Справа № 361/9983/21
Провадження № 2-о/361/34/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Удовенко Д.С., Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Служба у спарвах дітей Броварської міської ради про видачу обмежувального припису,

установив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису та з врахуванням уточнених позовних вимог просила видати обмежувальний припис стосовно - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 строком на 6 місяців.

Заявниця зазначала, що з 07.09.2013 р. вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , який було розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області 29.10.2020 р.

Від спільного подружнього життя мають спільну дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає та утримується заявницею.

Заінтересована особа ОСОБА_2 подала позов до суду по справі № 361/3767/20, який перебуває в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області, за яким вона намагається встановити графік спілкування з онукою хоча такий графік вже був встановлений рішенням Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Броварської міської ради 02.10.2019 р. за № 1105.

Під час судового засідання по справі № 361/3767/20, за позовом ОСОБА_2 до заявниці, щодо усунення перешкод їй у спілкуванні з дитиною, ОСОБА_2 висловила бажання побачитись з онукою 13.11.2021 р. об 09 год. 30 хв., на що заявник погодилась. Однак, у визначений день, 13.11.2021 р. о 09 год. 00 хв. у той час, коли вона готувала свою дитину до зустрічі із ОСОБА_2 , остання зі своїм чоловіком ОСОБА_3 прийшли до квартири заявниці, у якій проживає остання разом зі своєю донькою, що знаходиться по АДРЕСА_1 , та подзвонили у дверний дзвінок. Коли вона відкрила двері, ОСОБА_3 наніс їй удари кулаком у обличчя, від чого заявниця впала на підлогу, на очах дитини, яка від такої зустрічі втратила мову, а заявник втратила свідомість.

Після того, як заявник впала на підлогу, заінтересовані особи почали наносити удари ногами по тулубу та голові, не реагуючи на крики дитини, після чого, вони почали бити дитину, хватаючи її за волосся та шматувати, від чого, дитина кричала та кликала на допомогу, на яку відкликались сусіди та почали робити зауваження нападникам.

Під час побиття заявниці, ОСОБА_3 зняв з неї одяг та по її оголеному тілу наносив удари кулаками та ногами не даючи заявнику навіть прикрити тіло, висловлюючись при цьому нецензурною лайкою, погрожуючи вбивством їй та її дитини, незважаючи на те, що дитина є рідною онукою нападників. Все це відбувалось у присутності сусідів, на зауваження яких заінтересовані особи не реагували, ображаючи при цьому дитину заявника.

Від таких мордувань та побиття, заявник втратила свідомість, так як від отриманого струсу головного мозку, в заявника було запаморочення та часткова втрата свідомості.

Також заявник просила звернути увагу на те, що коли вона знаходилась у безпорадному стані, заінтересовані особи замість того, аби надати їй медичну допомогу, наносили удари ногами по тулубу, сподіваючись, що вони вже вбили заявника, бо після того, коли вона пришла до тями від ударів, дід з бабою висловлювали своє незадоволення тому, що вона жива. Дитина тепер потребує психологічного відновлення від отриманих фізичних та психологічних втрат її здоров`ю, яка і так потребує лікування на астму.

Також, під час проникнення до житла заявника, заінтересовані особи почали грабувати її особисті речі. Можливо, саме цим і обумовлюється їх дії вчинення ними побиття заявника та її дитини аби вчинити пограбування оселі.

З даного приводу, заявниця звернулась до правоохоронного органу із заявою про порушення кримінального провадження від 14.11.2021 р. за фактом домашнього насилля та завдання тілесних ушкоджень, як заявнику так і її дитині, після чого заявнику видано направлення до медичного закладу для проходження медичного обстеження на стан тілесних ушкоджень.

Крім того, 15.11.2021 р. заявником подана до Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області заява про вжиття обмежувальних заходів, надання психологічної допомоги дитині та звернення до правоохоронних органів за фактом побиття дитини з проханням вжити обмежувальних заходів стосовно встановленого графіку побачення з дитиною; забезпечити дитину психологом; провести профілактичну бесіду із батьком дитини та його батьками, про недопущення насилля та грубого поводження з малолітньою дитиною та фізичного насилля над матір?ю дитини.

Посилаючись на викладене, заявниця просила суд видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 строком на 6 місяців, та покласти на них наступні обов`язки: заборонити наближатися на відстань, більш ніж 500 метрів до місця проживання, роботи, навчання, других місць, які систематично відвідують ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також вести листування, телефонні переговори, інші контакти через засоби зв?язку чи електронні комунікації як особисто, так і через третіх осіб.

В судовому засіданні заявниця та її представник адвокат Гарницький П.П. заявлені вимоги підтримали, просили про їх задоволення в повному обсязі, надали пояснення аналогічні заяві.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник адвокат Алієва К.П. заявлені вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення в повному обсязі. Зазначали, що навпаки ОСОБА_2 було завдано моральну та фізичну шкоду.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи ОСОБА_3 адвокат Легких В.В. заявлені вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення в повному обсязі. Також зазначив, що ОСОБА_2 було завдано моральну та фізичну шкоду.

Згідно ч.1 ст.350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст.77-80 ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідно до повторно виданого свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 07 вересня 2013 року (а.с. 9).

Від спільного подружнього життя мають доньку: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

29 жовтня 2020 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано (а.с. 10-12).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 1105 та висновку виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 04-22/1150 від 08.10.2019р., встановлено, що ОСОБА_2 призначено порядок участі у вихованні малолітньої онуки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір?ю, ОСОБА_1 , визначивши такі дні та години зустрічей з онукою: перша, третя, та п?ята (за календарем) субота місяця з 10:00 год. до 14:00 год.; перші три зустрічі провести в присутності матері, враховуючи інтереси дитини (а.с. 7-8).

Згідно позовної заяви ОСОБА_2 , 24 липня 2020 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі про встановлення способу участі баби у вихованні та спілкуванні з дитиною (а.с. 13, 14-15).

Згідно із наданих до суду листів вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з проханням бачитись з дитиною та брати активну участь у її вихованні, за можливості допомогти фінансово для забезпечення дитини усім належними для розвитку (а.с. 16, 17, 18, 19).

Відомо, що ОСОБА_1 зверталась до Броварського районного управління поліції ГУ НП України у Київській області із заявою про кримінальне правопорушення за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та ст. 126-1 КК України, вчинених подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , також заявник отримала пам?ятку про процесуальні права та обов?язки потерпілого (а.с. 20-21, 44).

Відповідно до направлення від 13.11.2021 р., вбачається, що ОСОБА_1 зверталась для судово-медичного огляду (а.с. 22).

Відомо, що ОСОБА_1 зверталась до Служби у справах дітей Броварської міської ради 15.11.2021 р. із заявою про вжиття обмежувальних заходів, надання психологічної допомоги дитині та звернення до правоохоронних органів за фактом побиття дитини (а.с. 24).

Згідно із витягу з ЄРДР, відомо, що за заявою ОСОБА_1 зареєстровано кримінальне провадження № 0001801 від 14.11.2021 р., за ч.1 ст. 125 КК України (а.с. 45).

Відповідно до пояснень від 18.11.2021р. наданих ОСОБА_2 до служби у Справах дітей Броварської міської ради, встановлено, що вона зверталась відносно встановлення графіку побачень з онукою (а.с 59-60).

Відповідно до висновку від 11 листопада 2019 року, відомо, що ОСОБА_2 зверталася до правоохоронних органів у зв?язку з тим, що ОСОБА_1 не виконує вимоги встановленого графіку побачень з онукою (а.с. 61-62).

Згідно із довідки № 9988 від 13.11.2021 р., вбачається, що ОСОБА_2 зверталася до травмпункту, встановлено діагноз ?пошкодження капсульно-зв?язкового апарату І п?ясно фалангового суглобу лівої кисті? (а.с. 64).

Відповідно до заяви, поданої до Головного управління Національної поліції в Київській області від 02.12.2021 р. про вчинення кримінального проступку, вбачається, що ОСОБА_2 зверталася до правоохоронних органів в зв?язку з тим, що ОСОБА_1 завдала їй легких тілесних ушкоджень (а.с. 65-66).

Згідно висновків експерта наданих до суду № 214 та № 215 від 16.11.2021 р., відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мають легкі тілесні ушкодження (а.с. 81-83, 84-85).

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою про видачу обмежувального припису за захистом прав та інтересів, які на її думку, порушенні від психологічного та фізичного насильства, що вчиняється заінтересованими особами відносно неї та її малолітньої доньки.

Питання розгляду судом справ про видачу обмежувального припису регулюються положеннями глави 13 ЦПК України та Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII.

Згідно ст.350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно ст. 350-3 ЦПК України, заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти).

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 2229-VIII, обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно із ч. 1 ст. 77, ч. 1 ст. 79 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Пленум Верховного Суду України у п. п. 10, 11 постанови №9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції України) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

На підтвердження факту вчинення заінтересованими особами домашнього насильства відносно заявниці та її доньки, у поданій до суду заяві ОСОБА_1 посилалася на внесені відомості до ЄРДР за № 0001801 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

На підтвердження нанесення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заявниці ОСОБА_1 та її дитині ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, надала суду висновки експертних досліджень КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичних експертиз №214 та № 215 від 16 листопада 2021 року, згідно якого у заявниці ОСОБА_1 виявлені: підшкірна гематома в лівій скроневій області, синці в нижніх третинах обох передпліч, в області лівої сідниці та лівого стегна. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, по строку можуть відповідати 13.11.2021 р. та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер та розташування тілесних пошкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі по обстеженню ОСОБА_1 , вважається, що їх утворення при падінні з вертикального чи близького до нього положення тіла (з висоти власного росту) малоймовірне;

У малолітньої доньки ОСОБА_1 виявлено: ділянка внутрішньошкірних крововиливів в правій щічній області, синець та садно в правій навколовушній області. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, по строку можуть відповідати 13.11.2021 р. та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер та розташування тілесних пошкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі по обстеженню ОСОБА_5 , вважається, що вони могли утворитись при падінні потерпілої після надання тілу прискорення (поштовх).

Крім того, заявниця зазначала, що факт насильства негативно вплинуло на психологічний стан доньки, на підтвердження чого заяву в якій просила забезпечити дитину психологом.

Проте, ні до заяви, ні в подальшому до письмових матеріалів справи, заявниця не долучила жодного підтвердження того, що ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 притягувалися до адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Також суд не може взяти до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_6 , надані представником заявника ОСОБА_7 , тому що свідок не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази в судовому засіданні.

У ч. 1 ст. 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Заявницею на підтвердження фактів вчинення насильства щодо неї та малолітньої дитини суду не надано доказів того, що відносно заінтересованих осіб раніше виносились попередження про вчинення ними домашнього насильства та фактів, що їх поведінка була предметом розгляду компетентних органів.

Таким чином, із доданих до заяви ОСОБА_1 документів не вбачається, що заінтресовані особи притягались до адміністративної чи кримінальної відповідальності, що саме вони вчиняли фізичне та психологічне насильство відносно заявниці та малолітньої доньки, а лише посилання заявниці у заяві на обставини справи, якими вона обґрунтовує свою заяву, не можуть бути належним доказом на підтвердження продовження або ж вчинення домашнього насильства.

Із досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом встановлено, що доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявницею суду не надано та судом не встановлено, тому підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявниці та малолітньої доньки у зв`язку з відмовою суду у видачі обмежувального припису, відсутні.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, судом не встановлено випадків домашнього насильства в розумінні Закону №2229-VIII «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» зі сторони ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 відносно заявниці ОСОБА_1 та її малолітньої доньки, а також ризиків настання насильства в майбутньому.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», ст.ст. 3, 4, 5, 76, 80, 81, 89, 258-259, 263-265, 350-1-350-6, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Сердинський