Провадження №2/521/1885/22
08 лютого 2022 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючий суддя Плавич І.В.,
секретар судового засідання Дукіна Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми,-
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1501/1207/71-261 відповідно до умов якого позивачем було надано відповідачу кредит у сумі 126 000 доларів США 00 центів.
19.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк») та ОСОБА_2 укладено договір поруки №1501/1207/71-261-Р-1 відповідно до умов якого, ОСОБА_2 зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання зобов`язань щодо повернення коштів наданих Банком ОСОБА_1 за кредитним договором №1501/1207/71-261 та несе солідарну відповідальність з ним за виконання умов кредитного договору №1501/1207/71-261 всім своїм майном та грошовими коштами.
Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2013 року справа №1519/23836/2012 стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованість в сумі 322 105, 27 грн.

25 травня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Сведбанк» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір купівлі продажу прав вимог за кредитними договорами. Згідно договору від 15 червня 2012 року, ПАТ «Дельта Банк» продав даний кредитний портфель ПАТ «Альфа Банк». Згідно даного договору відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №1501/1207/71-261 від 19.12.2007 року. На даний час усі права кредитора за вищевказаними кредитними договорами належать ПАТ «Альфа Банк». У зв`язку із набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів», яким внесені зміни до Законів України «Про банки і банківську діяльність» та «Про акціонерні товариства» в частині можливості банків в Україні створюватися у формі акціонерних товариств і вимог до публічних і приватних акціонерних товариств, з метою відповідності нормам чинного законодавства України Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» перейменовано на Акціонерне товариство «Альфа Банк».

Відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси 1519/23836/2012 від 18 листопада 2013 року заборгованість відповідачів за кредитним договором №1501/1207/71-261 від 19.12.2007 року становить 322105, 27 грн.

На період з 09.03.2016 року по 16.07.2019 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1501/1207/71-261 від 19.12.2007 року на рахунок позивача надійшли грошові кошти в сумі 30,00 грн., при цьому залишається не погашеною заборгованість у сумі 322075,27 грн.

Згідно розрахунку 3 % річних від простроченої суми на період з дати ухвалення рішення до моменту подання позовної заяви становить 72877, 19 коп.

Розмір штрафних санкцій, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦПК України (три процента річних), які мають бути застосовані до відповідачів у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору № 1501/1207/71-261 від 19.12.2007 року, становить 72877, 19 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені про день слухання справи належним чином, відзив на позов не подали, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1501/1207/71-261 відповідно до умов якого позивачем було надано відповідачу кредит у сумі 126 000 доларів США 00 центів.

19.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк») та ОСОБА_2 укладено договір поруки №1501/1207/71-261-Р-1 відповідно до умов якого, ОСОБА_2 зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання зобов`язань щодо повернення коштів наданих Банком ОСОБА_1 за кредитним договором №1501/1207/71-261 та несе солідарну відповідальність з ним за виконання умов кредитного договору №1501/1207/71-261 всім своїм майном та грошовими коштами.

25 травня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Сведбанк» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір купівлі продажу прав вимог за кредитними договорами. Згідно договору від 15 червня 2012 року, ПАТ «Дельта Банк» продав даний кредитний портфель ПАТ «Альфа Банк». Згідно даного договору відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №1501/1207/71-261 від 19.12.2007 року. На даний час усі права кредитора за вищевказаними кредитними договорами належать ПАТ «Альфа Банк». У зв`язку із набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів», яким внесені зміни до Законів України «Про банки і банківську діяльність» та «Про акціонерні товариства» в частині можливості банків в Україні створюватися у формі акціонерних товариств і вимог до публічних і приватних акціонерних товариств, з метою відповідності нормам чинного законодавства України Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» перейменовано на Акціонерне товариство «Альфа Банк».

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2013 року справа №1519/23836/2012 стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованість в сумі 322 105, 27 грн.

Згідно розрахунку 3 % річних від простроченої суми на період з дати ухвалення рішення до моменту подання позовної заяви становить 72877, 19 коп.

Предметом позову є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3% річних, нарахованих боржнику за період з дати ухвалення рішення до моменту подання позовної заяви за невиконання грошового зобов`язання боржником.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц).

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу I книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Стаття 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань, яке може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК і статті 230 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові Верховного Суду (від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17, від 26.04.2017 у справі №918/329/16) наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц дійшла висновків про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі . Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України . Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зазначено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, і права та інтереси позивача в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто, у постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово і послідовно вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Судом встановлено, що відповідач мав зобов`язання перед ВАТ «Сведбанк» (правонаступником за кредитним та іпотечними договорами якого є АТ «Альфа Банк»).

З огляду на те, що відповідач порушив ці зобов`язання, в позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення згідно з вимогами ст.625 ЦК України.

Законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховних Судом в постанові від 31.05.2018 по справі № 902/330/17.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів трьох відсотків річних в розмірі 72877, 19 грн. за користування грошовими коштами підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.

Позивачем при подачі позову сплачено 2 270,00 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 223, 259, 264, 275, 280, 284, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Альфа Банк» три проценти річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України у сумі 72 877, 19 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Альфа Банк» суму судового збору в сумі 2270,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: Акціонерне Товариство «Альфа- Банк» (03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, , МФО 300346, IBAN НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя: І.В. Плавич