Справа № 450/4136/20 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.М.
Провадження № 22-ц/811/3118/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника позивача Качмар А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» (далі ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай») страхове відшкодування в розмірі 28338 грн. на відшкодування моральної шкоди, 170028 грн. відшкодування утриманцю, в межах встановленого ліміту 200000 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 4131 грн. 15 коп., інфляційні втрати 2000 грн., три проценти річних у розмірі 1035 грн. 62 коп., а також стягнути судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 15.01.2020 року, близько 05 год. 55 хв., на автодорозі, сполученням Тарасівка Львів, поблизу с. Тарасівка Пустомитівського району Львівської області, автобус марки «БАЗ А079.04», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 (сина позивачки), який від отриманих травм помер на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автобуса марки «БАЗ А079.04», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , на момент вчинення ДТП була застрахована згідно полісу №АО4171128 у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», а тому 17.02.2020 року вона звернулась до страховика забезпеченого транспортного засобу із заявою про виплату страхового відшкодування, як матері загиблого, а саме: 56676 грн. моральної шкоди та 170028 грн. відшкодування утриманцю, однак, листом страхової компанії від 24.09.2020 року повідомлено про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування утриманцю у заявленому розмірі і 24.09.2020 року проведено часткову виплату страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 28338 грн., що становить 50% від заявленої у заяві суми моральної шкоди.

Відмову ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» у виплаті повного страхового відшкодування моральної шкоди позивач вважає неправомірною, оскільки постановою про закриття кримінального провадження від 30.06.2020 року не встановлено та не зазначено, що ДТП відбулась у зв`язку з умисним порушенням пішоходом ОСОБА_3 правил дорожнього руху або внаслідок непереборної сили.

Окрім того, позивач звертає увагу, що на вимогу страхової компанії долучила довідку ПФУ м. Львова про перебування на обліку в Галицькому об`єднаному управлінні ПФУ м. Львова та про розмір отриманої пенсії за віком, а також довідку про дохід сина, який до смерті обіймав посаду слюсаря-ремонтника ОСОБА_4 на державному підприємстві «Львівський БТЗ» та проживав разом із нею.

Позивач зазначає, що наданими документами було підтверджено її перебування на утриманні сина, оскільки його дохід перевищував розмір отримуваної нею пенсії, а тому вона мала законне право на отримання від страховика забезпеченого транспортного засобу страхового відшкодування в повному обсязі.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 28338 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 1970 грн. 60 коп., інфляційні втрати у розмірі 1593 грн. 05 коп., 3% річних у розмірі 484 грн.46 коп.

Стягнуто з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 990 грн. 50 коп.

Стягнуто з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» в дохід держави 840 грн. 80 коп.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянт, зокрема, вважає, що суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права в частині відмови у стягненні страхового відшкодування утриманцю, оскільки не дав належної правової оцінки всім доказам у сукупності, якими, на переконання апелянта, підтверджено факт її перебування на утриманні сина, який загинув в ДТП.

За позицією апелянта, оскільки наявні визначені законом підстави для задоволення вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування утриманцю, тому позовні вимоги про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних повинні бути задоволені в повному обсязі.

Зазначає, що відповідно до статті 141 ЦПК України, при задоволенні позову повинні бути відшкодовані витрати на правничу допомогу в повному обсязі, позаяк, суд стягнув такі витрати пропорційно до розміру задоволених вимог.

В судове засідання апеляційного суду відповідач повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, тому відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.01.2020 року, близько 05 год. 50 хв., на автодорозі, сполученням Тарасівка Львів, поблизу с. Тарасівка Пустомитівського району Львівської області, сталась ДТП, під час якої автобус марки «БАЗ А079.04», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який від отриманих травм помер на місці ДТП.

Постановою СУ ГУ НП у Львівській області від 30 червня 2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №00000 від 15 січня 2020 року, було закрите у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.18-19).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автобуса марки «БАЗ А079.04», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» (а.с.8).

Факт смерті ОСОБА_3 15.01.2020 року підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 17.01.2020 року (а.с.7).

Позивачка ОСОБА_1 є матір`ю загиблого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.10).

До дня смерті ОСОБА_3 працював в ДП «Львівський БТЗ» на посаді слюсаря-ремонтника і його дохід за шість місяців, який передував події ДТП, становив 125536 грн. 68 коп. (а.с.12).

Позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в Галицькому об`єднаному управлінні ПФУ м. Львова та отримує пенсію за віком, розмір якої за період з 01 січня по 31 грудня 2019 року становив 28098 грн. 88 коп. (а.с.13).

До дня смерті, ОСОБА_3 постійно проживав разом зі своєю матірю позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Чорнушовицького старостинського округу Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (а.с.9).

Із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із смертю ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_5 , звернулась до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» 17.02.2020 року (а.с.6), додатково долучаючи, в подальшому, документи на вимогу страховика забезпеченого транспортного засобу (а.с.17, 21).

На підставі вказаної заяви та наданих документів ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 28338 грн. на відшкодування моральної шкоди, про що повідомлено позивачку листом №51-5859 від 24.09.2020 року (а.с.23).

Пунктом 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на момент вчинення ДТП (далі Закон), визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим Законом та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Так, зокрема, пунктом 22.1 статті 22 цього Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Пунктом 27.1 статті 27 цього Закону передбачено, що страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону визначено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Вказана норма частини першої статті 1200 ЦК України не визначає такої правової підстави для виплати відшкодування непрацездатній особі, як потреба цієї особи в утриманні, відтак, достатньою підставою для виплати названого відшкодування є встановлення самого факту перебування особи на утриманні в потерпілого, або наявності у неї права на одержання утримання від потерпілого на день його смерті.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постанові від 08 вересня 2021 року (справа №577/1316/20-ц, провадження №61-7108св21).

Встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3 , особою, яка мала право на отримання страхового відшкодування на підставі статті 1200 ЦК України, була його мати позивачка ОСОБА_1 , яка на момент смерті свого сина була непрацездатною (отримувала пенсію за віком) та знаходилась на його утриманні, що підтверджується названими вище довідками про дохід позивачки та її сина, дохід якого значно перевищував дохід матері, та, додатково, підтверджується довідкою Чорнушовицького старостинського округу Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №591 від 28.10.2020 року, в якій зазначено, що позивачка була на утриманні свого сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25).

Враховуючи викладене й те, що позивачка в позові просить стягнути назване вище відшкодування у мінімальному розмірі (36 * 4723 грн. = 170028 грн., де 4723 грн. розмір мінімальної заробітної плати на день ДТП), така вимога є законною і підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачці у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача відшкодування утриманця в розмірі 170028 грн., не в повній мірі врахував наведені вище норми закону та не дав належної правової оцінки доказам, які позивач подала в обґрунтування своїх вимог, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про задоволення цієї позовної вимоги з наведених вище мотивів.

У зв`язку із задоволенням цієї позовної вимоги, внаслідок чого збільшився присуджений позивачці розмір відшкодування, рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних підлягає зміні, шляхом збільшення їх розміру, а саме: присудження позивачці з відповідача пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних у розмірі заявлених позовних вимог.

Окрім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі за наслідками розгляду справи апеляційним судом, з відповідача у користь позивачки необхідно стягнути всю суму понесених нею витрат на правничу допомогу, оскільки суд першої інстанції при вирішенні цього питання виходив із принципу пропорційності (пропорційно до розміру задоволених вимог), а тому рішення в цій частині також необхідно змінити.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, підстав для його перегляду апеляційним судом в цій частині немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення відшкодування утриманцю в розмірі 170028 гривень скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким цю позовну вимогу задовольнити.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» у користь ОСОБА_1 відшкодування утриманцю в розмірі 170028 гривень.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2021 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення пені, інфляційних втрат, трьох процентів річних та витрат на правничу допомогу змінити.

Викласти другий та третій абзаци резолютивної частини в наступній редакції:

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 4131 гривню 15 копійок, інфляційні втрати у розмірі 2000 гривень, три проценти річних у розмірі 1035 гривень 62 копійки та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 29 квітня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич