Ухвала

10 травня 2022 року

м. Київ

справа № 297/1446/20

провадження № 61-4010ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 21 листопада 2019 року на електронних торгах Державного підприємства «Сетам» придбав житловий будинок на АДРЕСА_1 . Після отримання всіх правовстановлюючих документів повідомив колишнього власника ОСОБА_4 про необхідність звільнення житлового будинку від особистих речей та сторонніх людей. Коли прибув у с. Балажер Берегівського району разом з дружиною до належного йому будинку, то в такому знаходилися невідомі йому люди - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в цьому будинку протягом декількох років займалися підприємницькою діяльністю по наданню готельних послуг без будь-яких дозвільних документів. Крім того у відповідачів відсутній договір оренди зазначеного будинку. У зв`язку з перешкодою в доступі до належного йому майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , звернувся із заявою до прокуратури Закарпатської області про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, у зв`язку з чим порушено кримінальне провадження та визнано його потерпілим. Відповідачі незаконно проживали у належному йому будинку в період з 13 грудня 2019 року по 16 січня 2020 року, користувалися електроенергією, заборгованість за яку не заплатили. Водночас вимагали від нього компенсації за проведені роботи по переобладнанню будинку, встановлення дверей, сантехнічного обладнання у розмірі 150 000,00 грн. Відповідачі у належному йому будинку розбили стіни у ванних кімнатах, винесли двері, душову кабіну, сантехніку. Вказаними діями відповідачі заподіяли йому майнову шкоду у розмірі 22 233,00 грн.

Крім того, вказував, що йому заподіяна моральна шкода, оскільки він зазнав душевних та фізичних стражданнях, так як є особою з інвалідністю першої групи, хворіє, і у зв`язку з незаконним діями відповідачів зазнав серйозних розладів здоров`я.

З урахуванням викладеного, просив суд заборонити ОСОБА_3 , ОСОБА_2 знаходитись та заходити в приміщення належного йому будинку та на територію господарства по АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 22 233,00 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди та 50 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 30 березня 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суди відмовили у задоволенні позову ОСОБА_1 у зв`язку з недоведеністю.

20 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 березня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу на новий розгляд.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у цій справі є вимоги як немайнового, так і майнового характеру, а саме: зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди у загальному розмірі 72 233,00 грн, що станом на 01 січня 2022 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн х 250 = 620 250,00 грн).

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Щодо доводів заявника про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття значного суспільного інтересу та винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявник не навів переконливих доводів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Оскільки, касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний