Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2220/21

05 травня 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

Просить суд ухвалити рішення, яким припинити стягнення із нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначених рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.02.2012 року по справі №2-1341/11, починаючи з 31.03.2021 року.

Позивач та його представник, адвокат Васютин Я.В. в судове засідання не з`явились, натомість останній подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи, справу просить слухати у їх відсутності.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судове засідання повторно не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Про причини неявки відповідач не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутності не поступало.

Враховуючи наведене, зі згоди представника позивача, згідно ухвали від 05.05.2022 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.02.2012 року, яке набрало законної сили 24.02.2012 року, було ухвалено визнати ОСОБА_1 , 1993 року народження, тобто позивача по даній справі, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягувати із нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме в розмірі 350 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.4, 5).

В ході розгляду вказаної вище справи, судом було з`ясовано, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 , виховується нею та перебуває на її утриманні, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 аліментів в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини.

В подальшому, у зв`язку із внесенням змін до ст.182 СК України, якими збільшено мінімальний розмір аліментів з 30 відсотків до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з липня 2018 року із позивача стягуються аліменти в користь відповідача на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як з`ясовано в судовому засіданні, станом на даний час на підставі вищевказаного рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.02.2012 року, Тисмениньким РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) ОСОБА_1 щомісячно нараховуються та стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою з Тисменицького РВ ДВС від 06.10.2021 року за №190/20.п -37 (а.с.6).

Проте, як перевірено судом в ході розгляду даної справи, починаючи з 31.03.2021 року по 29.09.2021 року (дата отримання інформації), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував в Івано-Франківському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Дитину було влаштовано до даного закладу на підставі направлення Служби у справах дітей Івано-Франківської ОДА №12 від 31.03.2021 року у зв`язку з тим, що вона опинилась в складних життєвих обставинах. Вказана обставина підтверджується відповіддю директора Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей на ім`я адвоката Васютина Я.В., тобто представника позивача, за №488/467 від 29.09.2021 року (а.с.7, 8).

Також як вбачається із листа Делятинської селищної ради за №437/02-55 від 31.03.2021 року, матір дитини ОСОБА_3 , - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 , ухилялася від виконання материнських обов`язків, на неналежному рівні займалася вихованням дитини і потребувала довготривалого лікування, що в свою чергу стверджується висновком районної ЛКК №32 КНП «Надвірнянська ЦРЛ», актом обстеження умов проживання від 04.03.2021 року, актом вилучення дитини з сім`ї, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.9, 10, 11, 12).

Отже, судом достовірно встановлено, що починаючи з 31.03.2021 року змінились обставини, що безпосередньо впливають на стягнення аліментів на користь відповідача ОСОБА_2 , оскільки із вказаної дати остання з дитиною фактично не проживає, її вихованням та утриманням не займається.

Суд констатує, що відповідно до п.п.1, 3 ч.2 ст.18 СК України, способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: встановлення правовідношення та припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до ст.ст.8, 11, 15 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

При визначенні місця проживання дитини у разі окремого проживання батьків застосовується принцип забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

За змістом ст.ст.150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17).

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

У відповідності до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п.17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

В постанові від 04.09.2019 року, у справі №711/8561/16, Верховним Судом зроблено правовий висновок, відповідно до якого «…за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере активну участь у її вихованні.

Отже, обставиною, яка підлягає доказуванню в даному випадку є те, чи проживає неповнолітня дитина сторін по справі із матір`ю ОСОБА_2 , на користь якої стягуються аліменти на її (дитини) утримання із позивача ОСОБА_1 .

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході розгляду даної справи, судом достовірно встановлено, що з 31.03.2021 року неповнолітній син сторін по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично не проживає разом з ОСОБА_2 , тобто не знаходиться на її вихованні та утриманні, оскільки влаштований в Івано-Франківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей на підставі направлення Служби у справах дітей Івано-Франківської ОДА №12 від 31.03.2021 року у зв`язку з тим, що він ( ОСОБА_3 ) опинився в складних життєвих обставинах.

У відповідності до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами, а тому з метою необгрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала та не перебувала на її утриманні, припинення примусового стягнення аліментів слід обчислювати з 31.03.2021 року, тобто з дати влаштування дитини до Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів слід задоволити.

На підставі ст.ст.18, 179, 180, 181 СК України, керуючись ст.ст.4, 80, 81, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів задоволити.

Припинити стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначених рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.02.2012 року по справі №2-1341/11, починаючи з 31.03.2021 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

складено 13.05.2022 року.