Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9025/19
Провадження № 2/711/888/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.,

при секретарі Тарасевич М.Р.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 00-66/08 від 04.04.2008 року, яка згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.05.2013 року становить 167 831,27 дол. США та 156 438 грн. 79 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на житловий будинок з прибудовами під літ. «А-1», житловою площею 59,6 кв.м., загальною площею 98,4 кв.м., під літ. «Г» - гараж-майстерня, під літерою «Д» - сарай, № 1, 3, 4 огорожа, 2- водоколонка, І замощення, який знаходиться у АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку, на якій знаходиться будинок, площею 96 кв.м., що розташована в АДРЕСА_1 , згідно з умовами договору іпотеки № ДІ-00-66/08, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Захарченко А.І. 04.04.2008 року за реєстровим номером - 2229, укладеного ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , застосувавши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з визначенням початкової ціни реалізації предмету іпотеки при примусовому виконанні рішення на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В обґрунтування позову вказує, що 04.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 00-66/08, в забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за яким був укладений договір іпотеки від 04.08.2008 року, за яким ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передали в іпотеку нерухоме майно - вказані вище житловий будинок та земельну ділянку.

Також, зазначає, що, позичальником було отримано кредитні кошти в сумі, що запитувалася, отже, банком було виконано обов`язок з надання кредитних коштів позичальнику, як це передбачено умовами кредитного договору. Однак, позичальником неналежним чином виконувався обов`язок щодо щомісячного погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, внаслідок чого, виникла прострочена заборгованість по кредиту. Тому, ПАТ «Укргазбанк» був змушений звернутись до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості і 07.05.2013 року Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі №2314/4815/2011 було прийнято рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково, вирішено: стягнути з ОСОБА_3 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 00-66/08 від 04.04.2008 в сумі 167831,27 дол. США та пеню в розмірі 154 618 грн. 79 коп.; стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь АБ «Укргазбанк» штраф у розмірі 53 130 грн.; а в задоволенні позову ОСОБА_3 до АБ «Укргазбанк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним відмовлено. Крім того, вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь АБ «Укргазбанк» судові витрати в сумі 1 820 грн. Між тим, вказане рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.05.2013 року виконати не вдалося.

Тому, оскільки рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.05.2013 року не виконано, посилаючись на положення договору іпотеки та Закону України «Про іпотеку», просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №00-66/08 від 04.04.2008 року, яка, з врахуванням часткового погашення (а саме погашення суми штрафу в розмірі 53 130 грн.), становить 167 831,27 дол. США та 156 438 грн. 79 коп.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.11.2019 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено підготовче судове засідання.

08.01.2020 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Гудзь О.С. подав до суду заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

20.01.2020 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Гудзь О.С. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що звернувшись до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки 22.10.2009 року, який розглянутий судом по суті, банк перервав строк позовної давності у спорі з відповідачами щодо погашення останніми спірної кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому, при зверненні у листопаді 2019 року до суду із позовом у цій справі про звернення стягнення на той же предмет іпотеки з тих же підстав, позивач пропустив строк позовної давності. Відтак, просить суд застосувати до позовної заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки наслідки спливу строків позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

18.02.2020 року представник позивача АБ «Укргазбанк» - Новікова Ю.В. подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просить розглянути спір за наявними матеріалами справи, наданий відзив на позов залишити без розгляду, а позовну заяву АБ «Укргазбанк» Бєлова Сергія Миколайовича, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.02.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Гудзь О.С. про закриття провадження по справі.

19.02.2020 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси підготовче судове засідання було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача АБ «Укргазбанк» - Крупний О.Г. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а також просив стягнути з відповідачів на користь позивача, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Гудзь О.С. просив у задоволенні позову відмовити, з підстав, викладених ним у відзиві на позовну заяву та застосувавши наслідки спливу строків позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 04.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», відповідно до Статуту товариства (а.с. 25 том 1) та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір № 00-66/08 (а.с. 5-7 том 1), згідно умов якого, Позичальником ОСОБА_3 було отримано кредит в сумі 140 000 дол. США для задоволення споживчих потреб позичальника під заставу житлового будинку та земельної ділянки зі сплатою 13,5 % річних, з кінцевим строком повернення по 03.04.2020 року.

Крім того, в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 00-66/08 від 04.04.2008 року позичальником ОСОБА_3 , відповідно до договору іпотеки № ДІ-00-66/08 від 04.04.2008 року (а.с. 8-11 том 1), посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Захарченко А.І., за реєстровим номером - 2229, Іпотекодавці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали в іпотеку АБ «Укргазбанк» об`єкт нерухомості житловий будинок з прибудовами під літ. «А-1», житловою площею 59,6 кв.м., загальною площею 98,4 кв.м., під літ. «Г» - гараж-майстерня, під літерою «Д» - сарай, № 1, 3, 4 огорожа, 2- водоколонка, І замощення, який знаходиться у АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцям в рівних частках на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округа Рубан Ж.В. від 09.09.1999 року та зареєстровано в реєстрі на № 3583, а також земельну ділянку, на якій знаходиться будинок, площею 96 кв.м., що розташована в АДРЕСА_1 та належить відповідачам на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 429520, виданого Черкаським міським управлінням земельних ресурсів 17.11.2005 року, кадастровий номер земельної ділянки: 0-03-021-0015.

Також, встановлено, що в порушення умов Кредитного договору № 00-66/08 від 04.04.2008 року, позичальник ОСОБА_3 взяті на себе зобов`язання за договором не виконував, графіку погашення заборгованості за кредитом не дотримувався, у зв`язку з чим Банк 22.10.2009 року звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення усієї заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.05.2013 року у справі №2314/4815/2011 (а.с. 20-23, 58-61 том 1) позовні вимоги позивача задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №00-66/08 від 04.04.2008 в сумі 167831,27 дол. США, пеню в розмірі 154 618 грн. 79 коп. та судові витрати в сумі 1 820 грн. Також, вказаним рішенням стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь АБ «Укргазбанк» штраф у розмірі 53 130 грн. В задоволенні позову ОСОБА_3 до АБ «Укргазбанк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Таким чином, вищевказаним рішенням було відмовлено позивачу у зверненні стягнення на предмет іпотеки. Ухвалюючи вказане рішення, суд зазначав, що не знайшов підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках та земельну ділянку площею 596,0 кв. м., яка знаходиться за цією ж адресою та належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, оскільки в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором.

Звертаючись із новим позовом до суду позивач ПАТ АК Укргазбанк» просить звернути стягнення на теж майно відповідачів, а саме на предмет іпотеки: житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках та земельну ділянку площею 596,0 кв. м., яка знаходиться за цією ж адресою та належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , і відповідно наводить для цього вже інші підстави, які обумовлені саме невиконанням відповідачами рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.05.2013 року. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України).

Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки визначені у статті 38 Закону України «Про іпотеку». За таких обставин, ураховуючи сутність іпотеки та зміст правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, ефективним способом відновлення прав кредитора є застосування передбаченої угодою сторін процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї з умов надання (отримання) кредиту.

Відповідно до пункту 3.1.6 Договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразової чи неодноразових прострочок позичальником сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту іпотекодержателю, використання кредиту не за цільовим призначенням або порушення інших умов кредитного договору.

Відповідно до пункту 6.1 Договору іпотеки іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у наступних випадках:

- якщо у момент настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу по кредиту) та/або несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені кредитним договором строки;

- якщо у 2-денний строк після загибелі, пошкодження чи втрати предмета іпотеки іпотекодавці не здійснюють його заміну у відповідності до п. 3.3.3 цього Договору;

- порушення іпотекодавцями/позичальником обов`язків за цим та/або кредитним договором та невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором;

- якщо інша, ніж іпотекодержатель особа набула право стягнення на предмет іпотеки.

У відповідності до пункту 6.2 Договору іпотеки, у випадку порушення іпотекодавцями/позичальником обов`язків за цим та/або кредитним договором іпотекодержатель надсилає іпотекодавцям (та позичальнику) письмове повідомлення про порушення обов`язків за цим та/або кредитним договором, в якому зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з пунктом 6.3 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюються або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно з домовленістю сторін.

У статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Законом чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. Підстави та спосіб задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки визначені у розділі V Закону України «Про іпотеку».

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Отже, за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку». Недотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є однією з підстав для відмови в позові.

Вказані вище висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилом статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України).

У зобов`язальних відносинах суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку.

Однак, за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності само по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України).

У разі пропущення строку позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними і прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, якщо за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання. При цьому, право вимагати повернення щомісячних прострочених платежів у кредитора виникає за обставин, якщо ним дотримано строк давності за вимогами про повернення кредиту в цілому.

Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк повернення кредиту й платежів за ним) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює визначення моменту початку перебігу строку позовної давності.

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 09.11.2016 року у справі № 6-2251цс16.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Слід розмежовувати вимогу про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem). Вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки «піддається» впливу позовної давності. На неї поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. На вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений такий обов`язок позичальника, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Використовуючи своє право згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, шляхом пред`явлення у жовтні 2009 року позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк виконання зобов`язання.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Таким чином, у зв`язку з тим, що позивач в жовтні 2009 року, пред`явив позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, та судовим рішенням позовні вимоги було задоволено частково (стягнуто було лише борг та відмовлено у зверненні стягнення на предмет іпотеки), строк виконання зобов`язання було змінено, і позивач набув право на задоволення своїх вимог до позичальника, заборгованість якого була визначена судовим рішенням, за рахунок житлового будинку та земельної ділянки, переданої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в іпотеку Банку, тобто шляхом звернення до суду із позовом за захистом своїх порушених прав щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, проте ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду із цим позовом до відповідача лише у листопаді 2019 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, який передбачений статтею 257 ЦК України. При цьому, не зазначивши жодних поважних причин пропуску ним строку позовної давності за заявленими вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки та не надавши належних та допустимих доказів, як б свідчили про об`єктивні перешкоди у зверненні із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у межах позовної давності.

Відтак, з урахуванням зміни строку основного зобов`язання позивач звернувся до суду поза межами трирічного строку позовної давності, що спростовує відповідні доводи позовної заяви.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Висновки щодо застосування наслідків спливу позовної давності до вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі зміни кредитором строку дії кредитного договору шляхом звернення із позовом про дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором, викладено у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 204/4089/15-ц (провадження № 61-1442св20), від 16 грудня 2020 року у справі № 715/1200/17 (провадження № 61-18670св19), від 17 листопада 2021 року у справі № 501/2410/18 (провадження № 61-9177св21), від 12.01.2022 року у справі №158/3330/19.

Посилання позивача ПАТ АТ «Укргазбанк» на неможливість виконати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.05.2013 року в примусовому порядку та на те, що діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не є підставою вважати, що строк позовної давності для звернення стягнення на предмет іпотеки Банком не пропущено чи пропущений з поважних підстав, а відтак, у позивача була можливість звернутися за судовим захистом в межах строків позовної давності.

У рішенні від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «ЮКОС» проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов`язані з позовною давністю. Будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду.

За таких підстав, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися представник позивача та представник відповідача, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи відповідні позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, враховуючи очевидний пропуск позивачем строку позовної давності за вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судові витрати позивачеві згідно зі ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 141, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст. ст. 253, 256, 257, 261, 266, 267 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», суд, -

вирішив:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 18.02.2022 року.

Головуючий: В.М. Скляренко