КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/3791/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних прав:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі Рагушиній І.В.

за участі: представника відповідача - адвоката Дем`янова І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 липня 2021 року, постановлену під головуванням судді Печерського районного суду міста Києва Остапчук Т.В.,

у цивільній справі №:757/29718/17-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» про захист прав споживача,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк» за результатами розгляду якого просила:

- визнати недійсним договір №47126323 на вклад «строковий пенсійний» для фізичної особи від 08 липня 2014 року, у якому, як сторони значаться ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , про внесення ОСОБА_1 на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ «Державний ощадний банк України» грошових коштів, у сумі 5 000 грн.;

- визнати недійсним складену та підписано від імені ОСОБА_1 заяву на переказ готівки від 08 липня 2014 року про те, що ОСОБА_1 нібито внесла до ПАТ «Державний ощадний банк України» 5 000 грн. з призначенням платежу: «внесення коштів згідно договору №47126323 від 08 липня 2014р.».

- стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 70262,5 грн. (55 000 грн. фактично внесених позивачем відповідачу коштів та 15 262,5 грн. - 18,5 % річних за 18 місяців).

В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що 08 липня 2014 року між АТ «Ощадбанк» та нею укладено депозитний договір строком на 18 місяців з відсотковою ставкою 18,5% річних, на виконання умов якого, остання внесла на депозитний рахунок № НОМЕР_1 через касу банку грошові кошти у сумі 55000 грн.. Вказані кошти отримані касиром відділення ОСОБА_2 , яка видала позивачу ощадну книжку банку, з чітким зазначенням внесеної нею суми, рахунку, на який вносилась сума та умов вкладу. Пізніше, позивачу стало відомо, що згідно депозитного договору наявного у банку, який містить підпис проставлений від імені позивача, сума вкладу на депозитному рахунку №323 становить 5000 грн. 08 вересня 2014 року правоохоронними органами Черкаської області відкрито кримінальне провадження за фактом підробки документів та привласнення коштів банку, підозрюваною у якому, визначено ОСОБА_2 . Проте, у серпні 2014 року ОСОБА_2 померла, у зв`язку з чим, постановою прокурора відділу управління прокуратури Черкаської області від 31 жовтня 2014 року кримінальне провадження було закрито. На неодноразові звернення позивача до банку з вимогою про повернення вкладених коштів з процентами відповідно до договору, банк надавав відповіді про можливість видати кошти у сумі 5000 грн. та нараховані на них за договором відсотки. За вказаних обставин позивач була вимушена звернутися до суду.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказуючи, що судом першої інстанції не вирішено клопотання про призначення додаткової експертизи, оскільки у наявному в матеріалах справи висновку експерта вказано, що підпис на другій сторінці договору виконаний ОСОБА_1 , проте, підпис який міститься на першій сторінці договору де безпосередньо вказана сума депозитного вкладу у розмірі 5000 гривень взагалі не досліджувався. Судом не надано оцінки факту наявності ощадної книжки, в якій чітко вказано суму грошового вкладу на депозитний рахунок у розмірі 55000 гривень. Крім того, судом не взято до уваги:

- акт проведення поглибленої перевірки філії Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк» з 18 серпня 2014 року по 29 серпня 2014 року у зв`язку зі смертю контролера-касира ОСОБА_2 , у якому встановлено, що по депозитному рахунку позивача № НОМЕР_2 , ОСОБА_2 було привласнено 50000 грн.

- постанову від 08 вересня 2014 року про закриття кримінального провадження в якій встановлено факт вищезазначеного привласнення внесених позивачем до банку коштів у розмірі 50000 гривень.

07 вересня 2022 року від відповідача на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з якого вбачається, що останній не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду, без змін. Зазначаючи, що посилання скаржника на не підписання нею договору та заяви, спростовується наявним у матеріалах справи висновком експертів КНДІСЕ № 8090-8092/20-32 від 29 вересня 2020 року. Посилання скаржника на ощадну книжку, є безпідставним, оскільки внесення останньою коштів до каси банку саме у сумі 5000 грн. підтверджується заявою. Також є безпідставним посилання скаржника і на акт проведення поглибленої перевірки та постанову прокурора від 31 жовтня 2014 року, оскільки вказані докази не підтверджують наявність вини ОСОБА_2 у привласненні коштів скаржника.

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Дем`янов І.Ю. заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Скаржник про день і час розгляду справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явилась, поважність причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, осіб що з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених позовних вимог.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно ощадної книжки, 08 липня 2014 року ОСОБА_1 у ВАТ Державний ощадний банк України» відкрито вкладний рахунок № НОМЕР_2 «строковий пенсійний 18 місяців» до 08 січня 2016 року, на який внесено кошти у сумі 55 000 грн. (т. І а.с. 08).

Із акту проведення поглибленої перевірки ТВБВ 10023/0247 с. Шевченкове та ТВБВ 10023/0248 с. Моринці філії Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк» з 18 серпня по 29 серпня 2014 року у зв`язку зі смертю контролера-касира ОСОБА_2 , складеного уповноваженими особами ПАТ «Державний ощадний банк України» вбачається, що контролером-касиром ОСОБА_2 , шляхом підробки підписів клієнтів у заявах на видачу готівки та без їх відома, привласнено кошти з рахунків клієнтів, зокрема, по рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , привласнено кошти у сумі 50000 грн. (т. І а.с. 10-15).

Постановою прокуратури Черкаської області від 31 жовтня 2014 року кримінальне провадження № 0000394 від 08 вересня 2014 року відносно підозрюваної ОСОБА_2 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України закрито у зв`язку зі смертю підозрюваної ОСОБА_2 . З вказаної постанови вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 , працюючи на посаді старшого контролера-касира в АТ «Ощадбанк», виконуючи функції представника банку щодо відкриття та ведення рахунків клієнтів та здійснення розрахунків за їх дорученням з касового обслуговування клієнтів, залучення депозитів фізичних осіб, ведення обліку готівки, цінностей і цінних бланків, грубо порушуючи вимоги посадової інструкції, з корисливих мотивів, оформляючи вкладні документи та підробляючи підписи в заявах на перекази та видачу готівки, вносячи в ощадні книжки недостовірні дані щодо руху коштів по вкладу, приймаючи від громадян грошові кошти для відкриття депозитних рахунків та відображаючи їх по банківському обліку в значно меншій сумі від фактично прийнятої, або взагалі не складаючи будь-яких прибутково-видаткових документів, здійснила привласнення грошових коштів з рахунків вкладників АТ «Ощадбанк»,зокрема, ОСОБА_1 , рахунок № НОМЕР_2 в сумі 50000 грн., шляхом підробки прибуткових документів (т. І а.с. 19-27).

Листом від 05 травня 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» повідомило ОСОБА_1 про те, що сума повернення коштів за її рахунком № НОМЕР_3 становить 5 000 грн., які вона може отримати при першому зверненні (т. І а.с. 16-17).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно частин 1-2 статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).

Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до пункту 2.1. Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Пунктом 2.9 указаного Положення передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів.

Згідно з пунктом 1.17 глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 (у редакції, чинній на час укладення договору, далі - Інструкція) за операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 127/11222/16, від 14 листопада 2019 року у справі № 752/3746/15, від 19 лютого 2020 року у справі № 201/15704/15.

У постанові від 10 квітня 2019 року, у справі № 463/5896/14-ц, провадження № 14-90 цс 19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства та/чи умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Способами захисту прав при цьому є двостороння реституція або, у разі її неможливості, - відшкодування вартості того, що одержано, відшкодування заподіяних збитків та моральної шкоди.

Статтею 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Частинами третьою та четвертою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначила, що між нею та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі контролер-касира ОСОБА_2 укладено договір № 47124323 за вкладом «строковий пенсійний», згідно умов якого, вона внесла кошти на рахунок № НОМЕР_2 у сумі 55000 грн. строком на 18 місяців. Проте, у зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_2 , на депозитному рахунку № НОМЕР_2 обліковуються кошти у сумі 5000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 08 липня 2014 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі контролер-касира ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір № 47124323 за вкладом «строковий пенсійний».

На виконання умов вказаного договору ОСОБА_1 , через касу банку, внесено на депозитний рахунок № НОМЕР_4 грошові кошти у сумі 55000, після чого, працівником банку ОСОБА_2 оформлено та видано ОСОБА_1 ощадну книжку, яка відповідно до вищенаведених норм законодавства України, підтверджує дотримання сторонами письмової форми договору банківського вкладу.

Зміст укладеного між сторонами договору вкладу не суперечить ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

На час укладання зазначеного договору, ОСОБА_1 мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, а її волевиявлення правочину було вільним і відповідало її внутрішній волі, що останньою не заперечується. Крім того, зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що вказаний договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а саме отримання відсотків.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання договору вкладу недійсним.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду про відсутність підстав для визнання недійсною заяви від 08 липня 2014 року, оскільки така заява не являється правочином у розумінні статті 202 ЦК України та була сформована працівником банку з метою подальшого укладення договору вкладу.

Посилання скаржника на те, що у зв`язку з недобросовісними діями працівника банку вона не може отримати свої кошти, розміщені на депозитному рахунку, не є підставою для визнання договору та заяви недійсними, виходячи з приписів ст.. 215 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно ч. 1-2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , станом на 08 липня 2014 року працювала у ВАТ «Державний ощадний банк України», що сторонами не заперечується.

Із ощадної книжки виданої на ім`я ОСОБА_1 працівником банку ОСОБА_2 вбачається, що 08 липня 2014 року ОСОБА_1 у ВАТ «Державний ощадний банк України» відкрито рахунок № НОМЕР_2 для вкладний рахунок «строковий пенсійний 18 місяців» до 08 січня 2016 року, на який внесено кошти у сумі 55 000 грн.

Факт передачі ОСОБА_1 кошти у сумі 55000 грн. ОСОБА_2 для внесення їх на вищевказаний депозитний рахунок, підтверджується актом проведення поглибленої перевірки ТВБВ 10023/0247 с. Шевченкове та ТВБВ 10023/0248 с. Моринці філії Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк» з 18 серпня по 29 серпня 2014 року у зв`язку зі смертю контролера-касира ОСОБА_2 , який складено уповноваженими особами банку, та постановою прокуратури Черкаської області від 31 жовтня 2014 року.

Крім того, із вказаної постанови вбачається, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000394 від 08 вересня 2014 року встановлено, що ОСОБА_2 , працюючи на посаді старшого контролера-касира в АТ «Ощадбанк», здійснила привласнення грошових коштів з рахунків вкладників АТ «Ощадбанк», зокрема, ОСОБА_1 , рахунок № НОМЕР_2 в сумі 50000 грн., шляхом підробки прибуткових документів. Доказів вини у вчиненні ОСОБА_2 кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України, зібрано достатньо та 14 серпня 2014 року констатовано факт смерті підозрюваної. У зв`язку зі смертю підозрюваної, кримінальне провадження № 0000394 від 08 вересня 2014 року закрито.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 284 КК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Закриття кримінального провадження на підставі п. 5 ч.1 ст. 284 КПК України належить до нереабілітуючих підстав, тобто означає, що відносно особи зібрано достатньо доказів, які підтверджують учинення нею діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, однак в силу певних обставин подальше провадження виключається.

Верховний Суд у справі №449/1689/19 наголосив, що нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак, у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Отже, вищевказані обставини, подія, а також особа, яка була причетна до кримінального провадження були встановлені та мали місце, тобто, закриття кримінального провадження не є реабілітуючою обставиною, а саме не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення щодо привласнення коштів позивача.

Таким чином, надані у справі докази, а саме ощадна книжка, акт проведення поглибленої перевірки ТВБВ 10023/0247 с. Шевченкове та ТВБВ 10023/0248 с. Моринці філії Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк» з 18 серпня по 29 серпня 2014 року у зв`язку зі смертю контролера-касира ОСОБА_2 , постанова прокуратури Черкаської області від 31 жовтня 2014 року є доказами укладення депозитного договору від 08 липня 2014 року та передання позивачем працівнику банку ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 55000 грн. з метою подальшого їх внесення на рахунок № НОМЕР_2 .

В свою чергу, оскільки працівником банку ОСОБА_2 було внесено на рахунок № НОМЕР_2 кошти лише у сумі 5000 грн., в той час, як було отримано від позивача 55000 грн., колегія суддів вважає що кошти у сумі 55000 грн. є збитками, які зазнала позивач у зв`язку з неправомірними діями працівника банку та підлягають стягненню з банку, як шкода завдана його працівником.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 0519/12689/2012 (провадження № 61-12822св19).

Колегія суддів не бере до уваги заяву на внесення готівки, оскільки вона не є прибутковим касовим документом, передбаченим Інструкцією № 174, та не підтверджує суму прийнятих працівником банку від позивача грошових коштів.

Колегія суддів не бере до уваги висновок КНДІСЕ № 8090-8092/20-32 від 29 вересня 2020 року, оскільки наявні в матеріалах справи докази повністю підтверджують обставину передання позивачем працівнику банку коштів у сумі 55000 грн. з метою внесення їх на депозитний рахунок.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача відсотків за депозитом, оскільки кошти у сумі 55000 грн., які суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути з відповідача, є не сумою вкладу за депозитним договором, а є збитками завданими позивачу неправомірними діями ОСОБА_2 , як працівника ПАТ «Державний ощадний банк України».

Пунктом 2 ч.1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено судом за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим, підлягає скасуванню з постановленням нового, про часткове задоволення позовних вимог з зазначених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 368,372, 374, 376, 381, 382-384,387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2021 року скасувати та постановити нове, за яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (, адреса: м. Київ, вул.. Госпітальна, 12-Г) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) 55000 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч гривень).

В задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття ., може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач:

Судді: