Справа № 702/1754/12
Номер провадження 6/298/6/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:

судді Зизич В.В.,

секретар судового засідання Келешовчак І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Великий Березний подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоварова Юрія Георгійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивоваров Ю.Г. звернувся до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоварова Ю.Г. перебуває виконавче провадження №60818132 по виконанню виконавчого листа №702/1754/12, виданого 9 квітня 2013 року Великоберезнянським районним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором ML - 805/018/2008 від 15 травня 2008 року в сумі 5554821,92 грн., а саме: кредиту в сумі 1110672,75 грн. (еквівалент 138955,68 доларів США), відсотків за користування кредитом в сумі 148924,06 грн. (еквівалент 18631,81 доларів США), пені в сумі 4295225,11 грн. (еквівалент 537373,34 доларів США), а також судових витрат в сумі 4939,50 грн.

Вказується, що приватним виконавцем 9 грудня 2019 року, керуючись ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, вказану постанову скеровано сторонам виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, рекомендованою кореспонденцією відповідно до вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначається, що в ході виконання виконавчого листа встановлено ряд обставин, через що виникла необхідність звернення до суду з вказаним поданням для можливості реального виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Посилається, що 15 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ML-805/018/2008. В той самий день з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки №PML-805/018/2008, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Житко О.І. за реєстровим №866. Згідно договору іпотеки для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №ML-805/018/2008 від 15 травня 2008 року в іпотеку було передано нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .Без назви (надалі - «Предмет іпотеки»), що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченим приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В. за реєстровим номером 4203.

У подальшому до ОСОБА_1 звернувся з позовом про стягнення заборгованості гр. ОСОБА_2 . В ході розгляду даного позову 10 лютого 2010 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до ТОВ «Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» щодо визначення варіантів розподілу житлового будинку АДРЕСА_1 . 19 лютого 2010 року ТОВ «Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» складено висновок №02-02/10 будівельно-технічної експертизи по заяві гр. ОСОБА_1 про поділ житлового будинку в натурі на дві частини з метою відчуження однієї частини в судовому порядку, яким встановлено можливість поділу на дві частини (дві квартири) згідно пропозиції заявника (технічно це цілком можливо і відповідає вимогам державних будівельних норм і правил): квартира АДРЕСА_2 . При цьому власниця будинку нікого не повідомила, що зазначений вище будинок в цілому перебуває в іпотеці ЗАТ «ОТП Банк».

Надалі ухвалою Великоберезнянського районного суду від 16 серпня 2010 року було визнано мирову угоду, згідно якої ОСОБА_1 виділено квартиру АДРЕСА_3 , а ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_4 , розподіл якого можливий згідно висновку будівельно-технічної експертизи ТОВ «Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 02-02/10.

Приватний виконавець вказує, що у зв`язку із постановленням вказаної ухвали в реєстр прав власності на нерухоме майно було внесено відповідні зміни і замість житлового будинку АДРЕСА_1 (який перебуває в іпотеці - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») з`явились дві квартири: квартира АДРЕСА_3 - право власності зареєстровано за ОСОБА_1 , дата внесення запису 24.12.2012 року; квартира АДРЕСА_5 - право власності зареєстровано за ОСОБА_2 , дата внесення запису 18.02.2011 року.

У серпні 2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Апеляційного суду Закарпатської області зі скаргою, в якій просило скасувати зазначену вище ухвалу. 19.01.2017 року ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено, ухвалу Великоберезнянського районного суду від 16 серпня 2010 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 07.08.2017 року ухвалою Великоберезнянського районного суду залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1

27.02.2020 року державним реєстратором центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради на виконання ухвали апеляційного суду Закарпатської області та у зв`язку із скасуванням ухвали Великоберезнянського районного суду, яка слугувала підставою для виникнення права власності на квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , було припинено право власності на зазначені квартири та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

24.12.2009 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду частково задоволено позов АТ «ОТП Банк» (правонаступник - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») до ОСОБА_1 про звернення стягнення. Вирішено в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору №PML-805/018/2008 від 5 травня 2008 року, а саме: належний ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , шляхом надання права АТ «ОТП Банк» на продаж від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу предмета іпотеки.

10.12.2019 року приватним виконавцем Пивоваровим Ю.Г. направлено запит за №21/19 до ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області, Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, Управління держпраці у Закарпатській області з метою виявлення у боржників, зокрема і ОСОБА_1 , зареєстрованого рухомого та нерухомого майна.

13.01.2020 року за №07-07/189 надійшла відповідь Управління держпраці у Закарпатській області, 26.12.2019 року за №09-06/3800 надійшла відповідь Головного управління держпродспоживслужби у Закарпатській області, 16.12.2019 року за №11-7-0.2-9785/2-19 надійшла відповідь Головного управління держгеокадастру у Закарпатській області, згідно яких за ОСОБА_1 немає зареєстрованого рухомого та нерухомого майна.

15.04.2021 року здійснено запити: за №101176484 до Державної фіскальної служби України щодо джерел отримання доходів - 15.04.2021 року надійшла відповідь, що інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня; за №101176492 до Державної фіскальної служби України щодо наявних рахунків у боржника - 15.04.2021 року надійшла відповідь, що така інформація відсутня, окрім того повідомлено, що фізичну особу-підприємця знято з обліку у контролюючих органах; за №101176503 до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих транспортних засобів за боржником - 16.04.2021 року надійшла відповідь, що в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

03.03.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме: домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №18481127 від 12.04.2008 року, загальна площа будинку становить 156.05 кв. м., житлова площа 67.00 кв. м.

Наголошується, що фактичного реального поділу будинку на дві квартири не відбулося, оскільки будинок з самого початку мав 2 поверхи та цокольний поверх, ОСОБА_1 з метою уникнення виконання своїх зобов`язань домоглася присвоєння двом різним поверхам статусу квартир, щоб з реєстрів зник такий об`єкт, як житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , і який належить ОСОБА_1 .

Стверджується, що виникла ситуація, що звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог Іпотекодержателя - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» неможливо, адже зареєстрованого будинку (предмета Іпотеки) немає в реєстрах у зв`язку з його поділом на дві квартири, квартир також немає зареєстрованих в реєстрі, оскільки документ, на підставі якого виникло право власності, скасовано, відповідно і припинено право власності, згадані квартири не були предметом договору іпотеки і не могли бути, оскільки на момент укладення такого їх не існувало.

Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 19.04.2021 р. за боржником ОСОБА_1 зареєстровано лише 1/3 частину будинку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_6 , інших об`єктів нерухомого майна за боржницею ОСОБА_1 не зареєстровано.

З вищенаведеного випливає, що за боржником не зареєстровано право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку, що виключає можливість звернення стягнення на нього з врахуванням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», та, як наслідок, невиконання виконавчого листа №702/1754/12, виданого 9 квітня 2013 року Великоберезнянським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості.

Станом на 23.04.2021 року ОСОБА_1 не виконала вимог постанови про відкриття виконавчого провадження та відповідно не сплатила жодного платежу з метою погашення заборгованості за виконавчим документом.

За таких обставин, для забезпечення повного і своєчасного виконання рішення суду, керуючись ст.440 ЦПК України, ч.4 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець Пивоваров Ю.Г. просить вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ( ОСОБА_1 , РПВН: НОМЕР_1 ), право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, шляхом надання дозволу на звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №PML-805/018/2008 від 15.05.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Житко О.І. за реєстровим №866, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна посвідченим приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В. за реєстровим номером 4203, який було передано в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк» - іпотекодавець ОСОБА_1 .

У судовому засіданні, яке відбулось 31 січня 2022 року, приватний виконавець Пивоваров Ю.Г. подання підтримав повністю з підстав наведених в ньому та просив задовольнити.

Приватний виконавець Пивоваров Ю.Г. в судове засідання 28 грудня 2022 року не з`явився, про розгляд подання повідомлявся, що підтверджується даними телефонограми. Водночас у матеріалах подання наявна письмова заява приватного виконавця Пивоварова Ю.Г. від 18 квітня 2022 року про проведення розгляду справи без його участі та прийняття рішення на підставі наявних матеріалів справи, до вказаної заяви приватний виконавець долучив копію списку рекомендованих відправлень №9349 від 10.12.2019 року.

Згідно з ч.11 ст.440 ЦПК України подання державного виконавця, приватного виконавця суд розглядає без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Враховуючи положення ч.11 ст.440 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності приватного виконавця, оскільки його неявка не є перешкодою для розгляду подання. При цьому, в тому числі, враховується заява приватного виконавця про проведення розгляду справи без його участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши подання та додані до нього матеріали, дійшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів подання, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоварова Ю.Г. перебуває виконавче провадження №60818132 по виконанню виконавчого листа №702/1754/12, виданого 9 квітня 2013 року Великоберезнянським районним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» заборгованості за кредитним договором ML - 805/018/2008 від 15 травня 2008 року в сумі 5554821,92 грн., а саме: кредиту в сумі 1110672,75 грн. (еквівалент 138955,68 доларів США), відсотків за користування кредитом в сумі 148924,06 грн. (еквівалент 18631,81 доларів США), пені в сумі 4295225,11 грн. (еквівалент 537373,34 доларів США) та судових витрат в сумі 4939,50 грн. (а.с.6, 7).

9 грудня 2019 року приватним виконавцем Пивоваровим Ю.Г. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного вище виконавчого листа (а.с.7).

У ході здійснення виконавчого провадження №60818132 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Пивоваровим Ю.Г. здійснено опис та арешт майна боржника відповідно до постанови від 3 березня 2020 року про опис та арешт майна боржника, а саме: домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №18481127 від 12.04.2008 року (а.с.40).

Відповідно до договору іпотеки №PML-805/018/2008 від 15 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Житко О.І., предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 будинок має загальну площу 156,80 кв. м., житлову площу - 42,80 кв. м. Іпотекодержатель - ЗАТ "ОТП Банк", іпотекодавець ОСОБА_1 , договір укладено для забезпечення повного і своєчасного виконання Іпотекодавцем боргових зобов"язань за кредитним договором (а.с.8-10).

Відповідно до заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 грудня 2009 року у справі №2-2761/09 позов АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості звернено стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки №PML805/018/2008 від 15 травня 2008 року, а саме: належний ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , шляхом надання права АТ «ОТП Банк» на продаж від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу предмета іпотеки (а.с.31).

Як слідує з ухвали Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16 серпня 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, судом визнано умови мирової угоди, укладеної між ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , згідно якої виділено ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 , а ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_4 , розподіл якого можливий згідно висновку будівельно-технічної експертизи ТОВ «Мукачівського районного бюро технічної інвентаризації» та експертної оцінки №02-02/10. Провадження в справі закрито у зв"язку з укладенням сторонами мирової угоди (а.с.19).

У подальшому, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області від 19 січня 2017 року за наслідками розгляду апеляційної скарги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16 серпня 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, вказану ухвалу суду скасовано, а справу направлено для продовження розгляду в суд першої інстанції (а.с.27).

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 7 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, судом залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу у зв"язку з повторною нявкою позивача (а.с.28).

Відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.02.2020 року за №200002748 та від 12.02.2020 року за №200003419, зазначено, що на підставі ухвали Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16 серпня 2010 року за ОСОБА_1 24.12.2012 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_7 , а за ОСОБА_3 18.02.2011 року зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_4 (а.с.25, 26).

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №202032336 від 27 лютого 2020 року та №202028766 від 27 лютого 2020 року, право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_4 та ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_7 , припинено на підставі ухвали Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 7 серпня 2017 року у справі №2-219/10 та ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 19 січня 2017 року у справі №2-219/10 (а.с.29, 30).

За змістом Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.02.2020 року за №200001786 по параметрам запиту за адресою місцезнаходження об"єкту нерухомого майна: АДРЕСА_1 , наявні відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно - будівлю бази відпочинку, власник ОСОБА_4 .

Разом з тим, наявні відомості в Реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек про обтяження на домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Обтяження здійснено на підставі повідомлень банків ЗАТ "ОТП Банк" та ВАТ "Аваль". За відомостями з Державного реєстру іпотек, вказане домоволодіння перебуває в іпотеці ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (розмір основного зобов"язання 100 000 доларів США) та перебувало в іпотеці ЗАТ "ОТП Банк", іпотекодержатель змінений на ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на підставі договору про відступлення права вимоги від 07.06.2010 року (розмір основного зобов"язання 140 073,13 доларів США) (а.с.20-24).

За змістом Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб"єкта від 19.04.2021 року за №253274486 по параметрам запиту по фізичній особі ОСОБА_1 , наявні відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_7 (частка власності 1/1), домоволодіння - будинок АДРЕСА_6 (частка власності 1/3).

Разом з тим, наявні відомості в Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек про обтяження на домоволодіння АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 . Вказане домоволодіння перебувало в іпотеці ЗАТ "ОТП Банк", іпотекодержатель змінений на ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на підставі договору про відступлення права вимоги від 07.06.2010 року (розмір основного зобов"язання 140 073,13 доларів США) (а.с.41-44).

З долучених до подання матеріалів слідує, що в рамках виконавчого провадження приватним виконавцем здійснено окремі запити, зокрема, 10 грудня 2019 року за №21/19 скеровано запит до ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області, Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, Управління держпраці у Закарпатській області, ТСЦ №2141 РСЦ МВС в Закарпатській області, про надання інформації, в тому числі щодо боржника ОСОБА_1 (а.с.32-33), на що отримані відповіді: Управління держпраці у Закарпатській області №07-07/189 від 13.01.2020, ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області №09-06/3800 від 26.12.2019, Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області №1-7-0.2-9785/2-19 від 16.12.2019 про відсутність даних щодо ОСОБА_1 (а.с. 34, 35, 36).

Також в рамках виконавчого провадження приватним виконавцем зроблено електронні запити до Державної фіскальної служби України та до Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно відповідей від 15 квітня 2021 року на електронні запити: до Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржника, рахунки відкриті боржником, а також про джерела отримання доходів боржника за податковим номером , встановлено, що фізичну особу підприємця знято з обліку у контролюючих органах, а інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня (а.с. 38, 39).

Згідно відповіді від 15 квітня 2021 року на електронний запит: до Міністерства внутрішніх справ України - в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником ОСОБА_1 , 06.05.1967, транспортні засоби (а.с. 37).

Вирішуючи подання приватного виконавця, суд зауважує наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини 2 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 1 статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 10 Закону встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 статті 48 Закону встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (ч.2 ст. 48 Закону).

Згідно з ч.5 ст. 48 Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно частин 1, 4 статті 50 Закону у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини 10 статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Законодавець у вказаних нормах чітко визначив умову, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, це відсутність реєстрації права власності в установленому законом порядку як юридичного факту.

Крім цього, в постанові Верховного Суду від 16.03.2020 (справа №5023/197/12) зазначено, що звертаючись з відповідною заявою, державний виконавець (приватний виконавець) повинен надати докази на підтвердження того, що вказане право власності на нерухоме майно належить боржнику, але не зареєстроване в установленому законом порядку.

Звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку можливе за умови належного проведення виконавчих дій, достовірного встановлення належності цього майна боржнику та відсутності у боржника коштів чи іншого нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача. Виконавцю обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Вказане обумовлено тим, що Законом України передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Проте, приватним виконавцем на додано достатньо доказів наявності чи відсутності в боржника рухомого майна чи інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, також суду не подано достатньо доказів вжиття приватним виконавцем всіх необхідних заходів для встановлення інформації наявності чи відсутності у боржника коштів чи рухомого майна, достатніх для задоволення вимог стягувача. Будь-яких доказів щодо наявності інших цінностей для задоволення вимог стягувача суду також не подано.

Приватним виконавцем не встановлено наявність коштів в національній та іноземній валютах у боржника у банках та інших фінансових установах, на які звертається стягнення за виконавчим листом у першу чергу згідно зі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», не надано належних та допустимих доказів відсутності рахунків.

Судом наголошується, що приватним виконавцем представлена інформація щодо здійснення ним окремих запитів та отримання відповідей на них в грудні 2019 року, що позбавляє суд можливості надання таким відомостям повної, беззаперечної та актуальної оцінки. Окремі запити зроблені приватним виконавцем в квітні 2021 року, однак такі не містять даних щодо належного проведення всіх необхідних виконавчих дій, в тому числі, щодо повного з`ясування наявності чи відсутності у боржника коштів чи іншого нерухомого майна, не зазначено чи наявні земельні ділянки на праві власності у боржника.

У порядку ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Судом зауважується, що з поданням приватний виконавець звернувася до суду у вересні 2021 року, при цьому до матеріалів долучив інформацію щодо наявності нерухомого майна в боржника, що отримана у лютому 2020 року, квітні 2021 року, тобто є неактуальною з врахуванням положень ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження». Так, Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна датовані 12.02.2020 року, 27.02.2020 року, 19.04.2021 року, відповідь МВС щодо відсутності у боржика транспортних засобів - 15.04.2021 року, відповідь ДФС щодо наявності в боржника рахунків, джерел отримання доходів - 15.04.2021 року, інші відповіді відповідних органів щодо боржника ОСОБА_1 датовані груднем 2019 року.

Зазначені у доданих приватним виконавцем даних щодо майнового стану боржника не є актуальними на час звернення приватного виконавця з поданням до суду, а тому не можуть розцінюватись судом як достатні та достовірні докази. У поданні приватним виконавцем надано суду неповну інформацію щодо виявленого та наявного майна боржника і така неповнота не усунута приватним виконавцем в процесі судового розгляду, хоча приватний виконавець не був позбавлений цього.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з поданням приватний виконавець звернувся, не провівши належним чином перевірку майнового стану боржника, зокрема відсутні дані щодо здійснення перевірки наявності у боржника грошових коштів, рахунків в банках, наявність транспортних засобів, техніки, інших цінностей, а тому, приватним виконавцем не доведено факт того, що у боржника на час звернення до суду, недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача, що в свою чергу підлягає обов`язковому доведенню, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на майно боржника державний виконавець виносить постанову, при цьому до матеріалів подання приватним виконавцем не додано копії вказаної постанови щодо цього.

Крім того, слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про звернення стягнення на нерухоме майно, виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду із поданням.

Згідно вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Абзацом 3 ч.4 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, вважаються врученими, за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

У постанові від 31.07.2019 року винесеній у справі №554/13475/15-ц Верховний Суд зазначив, що державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Отже, у будь-якому випадку початку проведення виконавчих дій має передувати належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження в порядку визначеному абз.3 ч.4 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

Натомість, матеріали подання не містять доказів отримання боржником ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження. Так, приватним виконавцем надано доказ направлення 10 грудня 2019 року рекомендованого листа боржнику ОСОБА_1 , однак в матеріалах справи відсутні докази отримання цього листа боржником. У матеріалах справи відсутні відомості, що боржник отримала постанову про відкриття виконавчого провадження і така їй була вручена.

Матеріали справи містять постанову про опис та арешт майна боржника від 03.03.2020 року, зі місту якої слідує, що ОСОБА_1 була призначена відповідальним зберігачем майна та попереджена про кримінальну відповідальність, отримала копію вказаної постанови, про що наявний підпис останньої, однак вказана обставина не усуває обов"язку приватного виконавця щодо належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

Крім цього, приватним виконавцем до матеріалів подання не надано доказів направлення боржнику та отримання останнім постанов, які виносилися у зазначеному виконавчому провадженню і такі не долучені до матеріалів подання.

До того ж слід зазначити, що в процесі виконання рішення суду приватним виконавцем було встановлено, що належний ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , є майном, на яке може бути звернене стягнення, крім того, є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки №PML-805/018/2008 від 15 травня 2008 року та передано в іпотеку АТ "ОТП Банк", у подальшому іпотекодержатель змінений на ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на підставі договору про відступлення права вимоги від 07.06.2010 року.

До матеріалів подання приватним виконавцем не додано належних підтверджуючих документів щодо відступлення права грошової вимоги від АТ "ОТП Банк" до ТОВ "ОТП Факторинг Україна", в тому числі за договором іпотеки.

За нормами ч.ч. 4, 7 ст.51 Закону України "Про виконавче провадження" реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку").

Нормами ст. ст. 37, 38 також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений законодавством спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Водночас, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України "Про виконавче провадження", а не нормами спеціального Закону України "Про іпотеку".

Судом встановлено, що виконавчі дії приватним виконавцем вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості.

Згідно із Правовою позицією Верховного Суду України у справі за № 6-224цс16: Закон України "Про виконавче провадження" дозволяє державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за наявності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України "Про іпотеку".

Суд звертає увагу, що заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 грудня 2009 року у справі №2-2761/09 в рахунок погашення заборгованості звернено стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки №PML805/018/2008 від 15 травня 2008 року, а саме: належний ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , шляхом надання права АТ «ОТП Банк» на продаж від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу предмета іпотеки.

Проте інформації щодо виконання вказаного судового рішення матеріали подання не містять, як і не містять даних про те, чи були вчинені дії на підставі судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, суд враховує, що домоволодіння, на яке приватний виконавець просить звернути стягнення, відповідно до даних Державного реєстру іпотек також перебуває в іпотеці в ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", який вправі звернутись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, як це передбачено Законом України "Про іпотеку".

Також судом зауважується, що у відповідності до зазначених у договорі іпотеки №PML805/018/2008 від 15 травня 2008 року відомостей, житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , належать іпотекодавцю ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеному 18 вересня 2006 року, що посвідчений приватним нотаріусом Попович В.В., зареєстрований за №4203 (а.с.6-10). Між тим, вказаний документ в якості доказу суду надано не було.

Також не надав суду приватний виконавець витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно №18481127 від 12.04.2008 року, виданий ТОВ "Мукачівське БТІ та експертної оцінки", на яке міститься посилання в договорі іпотеки №PML805/018/2008 від 15 травня 2008 року, а також постанові приватного виконавця про опис та арешт майна боржника від 03.03.2020 року, у підтвердження факту реєстрації права власності ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно. Приватним виконавцем до матеріалів подання долучено письмові матеріали вибірково, останній не дадав суду належних доказів у підтвердження того, що спірне майно є таким, що не зареєстроване в установленому законом порядку.

Відсутність інформації у реєстрі права власності боржника на домоволодіння не свідчить про те, що право власності не зареєстровано боржником в установленому законом порядку.

Між тим, факт реєстрації боржником права власності на спірне майно зазначено в укладеному договорі іпотеки між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , у разі відсутності державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно, нотаріус не посвідчив би цей правочин.

Також, в матеріалах справи відсутня оцінка вартості майна, на яке просить звернути стягнення виконавець, що є актуальною на час звернення приватного виконавця з поданням до суду, такі до матеріалів подання не долучено жодних відомостей щодо наявності чи відсутності факту наявності реєстрації та проживання у вказаному домоволодінні осіб.

Між тим, до матеріалів подання приватним виконавцем долучено Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №256939030 від 18.05.2021 року щодо суб"єкта - фізичної особи ОСОБА_5 , однак не зрозумілим є, яке відношення в рамках даної справи має інформація щодо цієї особи, які обставини приватний виконавець доводить, надаючи суду цей документ.

Відповідно до статей 12, 13, 76, 81 ЦПК України обов`язок доказування наявності вищенаведених обставин, які є підставою для задоволення подання приватного виконавця, покладається на виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням, останній повинен довести обставини, викладені в його поданні, що приватним виконавцем в даному випадку виконано не було.

Приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Пивоваровим Ю.Г. надано суду неповну та неактуальну інформацію щодо статусу та належності вищевказаного нерухомого та іншого майна боржника, наявність у боржника коштів, що виключає на даний час можливість звернення стягнення на майно в порядку ст.440 ЦПК України, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні подання приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.440 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоварова Юрія Георгійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку: звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №PML-805/018/2008 від 15.05.2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Житко О.І. за реєстровим №866, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченим приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В. за реєстровим №4203, який було передано в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк» іпотекодавцем ОСОБА_1 .

1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 2 січня 2023 року.

Суддя Зизич В.В.