Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1438/22
Номер провадження2/711/1394/22
РІШЕННЯ
12 травня 2022 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Піковського В.Ю.,
при секретарі Юрченко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про скасування арешту майна, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту майна.
Згідно листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 1.5/6 від 04.02.2022 адміністративна справа відносно ОСОБА_2 була знищена за терміном зберігання. Разом з тим, відповідно до наявних даних, ОСОБА_2 штраф в сумі 24 грн. сплатив, а виконавче провадження було закрито у зв`язку із його виконанням. Однак, відповідач у своїй постанові про завершення виконавчого провадження у порушення вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» не вирішив питання про зняття арешту.
Таким чином, позивачка просить суд скасувати арешт з усього майна ОСОБА_2 та заборону його відчуження, який був накладений постановою Придніпровського ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.09.2009 серія АА № 962183. Судові витрати покласти на відповідача.
В подальшому, позивачка подала заяву від 12.05.2022 в якій змінила позовні вимоги, а саме просила скасувати арешт з усього майна ОСОБА_2 та заборону на його відчуження, який був накладений постановою Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 08.09.2009 серія АА № 962183. Від стягнення судових витрат з відповідача відмовилася.
Ухвалою суду від 25 березня 2022 року у справі відкрито провадження та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.
Представником Придніпровського ВДВС у м. Черкаси подано відзив на позовну заяву про зняття арешту з майна.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Дмитрик С.В. не з`явилися. Разом з тим, подали заяву в якій просили розглядати справу без їх участі.
В судове засідання представник відповідача Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси ЦМ УМЮ (м. Київ) не з`явилася. До початку судового засідання представник державної виконавчої служби Дьо Л.С. подала клопотання в якому просила розгляд справи провести без її участі. Не заперечувала проти задоволення позовної заяви в частині скасування арешту згідно постанови виданої Придніпровським ВДВС Черкаського міського управління юстиції від 08.09.2009 серії АА № 962183. В частині стягнення судових витрат з відповідача просила відмовити.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 25 травня 2021 року, актовий запис № 1832).
Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25 серпня 2021 року.
Крім того, Придніпровським відділом державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) надано інформацію (про те, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відносно ОСОБА_2 зареєстровано обтяження № 9039560, що внесено 09.09.2009 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА № 962183 від 08.09.2009 видної Придніпровським відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції.
Відповідно до інформації із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт накладено згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, сері АА № 962183 від 09.09.2009, тобто дана виконавча дія проводилась у відповідності до нормативних документів, що були чинними станом на 09.09.2009, а саме закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999, втратив чинність 02.06.2016), Інструкції з діловодства органах державної виконавчої служби (в редакції від 21.07.2004, втрати чинність 25.12.2008).
В свою чергу, відповідно до повідомлення КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за № 763 від 28.12.2021 вбачається, що в КП «ЧООБТІ» відсутні документи щодо арешту, накладеного відповідно до постанови серія АА № 962183.
Придніпровським ВДВС у м. Черкаси за результатом розгляду адвокатського запиту 26.01.2022 за № 2970 було відмовлено в отриманні запитуваної інформації щодо виконавчого провадження.
Відповідно до обліково-статистичних даних, матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно ОСОБА_2 надійшли до суду 12.11.2008 та було винесено судове рішення суддею Смоляром А.О. про притягнення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 121 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 грн. на даний час адміністративна справа знищена за терміном зберігання.
Між тим, на сьогоднішній день арешт на майно (квартиру АДРЕСА_2 ) не скасований.
За таких обставин, на думку суду, наявність арешту на квартиру боржника, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладеного 08.09.2009 в межах виконавчого провадження, а також завершеного виконавчого провадження, перешкоджає позивачці, як спадкоємцю померлого ОСОБА_2 оформити свої спадкові права.
Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Відповідно до положень частини першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення . Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.
Як зазначено у статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2)надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч.6 статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Під час розгляду справи судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .
Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
За положеннями ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Отже, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 щодо його майна, який бажає отримати спадщину, а тому вона, як майбутній власник/співвласник цього майна має право на пред`явлення такого позову у обраний нею спосіб захисту.
Також, суд вважає, що захист права власності має пріоритетне значення. Крім того, наявність претензій стягувача за виконавчим провадженням до спадкоємця померлого боржника вирішується за положеннями ст. 1281 ЦК України і наявність таких претензій не може бути підставою для відмови особі в оформленні за нею права власності на спадкове майно.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного та, керуючись Конституцією України, ст.ст. 15, 16, 321, 391, 1216-1218, 1222, 1262, 1297 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 5, 19, 76-82, 89, 95, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 352, 354, 355 ЦПК України,
Зняти арешт з усього майна ОСОБА_2 та заборону на його відчуження, який був накладений постановою Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 08.09.2009 серія АА № 962183.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Головуючий: В. Ю. Піковський