Провадження № 2/201/924/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Алпенідзе К.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Дніпровського державного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості про оплаті експлуатаційних витрат на утримання прибудинкових територій та пені,

В С Т А Н О В И В :

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 08.11.2021р. надійшла позовна заява Дніпровського державного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості про оплаті експлуатаційних витрат на утримання прибудинкових територій та пені.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.12.2021р. справу прийнято до провадження та призначено розгляд в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №51).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача Калга С.І. (діє на підставі довіреності від 14.09.2021р. а.с. № 45) зазначав, що ОСОБА_1 є власником гаража загальною площею 27,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 , який знаходиться на земельній ділянці державної форми власності. 01.08.2019р. між позивачем та відповідачем укладено Договір №6-к на відшкодування податку на землю та експлуатаційних витрат, який з боку відповідача не виконується. ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати відшкодування експлуатаційних витрат на утримання прибудинкових територій у розмірі - 3 849 грн.55 коп. Позивачем направлялись претензії відповідачу за вих.№2259/13 від 11.08.2020р. та №41/13 від 13.01.2021р. з вимогою відшкодувати заборгованість, втім, претензії не були задоволені.

Представник позивача, посилаючись на ст.ст. 509, 526, 610, 611 ЦК України, норми Закону України від 24.06.2004р.«Про житлово-комунальні послуги» просив задовольнити позов та стягнути з ОСОБА_1 на користь ДДМУ заборгованість про оплаті експлуатаційних витрат на утримання прибудинкових територій у розмірі 3 849 грн. 55 коп., пеню у розмірі 9 грн.29 коп., а загалом 3 858 грн. 84коп. (а.с. № 4-7).

Відповідач позовні вимоги не визнав. 08.02.2022р. в порядку ст. 178 ЦПК України подав відзив на позов (а.с. №55-57), де посилався на те, що він взагалі має право на звернення до органу місцевого самоврядування для отримання землі під гаражем, та також на те, що позивач невірно застосував калькуляцію в розрахунках по договору, тощо.

У зв`язку з викладеним просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представником позивача 31.03.2022р. в порядку ст. 179 ЦПК України подана відповідь на відзив (а.с. № 80-82), по тексту якого, останній звертав увагу суду на те, що усі аргументи відповідача не засновані на обставинами укладеного між сторонами 01.08.2019р. Договору №6-к на відшкодування податку на землю та експлуатаційних витрат та положеннях норм цивільного законодавства.

Представник позивача в судове засідання 25.07.2022р. не з,явився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. №97).

Раніше, а саме 31.03.2022р. представник позивача в заяві до суду просив справу розглядати за відсутності представника ДДМУ, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. № 79)

Відповідач в судові засідання по справі, які були призначені на 04.04.2022р., 31.05.2022р. та 25.07.2022р. тричі поспіль не з`явився, про дату розгляду справи кожного разу повідомлявся належним чином (а.с. № 75, 88, 93-95). Крім того, про дати судових засідань 31.05.2022р. та 25.07.2022р. відповідача було повідомлено шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України», а також на е/пошту (а.с. № 80, 98, 99).

Відповідач на е/пошту суду тричі, а саме 21.03.2022р., 13.05.2022р. та 11.07.2022р. скеровував заяви про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану в державі та можливості для відповідача повернутися в Україну (а.с. № 77, 91, 96).

Двічі, а саме 04.04.2022р. та 31.05.2022р. клопотання відповідача про відкладення розгляду справи були задоволені (а.с. № 87, 92).

Ухвалою суду від 25.07.2022р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду ст. 353 ЦПК України) відповідачу було відмовлено в задоволенні третього поспіль клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки відкладення розгляду справи «до закінчення воєнного стану» ЦПК України не передбачає, крім того, у справі наявний відзив ОСОБА_1 від 08.02.2022р. на позов, якому буде дана належна оцінка при розгляді справи поряд з іншими доказами у справі.

Отже у справі наявні достатні докази, в тому числі заяви по суті, подача яких передбачена стст. 178-179 ЦПК України, для ухвалення судом рішення у справі.

За вищезазначеного, з урахуванням заяви представника позивача від 31.03.2022р. та третьої поспіль неявки відповідача при належному повідомленні про дату судового засідання, розгляд справи 25.07.2022р. здійснювався у відповідності до положень ст. 223 та ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Підстав для ухвалення заочного рішення у справі немає, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України, а саме у справі наявний відзив відповідача від 08.02.2022р. (а.с. № 55-57), якому буде дана належна оцінка поруч з іншими доказами.

Суд, вивчивши матеріали справи, зміст заперечень стосовно позовних вимог, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення стосовно них, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є власником гаража загальною площею 27,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , гараж №1 (розпорядження Дніпропетровської міської ради №1113р від 14.12.2005р.), який знаходиться на земельній ділянці державної форми власності (а.с. № 33).

Право постійного користування вказаною земельної ділянки належить позивачу на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів №1546 від 24.10.1996р. та Державного Акту на право постійного користування землею серії ДПД69 від 27.11.1996р. (а.с. № 21,19-20).

01.08.2019р. між позивачем та відповідачем укладено Договір №6-к на відшкодування податку на землю та експлуатаційних витрат (а.с. № 8-9).

Згідно з умовами п.2.1 укладеного 01.08.2019р. Договору Замовник (відповідач) відшкодовує Виконавцю експлуатаційні витрати на утримання прибудинкових територій згідно рахунком, який виставляється щомісячно.

Згідно з умовами п.2.1 укладеного Договору Виконавець (позивач) виставляє рахунки Замовнику (відповідачу) експлуатаційні витрати на утримання прибудинкових територій.

Відповідно до умов п.2.1 Договору Замовник зобов`язується до 15 числа місяця наступного за звітним, сплачувати виставлені рахунки на відшкодування експлуатаційних витрат на утримання прибудинкових територій.

Суд зазначає, що наказом Міністерства охорони здоров`я України №473 від 16.03.2021р. змінено тип та перейменовано Державний заклад «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України ДЗ «ДМА» на Дніпровський державний медичний університет, на підставі цього внесені зміни до ЄДРПОУ (а.с. № 42, 43).

Відповідач, має заборгованість зі сплати відшкодування експлуатаційних витрат на утримання прибудинкових територій, котрі є предметом договору у загальному розмірі - 3 849 грн.55 коп.

А саме відповідачем не сплачено наступні рахунки позивача № 699 від 19.06.2020р., № 782 від 20.07.2020р., № 996 від 21.09.2020р., б/н від 20.10.2020р., № 1338 від 21.12.2020р., № 100 від 20.01.2021р., №271 від 19.03.2021р., № 462 від 19.05.2021р., № 721 від 19.07.2021р., № 897 від 20.09.2021р. за період з червня 2020р. по вересень 2021р., що підтверджує таблиця наведена по тексту позову. Тобто загальний розмір заборгованості складає 3 849 грн.55 коп. (а.с.№ 5).

Розрахунок заборгованості, який долучено до позову, підтверджує правильність нарахування загальної суми заборгованості у розмірі 3 849 грн.55 коп. та пені у розмірі 9 грн.29 коп., отже загальна сума боргу становить 3 858 грн. 84коп. (а.с. № 37).

Розмір плати за утримання будинків та прибудинкової території ДЗ «ДМА» встановлювалися наказами № 142-ОД від 15.07.2019р., № 14-адм. від 10.04.2020р., № 68-адм. від 09.11.2020р., 29-адм. від 16.04.2021р. (а.с. № 10-11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18).

З метою досудового врегулювання спору позивачем направлялись претензії відповідачу за вих.№2259/13 від 11.08.2020р. та №41/13 від 13.01.2021р. з вимогою відшкодувати заборгованість (а.с. № 38-41). Проте, вказані претензії не були задоволені.

Стосовно правових підстав поданого позову, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно пунктами 1, 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України від 24.06.2004р. №1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги».

За змістом частини 1 статті 32 вищезазначеного Закону України плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Договір №6-к від 01.08.2019р. на відшкодування податку на землю та експлуатаційних витрат (а.с. № 8-9) укладено зі згоди і за домовленістю з відповідачем, цей правочин відповідає вимогам Цивільного кодексу України щодо свободи договору, а саме ст.ст. 3, 627 ЦК України.

Отже, відповідачем не було дотримано вимог законодавства України та умов Договору в частині взятого на себе, з боку ОСОБА_1 , зобов`язання до 15 числа місяця наступного за звітним, сплачувати виставлені рахунки на відшкодування експлуатаційних витрат на утримання прибудинкових територій відповідно до умов п.2.1 Договору, отже суд робить висновок, що відповідач ОСОБА_1 порушив добровільно взяті на себе цивільно-правові зобов`язання.

Суд оцінює критично заперечення відповідача ОСОБА_1 стосовно того, що він має право на звернення до органу місцевого самоврядування для отримання землі під гаражем, з огляду на те, що станом на дату ухвалення судом рішення ОСОБА_1 є власником гаража, який знаходиться на земельній ділянці державної форми власності (а.с. № 19-20).

Посилання відповідача стосовно того, що позивач невірно застосував в розрахунках по Договору №6-к від 01.08.2019р. калькуляцію, суд також відхиляє, оскільки розмір плати за утримання будинків та прибудинкової території здійснений позивачем відповідно до наказу Міністерства освіти та науки України від 23.07.2010р. «Про затвердження порядків надання платних послуг державними та комунальними навчальними закладами», постановами КМУ від 30.08.2002р. № 1298 та інших нормативних актів, на які йде посилання по тексту вищезазначених наказів № 142-ОД від 15.07.2019р., № 14-адм. від 10.04.2020р., № 68-адм. від 09.11.2020р., 29-адм. від 16.04.2021р. (а.с. № 10-11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦК України та приймаючи до уваги, що позов задоволено в повному обсязі, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 270 грн. (а.с. № 3).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 610, 611 України, Законом України від 24.06.2004р. «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Дніпровського державного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості про оплаті експлуатаційних витрат на утримання прибудинкових територій та пені задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпровського державного медичного університету заборгованість про оплаті експлуатаційних витрат на утримання прибудинкових територій у розмірі 3 849 грн.55 коп., пеню у розмірі 9 грн.29 коп., а загалом - 3 858 грн. 84коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Дніпровського державного медичного університету судові витрати по справі по оплаті судового збору у розмірі 2 270 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.