Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 лютого 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстрований, але не проживає, з моменту розлучення, її колишній чоловік ОСОБА_2 . Її прохання самостійно знятися з реєстрації за вказаною адресою відповідач ігнорує. Водночас реєстрація відповідача у належній їй на праві приватної власності квартири створює їй перешкоди у вільному користуванні майном, адже вона вимушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, що нараховуються у відповідності до затверджених норм на кількість зареєстрованих у житловому приміщенні осіб.

Позивач зазначає, що після розлучення у 2013 році відповідач перестав бути членом її сім"ї, вони не проживають разом та не ведуть спільного домашнього господарства. ОСОБА_2 тривалий час постійно проживає з іншою жінкою за іншою адресою, а отже, за приписами ст. 405 ЦК України та ст. 72 ЖК України втратив право користування її квартирою.

А тому на підставі вищенаведеного позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач та її представник в судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивачки.

Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд уважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою № 300045780 від 17.02.2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 41 Конституції України та статтею першою Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Водночас, як убачається з довідки відділу реєстрації місяця проживання виконачого комітету Ужгородської міської ради від 23.10.2018 року № 1004/19-06, що також підтверджено довідкою відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області № 3.1.8./613 від 21.01.2019 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 є колишнім чоловіком позивачки, шлюб з яким за позовом ОСОБА_1 розірвано згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11.11.2013 року у справі № 308/8656/13-ц.

У відповідності до ч. 2. ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як вбачається з довідки Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 04.10.2017 року № 32483/106/25/1-2017, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 протягом тривалого часу не проживає, що підтвердили мешканці вказаного будинку та на даний час громадянин ОСОБА_2 проживає по АДРЕСА_3 .

Згідно акту перевірки дотримання паспортного режиму від 18.12.2018 року, складеного комісією у складі представників ТОВ «Наш-Добробут», а також підписаного сусідами, встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але не проживає за вказаною адресою з 2014 року.

Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Реєстрація відповідача у квартирі, що належить на праві власності позивачу, створює для позивача перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй на праві приватної власності будинком та обмежує її законні права власника.

А тому, враховуючи, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачці на праві приватної власності, в такій зареєстрований, але з кінця 2013 року не проживає відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обмежує законні права позивача щодо користування та розпорядження належною їй квартирою, суд уважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки: АДРЕСА_2 , сплачений судовий збір в розмірі 704,80 (сімсот чотири грн. 80 коп.) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.А. Придачук