020 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Хомутенко О.В. їй ( ОСОБА_1 ) було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири під номером АДРЕСА_1 , тим самим, їй (позивачу) на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири, інша 1/2 частина зазначеної квартири належить на праві спільної часткової власності відповідачу ОСОБА_2 , якою їй (позивачу) чиняться перешкоди щодо користування жилим приміщенням, які полягають в тому, що вона зловживає спиртними напоями, псує спільне майно та відмовляється сплачувати плату за надання комунальних послуг, поклавши виконання обов`язків по оплаті вказаних послуг на неї (позивача). При цьому, домовитися та підписати договір про встановлення порядку користування квартирою відповідач відмовляється. Тим самим, мирним шляхом з відповідачем домовитися не можливо, вона (позивач) змушена звернутися до суду за захистом своїх прав з вимогою про встановлення порядку користування спірною квартирою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 квітня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Надано учасником справи, процесуальний строк для подання заяв по суті справи.

Під час підготовчого провадження у справі ухвалою суду від 22 вересня 2021 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 , заявлене в порядку ст.51 ЦПК України та залучено до участі в цивільній справі № 405/270/21 в якості співвідповідача комунальне підприємство «Житлово експлуатаційна організація №2» Міської ради м. Кропивницького.

Ухвалою суду від 09 грудня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання подала заяву, яка зареєстрована судом 23.08.2022 року за вх. № 15318 про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без її участі, при цьому, будучи присутньою в судовому засіданні 05.07.2022 року позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, судом повідомлена належним чином про час та місце судового засідання, причини неявки суду не відомі, при цьому будучи присутньою в судовому засіданні на стадії підготовчого провадження у зазначеній справі позовні вимоги не визнала, подала письмові заперечення, які зареєстровані судом 13 вересня 2021 року за вх. № 21895, в обґрунтування яких зазначила, що зазначені позивачем перешкоди, які начебто чиняться їй, - є безпідставними, оскільки сама позивач опломбуванням газової плити, знеструмленням бойлеру та квартири, пошкодженням розеток чинить їй (відповідачу) перешкоди у користуванні як її (відповідача) майном, так і житловим приміщенням, в зв`язку з чим проживання з позивачем в спільній квартирі є неможливим. Окрім того, зазначила, що з лютого, 2021 року позивачем не здійснюється оплата за житлово-комунальні послуги.

Представник відповідача комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Кропивницької міської ради Сирота Т.О. (діє на підставі довіреності від 01 вересня 2021 року) в судове засідання засобами електронної пошти направила заяву, яка зареєстрована судом 23 серпня 2022 року за вх. № 4384 про розгляд справи без її, як представника відповідача, участі. Крім того, будучи присутньою в попередньому судовому засіданні 05.07.2022 року просила в задоволенні заявлених позивачем позовних вимог до комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Кропивницької міської ради в частині розподілу особових рахунків на оплату на житлово комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), відповідно до встановленого порядку користування квартирою, відмовити з тих підстав, що КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Кропивницької міської ради не є виконавцем зазначених послуг, та просила розглянути питання щодо розподілу особових рахунків лише з послуги управління багатоквартирним будинком.

Враховуючи надані учасниками справи в попередніх судових засіданнях пояснення щодо позову, зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 , в розмірі по 1/2 частині кожна, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.05.2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Хомутенко О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 322 та на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер:1204, виданого 14.02.1996 року ВАТ «Червона Зірка»; договору про визначення часток у квартирі, серія та номер: 581, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Хомутенко О.В. 24.07.2019 року відповідно.

При цьому, зазначене речове право зареєстровано за співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.05.2020 року № 209742741, за яким за ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності зареєстровано 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 та від 24.07.2019 року № 174 925474, за яким за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , виданого 14.02.1996 року ВАТ «Червона зірка», договору про визначення часток у квартирі серії 581 посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Хомутенко О.В., на праві приватної спільної часткової власності зареєстровано 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, як вбачається з копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , виготовлений 04 січня 1996 року, зазначена квартира посімейного, спільного заселення, розташована на ІІ-му поверсі, IX-го будинку та складається з 2-х кімнат житловою площею 28,0 кв.м., у т.ч. 1-а кімната 12,9 кв.м., 2-а кімната 15,1 кв.м., кухні площею 7,6 кв.м., ванної кімнати 2,8 кв.м., вбиральні 1,2 кв.м., коридору 8,4 кв.м. Квартира обладнана балконом 3,24 кв.м., лоджією 3,24 кв.м. Загальна площа квартири 48,0 кв.м.

При цьому, звертаючись до суду з зазначеним позовом про визначення порядку користування житловим приміщенням між співвласниками, позивач ОСОБА_1 , на обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем ОСОБА_2 виник спір щодо порядку користування об`єктом нерухомого майна квартирою АДРЕСА_1 , яка (квартира) належить їм в рівних частинах, по 1/2 частині кожній, домовитися між собою вони не можуть, при цьому, поділити квартиру в натурі не має можливості.

Відповідно до ст.ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст.391 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснює, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

З положень ст. 358 ЦК України слідує, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності. Співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею, про що позивачем заявлений позов. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року.

Встановлений порядок користування спільним об`єктом нерухомого майна судом або сторонами в добровільному порядку повинен враховувати баланс інтересів кожного зі співвласників.

В свою чергу, судом відзначається, що запропонований позивачем порядок користування об`єктом нерухомого майна квартирою АДРЕСА_1 , не порушує права відповідача на володіння, користування та розпорядження належною їй часткою в квартирі, і зазначене відповідачем не спростовано, а навпаки, найбільш повно враховує баланс інтересів кожного із співвласників, максимально наближено відповідає належним їм часткам у праві спільної часткової власності у спірній квартирі та крім того, враховано фактичне користування позивачем та відповідачем кімнатами зазначеної квартири.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги про визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом виділення їй позивачу ( ОСОБА_1 ) у користування в квартирі, житлової кімнати площею 15,1 кв.м, разом з лоджією площею 3,24 кв.м. та виділення відповідачу ОСОБА_2 у користування в квартирі, житлової кімнати площею 12,9 кв.м, разом з балконом площею 3,24 кв.м. та залишення в загальному спільному користуванні її (позивача) та відповідача коридора площею 8,4 кв.м., кухні площею 7,6 кв.м., ванної кімнати площею 2,8 кв.м. та вбиральні площею 1,2 кв.м., є обґрунтованими та доведеними, а відтак є такими, що підлягають в цій частині задоволенню.

Щодо заявленої позивачем вимоги до КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Кропивницької міської ради про розподіл особових рахунків на оплату житлово комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), відповідно до встановленого порядку користування квартирою, судом відзначається наступне.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Також, нормою п.2 ч.2 ст. 8 того ж Закону визначено обов`язок виконавця готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Так, нормою ч.4 ст. 13 зазначеного Закону визначено, що з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Згідно з п. 2 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572, користування приміщеннями житлових будинків здійснюється згідно зі свідоцтвом на право власності або договором найму (оренди), а згідно з пунктом 7 Правил власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з пунктом 10 Правил мешканці квартири, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг.

У разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім`ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар).

Таким чином, на законодавчому рівні визначено порядок та послідовність дій мешканців квартири у випадку відсутності між ними згоди щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг.

Тобто, позивач не позбавлена можливості звернутися до конкретних виконавців (суб`єктів господарювання), які надають житлово-комунальні послуги з приводу укладення з останніми окремого договору на надання житлово-комунальних послуг, якщо укладення такого договору є можливим відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють надання конкретних житлових послуг. Так як оплата житлово-комунальних послуг здійснюється на підставі договору про надання таких послуг, то відкриття окремих особових рахунків для оплати житлово-комунальних послуг здійснюється відповідною організацією після укладення з кожним із співвласників окремого договору.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Виходячи з вказаних положень, заявлені вимоги про розподіл комунальних витрат на утримання квартири є безпідставними, оскільки не встановлено, що позивачем вносився проект договору та виконувалась процедура погодження його умов, в тому числі й щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг та його оплату, відповідно до встановленого порядку користування квартирою.

В свою чергу, кожен співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереженні спільного майна незалежно від того чи проживає він в квартирі, яка є спільною частковою власністю. Відповідно позивач та відповідач у разі бажання упорядкувати свої обов`язки зі сплати комунальних платежів не позбавлені можливості звернутися до підприємств, які надають комунальні послуги, особисто та надати необхідні правовстановлюючі документи для укладення відповідних договорів на погоджених сторонами умовах та відкриття окремих особових рахунків і тільки в разі виникнення спору може звернутися до суду з позовом про захист споживчих прав.

Також, судом відзначається, що вимог до підприємств, що надають житлово-комунальні послуги, зокрема, послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів, позивачем не пред`явлено. Поряд з цим, особові рахунки є формою внутрішнього обліку, визначаються житлово-комунальними підприємствами на власний розсуд, а тому позивачу не належить компетенція на подання позову щодо їх поділу, зміни чи встановлення за власним розсудом.

Окрім цього, встановлення належності відповідачів і обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц провадження №14-61цс18).

Позивач, заявивши вимоги про розподіл комунальних витрат на утримання квартири, клопотань про залучення до участі у справі організацій, що надають житлово-комунальні послуги та, відповідно, відкривають та ведуть особові рахунки для оплати житлово-комунальних послуг, у встановлений процесуальний законом строк не заявила.

В свою чергу, суд не може вирішити питання про права та обов`язки осіб, яких не було залучено до участі у справи, що є підставою для відмови у позові в частині розподілу особових рахунків між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на оплату житлово комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), оскільки висновки по суті позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу учасників справи та відповідно задоволення позову з частині зобов`язання комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Кропивницької міської ради розподілити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , особові рахунки за послугу з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 відповідно до встановленого порядку користування квартирою АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

При вирішенні судом питання про розподіл між сторонами судових витрат по справи, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються із судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп., сплаченого позивачем при пред`явленні позову про встановлення порядку користування житловим приміщенням, що документально підтверджується квитанцією від 14.04.2021 року, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш ИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Кропивницької міської ради про встановлення порядку користування житловим приміщенням, - задовольнити частково.

Визначити порядок користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 шляхом:

виділу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у користування в квартирі, житлову кімнату площею 15,1 кв.м, разом з лоджією площею 3,24 кв.м.;

виділу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , у користування в квартирі, житлову кімнату площею 12,9 кв.м, разом з балконом площею 3,24 кв.м.

Коридор площею 8,4 кв.м., кухню площею 7,6 кв.м., ванну кімнату площею 2,8 кв.м. та вбиральню площею 1,2 кв.м. залишити в загальному спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зобов`язати комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Кропивницької міської ради розподілити між ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , особові рахунки за послугу з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 відповідно до встановленого порядку користування квартирою АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його винесення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова