Справа №705/1100/20
2-з/705/36/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О.І., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: державний реєстратор Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради Кумаренко Леся Михайлівна, про скасування державної реєстрації права власності, зареєстрованого на підставі вимоги іпотекодержателя,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: державний реєстратор Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради Кумаренко Леся Михайлівна, про скасування державної реєстрації права власності, зареєстрованого на підставі вимоги іпотекодержателя.

12 травня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила: застосувати заходи по забезпеченню позову у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 ; заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії по перешкоджанню ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

У заяві зазначено, що в провадженні Уманського міськрайонного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: державний реєстратор Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради Кумаренко Леся Михайлівна, про скасування державної реєстрації права власності, зареєстрованого на підставі вимоги іпотекодержателя. Позивачем було отримано від відповідача вимогу від 17.01.2020 про звільнення квартири від усіх мешканців та речей у місячний термін. Відповідно до вимоги відповідача останній вимагає звільнити квартиру від мешканців та речей у місячний термін з дня отримання вимоги. ОСОБА_2 було подано до суду позовну заяву до ОСОБА_3 про позбавлення права користування та виселення із спірної квартири, яка була задоволена справа № 705/4167/21. 07.02.2022 по даній справі було видано виконавчий лист. 13.04.2022 Відділом ДВС було відкрито виконавче провадження № 68790951. Дії відповідача, а саме: реєстрація права власності на спірну квартиру на своє ім`я; звернення до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих по справі № 705/5544/19; звернення до суду з позовом про позбавлення зареєстрованого в спірній квартирі ОСОБА_3 права користування квартирою та виселення його з квартири; подання до ДВС заяви про примусове виконання рішення суду про виселення ОСОБА_3 свідчать про те, що відповідач послідовно вчиняє дії, які дозволяють йому здійснити дії з продажу квартири. Після примусового виселення зареєстрованої особи з квартири перепон для вільного здійснення відповідачем свого права власності не залишилось. Вищевказана вимога відповідача та вчинені ним після надсилання позивачу вимоги є реальною загрозою тому, що позивач опиниться на вулиці ще до вирішення по суті спору у суді, предметом якого є скасування державної реєстрації права власності на квартиру. Відповідач з моменту реєстрації права власності на спірну квартиру на своє ім`я не проживає в квартирі, тобто з цього слідує, що квартира була придбана відповідачем для подальшого продажу. Забезпечення позову у вказаний спосіб не завдасть шкоди сторонам, оскільки арешт майна тимчасово перешкоджає вчиняти дії щодо його відчуження.

Позивач вважає за необхідне застосувати заходи забезпечення позову у зв`язку з тим, що існує реальна ймовірність відчуження майна третім особам. Вищевказана вимога відповідача є реальною загрозою тому, що позивач, яка оскаржує в судовому порядку скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру, опиниться на вулиці ще до вирішення спору в суді. Невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду. Позивач вважає, що відповідач після скасування заходів забезпечення позову Уманським міськрайонним судом Черкаської області у справі № 705/5544/19 почне вчиняти дії з виконання вимоги з метою подальшого продажу квартири. Також позивач вважає недоцільним застосувати зустрічне забезпечення, тому що відсутні підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, визначені ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд вважає за необхідне відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення особи, яка подала заяву.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При оцінці зазначеної співмірності слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25.05.2016, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Вказані заходи не стосуються інших можливих подальших наслідків, що можуть виникнути внаслідок задоволення позовних вимог.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позивач вважає за необхідне застосувати заходи забезпечення позову у зв`язку з тим, що існує реальна ймовірність відчуження майна третім особам після того, як ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.09.2021 скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.02.2020 у справі № 705/5544/19, та подання відповідачем до виконавчої служби заяви про примусове виконання рішення суду про виселення ОСОБА_3 . Вищевказана вимога відповідача є реальною загрозою тому, що позивач, яка оскаржує в судовому порядку державну реєстрацію права власності на спірну квартиру, опиниться на вулиці ще до вирішення спору в суді. Невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Проаналізувавши обставини, викладені в заяві про забезпечення позову, та вимоги чинного законодавства України, врахувавши висновки, викладені в постановах Верховного Суду, суд зазначає таке.

Враховуючи мету процесуального інституту забезпечення позову (забезпечення реального виконання рішення суду в майбутньому), а також необхідність суворого дотримання процесуальних прав усіх учасників процесу та інших осіб, звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести, але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову.

Так, у своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування та зазначення доказів на підтвердження обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на вказану квартиру. Зокрема, заявником не надано доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 , який є відповідачем у справі, дій, спрямованих на реалізацію цього майна чи підготовки до його реалізації, представник позивача у заяві керується лише припущенням про можливе відчуження квартири.

Як на підставу того, що відповідач послідовно вчиняє дії, які дозволяють йому здійснити дії з продажу квартири, ОСОБА_1 також посилається на звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про позбавлення зареєстрованого в спірній квартирі ОСОБА_3 права користування квартирою та виселення його з квартири та подання до ДВС заяви про примусове виконання рішення суду про виселення ОСОБА_3 . При цьому позивачем взагалі не зазначено, хто такий ОСОБА_3 та як примусове виконання державною виконавчою службою рішення суду про його виселення може вплинути на розгляд справи за позовом ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності, зареєстрованого на підставі вимоги іпотекодержателя.

Також позивач у заяві про забезпечення позову просить заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії по перешкоджанню ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , при цьому до заяви про забезпечення позову не додано жодних доказів вчинення відповідачем дій по перешкоджанню ОСОБА_1 користуватися спірною квартирою. До заяви про забезпечення позову долучено вимогу відповідача ОСОБА_2 про звільнення квартири АДРЕСА_1 , датовану 17.01.2020, яка відсутня в матеріалах справи № 705/1100/20.

Крім того, суд не може брати до уваги посилання ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.09.2021, відповідно до якої скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.02.2020 у справі № 705/5544/19, оскільки відповідно до зазначеної ухвали суд врахував, що позов, у рамках забезпечення якого вживались заходи забезпечення, було розглянуто по суті та рішення суду набрало законної сили, а отже, необхідність у застосуванні заходу забезпечення позову відпала, тому суд вважав за необхідне задовольнити заяву та скасувати захід забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру та у виді заборони вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження вищевказаної квартири.

Зважаючи на вище викладене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 11, 149-153, 259, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.І. Єщенко