Справа № 591/4676/21
Провадження № 2/591/415/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 січня 2022 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі :

головуючого - судді Шелєхової Г.В.

за участю секретаря судового засідання - Товстухи Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу №591/4676/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко Вадим Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем вчинено виконавчий напис №24836 про стягнення з нього на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу у розмірі 64363,59 грн. Однак, питання стягнення заборгованості вирішувалося судом і в задоволенні позову банку було відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Зазначає, що відповідачем не було надано доказів безспірності заборгованості. До того ж нотаріус може вчиняти виконавчий напис лише на підставі нотаріально посвідчений договорів.

Тому просить виконавчий напис вчинений 31 жовтня 2017 року визнати таким, що не підлягає виконанню.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи в його відсутність, підтримання позову.

26 листопада 2021 року відповідач подав письмові пояснення до позову, просив застосувати наслідки пропуску строків позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 7 липня 2021 року відкрито провадження, призначено справу до розгляду на 4 серпня 2021 року.

Протокольною ухвалою головуючого від 4 серпня 2021 року відкладено розгляд спарви до 27 вересня 2021 року у зв`язку з відсутністю документів та доказів про сповіщення відповідача.

Справу перепризначено на 7 жовтня 2021 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

Протокольною ухвалою головуючого від7 жовтня 2021 року відкладено розгляд справи до 5 листопада 2021 року за клопотанням представника позивача.

Протокольною ухвалою головуючого від 5 листопада 2021 року відкладено розгляд спарви до 1 грудня 2021 року за клопотанням представника позивача.

Протокольною ухвалою головуючого від 1 грудня 2021 року відкладено розгляд справи до 6 січня 2022 року за клопотанням представника позивача.

Суд, вислухавши пояснення з`явившихся учасників, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимиром Анатолійовичем вчинено виконавчий напис №24836 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» боргу за договором №750/4-4857 від 17.08.2007 року у розмірі 64 363,59 грн. (а.с.8).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. від 12 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження №59998239 на виконання виконавчого напису №24836 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» боргу у розмірі 64 363,59 грн. (а.с.9).

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року замінено вибулого стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на правонаступника АТ «Альфа-Банк» у виконавчому провадженні №№59998239 на виконання виконавчого напису №24836 від 31 жовтня 2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» боргу у розмірі 64 363,59 грн. (а.с.104-105).

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172.

З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно.

10 грудня 2014 року набула чинності постава КМУ №662 від 26 листопада 2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, про визначення нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови КМУ №662 від 26 листопада 2014 року визнано незаконним та нечинним розділ Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі.

Тобто, виконавчий напис було вчинено 31 жовтня 2017 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який не є нотаріально посвідченим.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, та постанові Верховного Суду України від 23 січня 2018 року № 61-154св18.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

В процесі розгляду справи встановлено, що позивач заперечує суму заборгованості.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Таким чином при вчиненні виконавчого напису нотаріус зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

В процесі слухання справи не встановлено додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів згідно з Переліком, зокрема, відсутні докази, які підтверджують факт безспірності заборгованості, наявність нотаріально посвідченого кредитного договору. Судом враховано наявність рішення суду, що свідчить про наявність спору між сторонами та повністю виключає факт безспірності заборгованості.

Відповідач просить застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності.

6 грудня 2021 року від представника позивача надійшла заява про поновлення процесуальних строків для подання позову, яка мотивована тим, що позивач у 2021 році з Єдиного реєстру боржників дізнався, що 12 вересня 2019 року приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження про стягнення з нього на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» боргу у розмірі 64 363,59 грн. Після звернення до суду з позовом ПАТ «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, банк звернувся до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису за кредитним договором, який був предметом розгляду в суді. Рішенням суду від 8 квітня 2019 року було відмовлено ПАТ «УКРСОЦБАНК» в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строків позовної давності. Після набрання рішенням законної сили, відповідач пред`явив виконавчий напис до виконання. Виконавче провадження відкрито 12 вересня 2019 року. Тому просить поновити строк для подання позову, оскільки, до 8 травня 2019 року про існування виконавчого напису №2486 від 31.10.2017 року позивачу не було відомо.

Суд вважає, що доводи позивача заслуговують на увагу, оскільки дійсно рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 8 квітня 2019 року в задоволенні позову ПАТ «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 750/4-4857 від 17.08.2007 було відмовлено. Рішення набрало законної сили 16 липня 2019 року.

За змістом ч.1 ст.629 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що позивачем був отриманий виконавчий напис, той факт, що він взагалі йому відправлявся до пред`явлення його до виконання приватному виконавцю.

Фактично виконавче провадження відкрито 12 вересня 2019 року.

Перебування на розгляді у суді справи про стягнення заборгованості також свідчить про наявність спору щодо розміру заборгованості, а отже позивач не міг допустити факт існування виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка являється спірною.

Позивач вказує на те, що дізнався про наявність виконавчого напису у 2021 року, відповідачем на спростування вказаного твердження не надано жодного доказу. Тому заява про поновлення строків на подачу позову є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., сплачений позивачем при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем про стягнення з з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» боргу у розмірі 64 363,59 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду Сумської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНН - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ПАТ «Альфа-Банк», , адреса: м. Суми, вул. Воскресенська, буд. 1Б.

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, адреса: м. Київ, вул. О.Гончара, 55.

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко Вадим Вікторовича, адреса: м. Суми, пров. Пляжний, 3.

Повне рішення виготовлене 13 липня 2021 року.

Суддя Г.В. Шелєхова