Головуючий у І інстанції Шишилін О.Г. Єдиний унікальний номер 266/6873/21
Номер провадження 22-ц/804/320/22
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2022 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Биліни Т. І.,

Мальцевої Є. Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 листопада 2021 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Авентус Україна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 листопада 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 передано за підсудністю на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд невірно визначив, що заяву подано з порушенням правил територіальної підсудності.

Відзивів на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч.ч. 1, 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу справи до Шевченківського районного суду м. Києва, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не вказав, що бажає звернутися із даним позовом за місцем його виконання, а місцезнаходження відповідача територіально розташоване у Шевченківському районі м. Києва.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне.

За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача, передбаченим у частині дванадцятій статті 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

За правилами ч. 1, 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна (постанова ВС від 29 жовтня 2020 року у справі № 61-21991св19).

З матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. вчинено виконавчий напис № 1677 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованості за кредитним договором від 22 листопада 2019 року на загальну суму 29 568 грн.

03 липня 2020 року на виконання зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В. Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з відповіддю на запит апеляційного суду, наданої Департаментом адміністративних послуг Маріупольської міської ради ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 20 серпня 2004 року по теперішній час (а.с. 30).

Таким чином, ОСОБА_1 при зверненні із заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню використав своє право на звернення до Приморського районного суду м. Маріуполя відповідно до ст. 28 ЦПК України за місцем свого проживання яке також є місцем виконання судового рішення.

Суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув.

Згідно п. 1, 3 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився із характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, у зв`язку із чим ухвала Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 листопада 2021 року підлягає скасуванню, а цивільна справа - передачі до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області для продовження розгляду.

Керуючись ст. ч. 1 ст. 369, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 листопада 2021 року - скасувати, а справу направити до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 06 січня 2022 року.

Судді В. М. Барков

Т. І. Биліна

Є. Є. Мальцева