Справа № 2-4187/2010
Провадження № 4-с/359/20/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

за участі представника скаржника - адвоката Кохана О.М., представника ДВС - Супрун Л.Ю.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області заяву ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови про відкриття виконав-чого провадження та постанов про арешт коштів боржника, заінтересована особа : Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська Боргова Компанія», -

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2022 року представник скаржника адвокат Кохан О.М. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даною скаргою, якою просив визнати постанову державного виконавця Полешко Людмили Миколаївни Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 14 вересня 2017 року про відкриття провадження № 54711610 незаконною та скасувати її; визнати незаконними та скасувати постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , які винесені 13 грудня 2019 року, 21 грудня 2021 року та 06 січня 2022 року в рамках виконавчого провадження № 54711610.

Вимоги обґрунтовано тим, що 25 січня 2022 року ОСОБА_1 стало відомо, що його картковий рахунок, на який перераховується заробітна плата, заблоковано на підставі постанови Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Централь-ного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про арешт коштів боржника від 06 січня 2022 року у виконавчому провадженні № 54711610. 27 січня 2022 року представник скаржника ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, після чого йому стало відомо, що 14 вересня 2017 року державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Полешко Л.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54711610 на підставі виконавчого документу за № 2-4181/10 виданого 25 лютого 2011 року Бориспільським міськрайонним судом. Стягувачем в даному виконавчому документі зазначено ТОВ Комерційний банк «АРМА». Також зазначено, що 26 липня 2017 року на підставі п.7 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий лист повернуто стягувачу. 31 серпня 2017 року на адресу Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшла заява від ТОВ «Українська Боргова Компанія» про відкриття виконавчого провадження. Тобто, заяву про відкриття виконавчого провадження подано особою, яка не є стороною виконавчого провадження. Таким чином, дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 заявник вважає незаконними та просить скасувати, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази заміни сторони виконавчого провадження. Крім того, в рамках вказаного виконавчого провадження винесено постанови про арешт коштів боржника, які також підлягають скасуванню з огляду на відкриття виконавчого провадження на підставі заяви неналежного стягувача.

Представник скаржника в судовому засіданні доводи скарги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Державний виконавець Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Супрун Л.Ю. не заперечувала щодо задоволення скарги ОСОБА_1 ..

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань до суду не направив.

Суд, заслухавши надані сторонами пояснення, дослідивши матеріали справи та копію виконавчого провадження за № 54711610, прийшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 4 та ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 - 4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники справи, відповідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України, розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 14 вересня 2017 року на підставі виконавчого листа за № 2-4181/10, виданого 25 лютого 2011 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Полешко Л.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54711610 щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю комерційного банку «Арма» борг за кредитним договором у загальному розмірі 130971 грн. 92 коп.

Відповідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України відповідно ст. 18 ЦПК України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч. 1 ст. 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частинами 1, 3 ст. 68 даного Закону встановлено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробіт-ну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Судом встановлено, що 13 грудня 2019 року старшим державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Супрун Л.Ю. накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 .

Також, 13 грудня 2019 року постановою старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Супрун Л.Ю. об`єднано виконавчі провадження за №54710272 та № 54711610 у зведене виконавче провадження ВП № 60878635.

Постановою старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Супрун Л.Ю. від 09 серпня 2021 року накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 .

Відповідно вимог ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої 02 квітня 2012 року Наказом Міністерства юстиції України за № 512/5 (далі по тексту - Інструкція) визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів. За зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. Арешт на кошти боржника може бути накладено в національній та/або в іноземній валюті, про що зазначається у постанові.

Частино 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон) звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Частиною 3 ст. 56 Закону визначено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Зважаючи на зміст ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Так, відповідно ст. 319 ЦК України визначальні принципи здійснення права власності. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно п. 10 розділу 8 Інструкції після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, крім іншого, повинні бути вказані прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання.

Судом встановлено, що постановами старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Супрун Л.Ю. від 21 грудня 2021 року та начальника відділу державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Штепи С.О. від 06 січня 2022 року також накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 .

Як встановлено судом, стягувачем у виконавчому листі № 2-4181/10 виданому 25 лютого 2011 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області зазначено ТОВ Комерційний банк «АРМА».

З відмітки на вказаному виконавчому листі встановлено, що 26 липня 2017 року на підставі п.7 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий лист повернуто стягувачу.

31 серпня 2017 року на адресу Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшла заява від ТОВ «Українська Боргова Компанія» про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Однак, докази про заміну сторони виконавчого провадження з ТОВ Комерційний банк «АРМА» на ТОВ «Українська Боргова Компанія» в матеріалах справи відсутні. Таким чином, заяву про відкриття виконавчогопровадження подано особою, яка не є стороною виконавчого провадження і дії та рішення державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 та, відповідно, накладення арешту на кошти боржника, є незаконними та підлягають скасуванню.

Згідно ч. 4, 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використан-ня та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи наведене, суд вважає скаргу ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі ст. 4, 12, 81, 258 - 263, 265, 268, 353, 451 ЦПК України, ст. 1, 28, 50, 56, 57, 59 Закону України «Про виконавче провадження», п. 8, 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої 02 квітня 2012 року Наказом Міністерства юстиції України за № 512/5, рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року, суд, -

в и р і ш и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанов про арешт коштів боржника, заінтересована особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Боргова Компанія» - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Полешко Людмили Миколаївни Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 14 вересня 2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54711610.

Визнати незаконними та скасувати постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , що винесені 13 грудня 2019 року, 09 серпня 2021 року, 21 грудня 2021 року та 06 січня 2022 року, в рамках виконавчого провадження № 54711610.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Яковлєва Л.В.