Провадження № 2/932/2573/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Скопа Н.О.

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Батова Людмила Григорівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська Ірина Юріївна, про звернення стягнення на предмет іпотеки, про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду в порядку ст.ст.521,514,526 ЦК України, ст.ст.7, 23, 34, 35, 36, 38, 39 ЗУ «Про іпотеку», із позовом, пред`явленим до ОСОБА_1 , де третьою особою визначило ОСОБА_2 , на предмет звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, уточненим у січні 2019 року, та просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №ML-301/142/2008 від 28 березня 2008 року, укладеним з Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» у сумі 2 166 267 грн. 73 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту 1 914 459,73 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 251 807,99 грн., на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №PML-301/142/2008 від 28 березня 2008 року домоволодіння, загальною площею 74,4 кв.м., та земельну ділянку, загальною площею 602,0 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження», на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної об`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; передати в управління іпотекодержателю ТОВ «ОТП Факторинг Україна» предмет іпотеки шляхом надання права примусового входу до предмета іпотеки, обладнання предмета іпотеки охоронними пристроями, заміни замків, укладання договорів про надання охоронних послуг щодо предмета іпотеки зі спеціалізованими підприємствами, установами, організаціями; виселити ОСОБА_1 з предмету іпотеки домоволодіння АДРЕСА_1 .

В обгрунтування вимог позивач посилався на те, що 12 листопада 2010 року позивач набув від ПАТ «ОТП Банк», в порядку ст.ст.512,514 ЦК України, за договором купівлі-продажу кредитного портфелю, право вимоги, зокрема, за кредитним договором №ML-301/142/2008 від 28 березня 2008 року, як і набув право вимоги за договором іпотеки №PML-301/142/2008 від 28 березня 2008 року на підставі укладеного з ПАТ «ОТП Банк» договору про відступлення прав вимоги від 12 листопада 2010 року. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2012 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-301/142/2008 від 28 березня 2008 року, яка виникла станом на 07 грудня 2010 року в сумі 2 166 267,73 грн., з яких: заборгованість по кредиту 1 914 459,73 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 251 807,99 грн. У відповідності до відомостей державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28 серпня 2818 року власником іпотечного майна є ОСОБА_1 , який придбав іпотечне домоволодіння та земельну ділянку за договорами купівлі-продажу від 09 грудня 2016 року, на укладення яких позивач, як іпотекодержатель, згоди не надавав, з приводу чого за заявою позивача відкрито кримінальне провадження №0000640. Позивач, посилаючись на норми ЗУ «Про іпотеку», вважає, що, оскільки основне зобов`язання не виконано, а іпотека нерухомого майна має похідний характер від основного, тому і не припинила свою дію, а позивач, як іпотекодержатель, має право звернути стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення боргу за кредитним договором та виселення всіх мешканців, які там зареєстровані та фактично проживають.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано 06 вересня 2018 року судді Єлісєєвій Т.Ю., яка своєю ухвалою від 24 січня 2019 року відкрила провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання у справі.

За розпорядженням керівника апарату №72 від 15 квітня 2019 року у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_7 з посади проведено повторний автоматизований розподіл справи та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 квітня 2019 року справу передано судді Женеску Е.В., яка своєю ухвалою від 01 червня 2019 року прийняла справу до свого провадження з призначенням підготовчого засідання у справі.

Відповідач ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, через свого представника адвоката Воловика М.О., у жовтні 2019 року подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав з підстав того, що кримінальне провадження, на яке посилається позивач у позові, порушено за заявою позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна», де сам позивач вказав, що під час перевірки заставного майна 05 липня 2016 року виявлено факт протиправного виведення із іпотеки заставного майна домоволодіння АДРЕСА_2 , до якого причетний колишній начальник відділу Дніпропетровського регіону управління по роботі з проблемною заборгованістю ТОВ «ОТП Факторинг» ОСОБА_8 , який шляхом подачі приватному нотаріусу ДМНО Шатковській І.В. листів №71/1/15 від 20 лютого 2015 року, №86/1/15 від 20 лютого 2015 року про повне погашення ОСОБА_9 заборгованості за кредитним договором №ML-301/142/2008 від 28 березня 2008 року просив припинити чинність заборони в державних реєстрах по майну за адресою: АДРЕСА_1 (домоволодіння та земельна ділянка), на виконання чого 20 лютого 2015 року приватним нотаріусом Шатковською І.Ю. вилучено записи щодо заборони відчуження та іпотеки цього іпотечного майна. Зазначене кримінальне провадження закрито, арешти скасовані, що підтверджує відсутність наявних підстав вважати, що нерухоме майно незаконно вибуло із іпотеки ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та що в подальшому незаконно було знесено та розділено, а причетність ОСОБА_1 до правовідносин між позивачем та ОСОБА_9 взагалі нічим не доведена, оскільки відповідач ніколи не мав правовідносин з позивачем, не виступав поручителем та не передавав в іпотеку своє майно позивачеві, а про іпотеку обізнаний не був.

Разом з цим, відповідач зазначає, що набув 09 грудня 2016 року у власність майно не у позивача або ОСОБА_9 , а у ОСОБА_4 , який набув право власності від ОСОБА_3 , а той від ОСОБА_10 , що представляв інтереси ОСОБА_9 , з іншими технічними характеристиками домоволодіння АДРЕСА_1 , аніж вказаними в попередніх договорах купівлі-продажу майна, оскільки житловий будинок літ. А-1, загальною площею 74,4 кв.м., було знесено та побудовано ОСОБА_4 новий житловий будинок літ.Ж-2, загальною площею 195,1 кв.м., тераса літ.ж-1 і 14 грудня 2015 року введено в експлуатацію, а земельна ділянка з кадастровим номером :02:272:0035 розділена на дві окремі земельні ділянки, площею 0,0035 га з кадастровим номером :02:272:0059, та площею 0,0567 га. з кадастровим номером :02:272:0060, що не є раніше переданим іпотечним майном, оскільки те майно припинило існування як речі в розумінні ст. 179 ЦК України та щодо яких цивільні прав та обов`язки не могли виникнути. Отже, ОСОБА_1 придбав 3 об`єкта нерухомого майна, які є новоствореними речами та які ніколи не перебували в іпотеці у ЗАТ «ОТП Банк», а доказів того, що попередні договори купівлі-продажу в судовому порядку визнані недійсними позивачем не надано, як і не надано доказів визнання недійсним такого договору, де покупцем є ОСОБА_1 , який не має відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_2 перед позивачем, будучи добросовісним набувачем.

Також відповідач зазначає, що позивач обрав невірний спосіб захисту та пропустив строк звернення до суду з цим позовом, оскільки пред`являючи судове рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та інших співвідповідачів до примусового виконання, позивач не оскаржив дії виконавця з повернення виконавчого листа стягувачу, не звернувся із заявою про повторне відкриття виконавчого провадження, не звертався із заявою до суду про поновлення пропущеного строку, щоб підтверджувало намагання позивача виконати фактично рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2012 року, внаслідок чого відповідач просить застосувати строки позовної давності до вимог позивача, в якому відповідач, до того ж, не є стороною.

У грудні 2019 року позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст..179 ЦПК України, подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що листи співробітника ТОВ «ОТП Факторинг Україна», які є в матеріалах справи, є неправомірними, а грошові зобов`язання за кредитним договором №ML-301/142/2008 від 28 березня 2008 року є не виконаними, а, відтак, і не припинена іпотека, а відповідачем не було надано доказів про виконання боргових зобов`язань за цим договором. Разом з цим зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки є формою стягнення заборгованості за основним зобов`язанням, яке забезпечено іпотекою, правом на що позивач скористався ще у 2012 року шляхом звернення до суду з позовною заявою про стягнення коштів, тому вважає, що посилання відповідача на пропуск позовної давності є необґрунтованим, як і суперечить ст.5 ЗУ «Про іпотеку» його твердження щодо припинення іпотеки у зв`язку із переобладнанням предмету іпотеки та ст. 23 того ж Закону щодо відсутності у нього договірних відносин з позивачем, адже у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна та до нього переходять всі права та обов`язки іпотекодавця у даних правовідносинах.

За розпорядженням керівника апарату №188 від 18 травня 2020 року у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_11 проведено повторний автоматизований розподіл справи та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 травня 2020 року справу передано судді Сліщенко Ю.Г., який своєю ухвалою від 19 травня 2020 року прийняв справу до провадження з призначенням підготовчого засідання.

За розпорядженням керівника апарату №248 від 28 липня 2020 року проведено повторний автоматизований розподіл справи та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 липня 2020 року справу передано судді Яковлеву Д.О., який своєю ухвалою від 29 липня 2020 року прийняв справу до провадження з призначенням підготовчого засідання.

За розпорядженням керівника апарату №90 від 17 лютого 2021 року проведено повторний автоматизований розподіл справи та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2021 року справу передано судді Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою від 30 вересня 2021 року справу прийнято суддею до свого провадження, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання, та з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та із залученням третіми особами у справі приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Батову Л.Г., приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шатковську І.Ю. ухвалою суду від 21 жовтня 2020 року та третіми особами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Адміністрацію Шевченківського району Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування, ухвалою суду від 02 червня 2021 року.

Ухвалою суду від 19 серпня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті.

В судове засідання представник позивач не з`явився, однак засобами поштового зв`язку подав заяву про розгляд справи у його відсутності, яка зареєстрована судом 31 серпня 2021 року, в якій зазначив про повне підтримання позовних вимог та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні 24 січня 2022 року, пославшись на викладене у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судове засідання, призначене 04 серпня 2022 року, відповідач та його представник не з`явилися, у наданій суду 04 серпня 2022 року через канцелярію суду заяві просив про розгляд справи у їх відсутність.

Треті особи, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, своїх аргументів щодо позову не наводили, клопотань чи заяв щодо відкладення розгляду справи суду не надавали.

Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши учасників справи, дослідивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 28 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ML-301/142/2008, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 249 000 доларів США на придбання нерухомості з остаточною датою повернення кредиту 28 березня 2035 року.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 28 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №РML-301/142/2008, за умовами якого останній передає в іпотеку домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку, загальною площею 0,0602 га. за тією ж адресою.

У відповідності до п.3.2 договору іпотеки предметом іпотеки є домоволодіння, яке складається з: житлового будинку літ.А-1 шл/бет, житловою площею 52,2 кв.м, загальною площею 74,4 кв.м., сараю Б цегла, літньої кухні В цегла, шл/бл, вбиральні Л дер, сараю (тимчасовий) З дер, 1-7, І,ІІ споруди.

Також предметом іпотеки є земельна ділянка, загальною площею 0,0602 га.(п.3.2.1.1 договору іпотеки), яка на дату укладення цього договору мала кадастровий номер :02:272:0035, що узгоджується з Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек з датою видачі 28 березня 2008 року та належала на прав власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку.

12 листопада 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, де предметом договору є продаж (переуступка) покупцю продавцем права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у Додатку 1 до цього договору).

Того ж дня між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» складено Акт приймання-передачі кредитного портфелю.

Згідно Витягу з Додатку №1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна», який є позивачем у справі, набув право вимоги до ОСОБА_6 за кредитним договором №ML-301/142/2008 від 28 березня 2008 року.

Разом з цим, 12 листопада 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір про відступлення права вимоги щодо кредитних правовідносин, які забезпечені, зокрема, іпотекою, та згідно Витягу з Додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги від 12 листопада 2010 року право вимоги позивачем набуто до ОСОБА_2 за договором іпотеки №РML-301/142/2008 від 28 березня 2008 року.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2012 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-301/142/2008 від 28 березня 2008 року, яка виникла станом на 07 грудня 2010 року в сумі 2 166 267,73 грн., з яких: заборгованість по кредиту 1 914 459,73 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 251 807,99 грн.

Також судом встановлено, що ОСОБА_10 , який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_2 , уклав 20 лютого 2015 року з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:272:0035 площею 0,0602 га. за тією ж адресою, яким передували подані приватному нотаріусу ДМНО Шатковській І.Ю. листи за вих. №№71/1/15, 86/1/15 начальника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Шестіріковим А.В., датовані 20 лютого 2015 року, в яких останній повідомляв нотаріуса про виконані умови кредитного договору №ML-301/142/2008 від 28 березня 2008 року та просив у відповідності до п.2 ст.17 Закону України «Про іпотеку» припинити дію іпотеки та чинність заборони в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номери запису про заборону 8803648, 8785950, до листів також надана довіреність, якою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» уповноважувало Шестірікова А.В. представляти інтереси Товариства, зокрема, в органах нотаріату.

Дана заява ОСОБА_8 отримана приватним нотаріусом ДМНО Шатковською І.Ю. та внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20 лютого 2015 року, що узгоджується з карткою прийому заяви №19503202 від 20 лютого 2015 року.

В подальшому, 26 червня 2015 року, ОСОБА_3 , як власник домоволодіння та земельної ділянки за спірною адресою уклала договори купівлі-продажу з ОСОБА_4 , який, розпорядившись своєю власністю, за зазначеною адресою звів нове будівництво житлового будинку на місці знесеного, та ввів в експлуатацію новий будинок, подавши декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту, виданого 17 серпня 2015 року Головним архітектурно-планувальним управлінням Дніпропетровської міської ради, що зареєстровано Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області 14 грудня 2015 року, а Центром надання адміністративних послуг Дніпропетровської міської ради 15 грудня 2015 року.

Характеристика індивідуального житлового будинку (за результатами технічної інвентаризації) має параметри: кількість поверхів 2, загальна площа 195,1 кв.м., житлова площа 119,2 кв.м., нежитлова площа 75,9 кв.м., у відповідності до ескізного проекту від 2015 року.

Право власності ОСОБА_4 на новостворене нерухоме майно та земельну ділянку з кадастровим номером :02:272:0035 зареєстровано 25 червня 2015 року приватним нотаріусом ДМНО Батовою Л.Г., що узгоджується з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

19 листопада 2015 року ОСОБА_4 отримав технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 .

09 грудня 2016 року ОСОБА_4 уклав договір купівлі-продажу житлового будинку із ОСОБА_1 , в якому зазначені технічні характеристики житлового будинку як літ.Ж-2, загальною площею 195,1 кв.м., житловою площею 119,2 кв.м., тераса літ.ж-1.

Даний договір було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом ДМНО Батовою Л.Г. 09 грудня 2016 року та зафіксовано право власності на зазначене нерухоме майно за ОСОБА_1 .

Разом з цим ОСОБА_4 уклав із ОСОБА_1 договір купівлі-продажу земельних ділянок, розташованих за адресою АДРЕСА_1 , де зазначено про вже дві земельні ділянки площею 0,0035 га з кадастровим номером :02:272:0059 та площею 0,0567 га з кадастровим номером :02:272:0060, що 09 грудня 2016 року зареєстровано за ОСОБА_1 приватним нотаріусом ДМНО Батовою Л.Г. та узгоджується з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

16 серпня 2016 року позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке було внесено 16 серпня 2016 року до ЄРДР за №00000640 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366, ч.1 ст.358 КК України, де у фабулі зазначено про звернення щодо неправомірних дій з боку колишнього начальника відділу Дніпропетровського регіонального управління по боротьбі з проблемною заборгованість ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_8 , який, будучи звільненим, направив до приватного нотаріуса Шатковської І.Ю. листи про припинення дії договору іпотеки №РML-301/142/2008 від 28 березня 2008 року на підставі виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору, в ході якого події кримінального правопорушення не встановлено та воно є закритим з цих підстав, дані обставини визнані позивачем.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: 1) припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; 2) реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; 3) набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; 4) визнання іпотечного договору недійсним; 5) знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; 6) з інших підстав, передбачених цим Законом.

Указані норми ЦК України виділяють іпотеку, як окремий вид застави, та визначають, що правила про іпотеку встановлюються законом. Саме норми статті 17 Закону України «Про іпотеку» визначають підстави припинення іпотеки, серед яких реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону.

Згідно з частинами першою, другою статті 23 Закону статті 17 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Суд, застосовуючи вимоги ст.263 ЦПК України, зазначає, що за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 за провадженням № 12-127гс19). За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню.

Також встановлено, що права особи, яка покладається на дані реєстру речових прав, мають приорітет по відношенню до прав іпотекодержателя, чий запис про іпотеку було незаконно вилучено, або не було зареєстровано; на іпотекодержателя тепер покладається обов`язок довести, що особа, яка придбала іпотечне майно, діяла недобросовісно (Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16 жовтня 2020 року у справі № 922/1995/17).

Зі встановлених фактичних обставин, за безсумнівним внутрішнім переконанням, основаним на безсумнівних письмових доказах, суд дійшов висновку про відсутність порушення ОСОБА_1 майнових прав позивача, оскільки, набуваючи у власність 09 грудня 2016 року домоволодіння та земельні ділянки, він не знав та не міг знати, що нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 було предметом іпотеки та набув таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень способом, враховуючи ще і те, що дані реєстру речових прав не містили будь-яких обмежень та відомостей про іпотеку, на що покладався ОСОБА_1 , що за висновками Об`єднаної палати ВС має приорітет по відношенню до прав іпотекодержателя, як і не є тим предметом іпотеки майно, що придбано ОСОБА_1 , оскільки має іншу технічну характеристику, відмінну від технічної характеристики, зазначеної в договорі іпотеки, власником якого значиться ОСОБА_2 , як домоволодіння, так і двох земельних ділянок, кадастрові номери яких не збігаються із тим кадастровим номером земельної ділянки, яка передавалась в іпотеку.

Разом з цим, суд зазначає, що позивач не довів недобросовісності дій відповідача при укладанні ним договорів купівлі-продажу та не надав беззаперечних доказів того, що попередні договори попередніх власників спірного майна в судовому порядку оспорені та визнані недійсними, як і не надав доказів того, що ОСОБА_1 відповідає по кредитним зобов`язанням ОСОБА_2 своїм майном, яке він придбав не у ОСОБА_2 та не в тому вигляді і не з тими технічними характеристиками, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Позовна давність судом не застосовується, оскільки відсутнє порушення прав позивача відповідачем.

З огляду на викладене та враховуючи, що відсутні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає, що належить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у повному обсязі.

За правилами п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору у разі відмови у задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Батова Людмила Григорівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська Ірина Юріївна, про звернення стягнення на предмет іпотеки, про виселення.

Витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева