Справа № 201/7799/21
Провадження № 2/201/441/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

11 березня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпріцивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Науково - виробниче об`єднання «Созидатель» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

03.08.2021р. ПрАТ «НВО «Созидатель» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с. 2 - 7).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 12.10.2021р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 40).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що AT «НВО «Созидатель» надавав послуги з опалення та гарячого водопостачання співвласникам багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі ОСОБА_1 , якому належить квартира АДРЕСА_2 та квартира АДРЕСА_3 у цьому будинку.

Послуги з опалення і гарячого водопостачання надавались відповідачеві у відповідності до договору № 50/51, укладеного 16.10.2013р. між AT «НВО «Созидатель» та ОСОБА_1 .

Комунальні послуги надавались належної якості, в повному обсязі, акти-претензії від відповідача не надходили. Проте позивач не отримував в повному обсязі оплату за надані послуги від відповідача, в результаті чого утворилась заборгованість.

Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «НВО «Созидатель» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 7 878,83 грн.; інфляційні збитки в розмірі 1 741,04 грн., три відсотка річних в розмірі 692,83 грн., а разом 10 312,70 грн. та судові витрати по справі.

08.11.2021р. від відповідача, який отримав ухвалу про відкриття провадження 01.11.2021р., на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 43 - 48), в якому останній вважав вимоги позивача необґрунтованими, заперечував проти їх задоволення. Зазначив, що неодноразово звертався до ПрАТ «НВО «Созидатель» з приводу перерахунку оплати теплової енергії та опалення за 2018-2019р. Відповідно до розрахунку заборгованості у січні 2019 року за опалення йому нараховано 6 935,98 грн., а в лютому 2 932,86 грн., хоча відповідно до вищевказаних розрахунків ПрАТ «НВО «Созидатель», кількість спожитих Гкал є майже ідентичними. У січні 2019 року він сплатив 2475,87 грн., що відображено у розрахунку позивача. Після неодноразових письмових звернень відповідача і голови правління ОСББ ОСОБА_2 до керівництва ПрАТ «НВО «Созидатель», зустрічей голови правління ОСББ Колчінської Н.П. з керівниками ПрАТ «НВО «Созидатель», були узгоджені основні параметри для перерахунків вартості теплової енергії у листопаді і грудні 2018 року. Згідно з розрахунком вартість опалення у листопаді 2018 року повинна була дорівнювати 2413,59 грн. замість 2713,13 грн., а вартість опалення у грудні 2018 року повинна була дорівнювати 2118,82 грн. замість 2937,44 грн.

Отже, відповідач вважає, що за січень і лютий має бути нарахована ідентична сума оплати, а саме, 2932,86 грн., а не 6935,98 грн. Різниця зайво нарахованої вартості опалення за листопад, грудень 2018 року складає 1118,16 грн. Вважав, що слід здійснити перерахунок загальної суми боргу. Різниця між сумами оплати за січень 2019 року становить 4003,12 грн., а враховуючи зайво нараховану вартість опалення за листопад, грудень 2018 року - 1118,16 грн., загальна сума заборгованості становитиме 2757,55 грн. (7878,83 грн. - 4 003,12 грн. - 1 118,16 грн.). Тому слід розраховувати інфляційні втрати і 3 % річних від суми заборгованості 2757,55 грн. На підставі викладеного, позовні вимоги визнав частково.

Представник позивача Матета А.К. (діє на підставі довіреності № 0611-2021 від 04.11.2021р.) надала до суду клопотання, в якому просить розглянути справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 59, 60).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. Про причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся (а.с. 68).

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ПрAT «НВО «Созидатель» надавав послуги з опалення та гарячого водопостачання співвласникам багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 , в тому числі і ОСОБА_1 , якому належить житлова квартира АДРЕСА_2 та квартира АДРЕСА_3 у цьому будинку, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 15 - 16).

Послуги з опалення та гарячого водопостачання надавались відповідачеві на підставі укладеного 16.10.2013р. між AT «НВО «Созидатель» і ОСОБА_1 договору № 50/51. (а.с. 17 - 20).

У відповідності до п. 3.2.1 договору про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги в строки та на мовах передбачених договором.

Згідно із п. 2.1 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач зобов`язується оплачувати комунальні послуги за поточний місяць не пізніше 25 числа такого місяця.

У відповідності до п. 2.3 розмір щомісячної оплати за комунальні послуги на дату укладання цього договору визначається у додатку № 1 до договору. У разі зміни (коригування складових) тарифу на комунальні послуги, вони є обов`язковими для сторін з моменту їх введення в дію. Інформацію про зміну тарифу доводиться до споживача одним з таких способів: у рахунках на оплату, на інформаційних дошках у житлових будинках, а також в інтернеті на сайті www.sozidatel.dp.ua. Зміна тарифу не потребує внесення змін до цього договору.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до положень ст. ст. 156, 162 ЖК Української РСР, власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник приміщення - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, зареєстроване в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пункт 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно із ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача послуг оплачувати такі у строки, встановлені договором або законом.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ч. 2 ст. 32 Закону).

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначені повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у сфері регулювання і встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до пп. 2 ч. 1 ст. 7 Закону, ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, встановлення тарифів щодо оплати побутових, комунальних та інших послуг, які надаються підприємствами і організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади, та погодження цих питань з підприємствами, установами й організаціями, які не належать до комунальної власності.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про ціни і ціноутворення» Кабінет Міністрів України визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін/тарифів, а також по контролю за цінами/тарифами.

У Цивільному кодексі України (ст. 319) визначено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, інтересам суспільства.

Водночас, ч. 1 ст. 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статтями 20, 21 цього Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом; а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Чинне цивільне законодавство передбачає принцип свободи договору (ст. 3 ЦК України).

ПрAT «НВО «Созидатель» не є монополістом на ринку комунальних послуг, а тому ціни (тарифи) на послуги, які воно надає не є регульованими і відповідно не потребує затвердження їх органом місцевого самоврядування.

Відповідач, як і інші співвласники багатоквартирного будинку, можуть в будь-який час обрати іншого виконавця комунальних послуг з постачання теплової енергії та гарячої води та укласти з ним відповідні договори, розірвавши договори з ПрАТ «НВО «Созидатель».

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Згідно з зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов`язання.

Відповідно до вимог ст.ст. 204, 205 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Ускладнений між AT «НВО «Созидатель» і ОСОБА_1 16.10.2013р. договір про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання № 50/51 є чинним, не розірваним, судом недійсними не визнавався. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Отже, у споживача є обов`язок оплати спожитих послуг саме за встановленим тарифом виникає із договору, укладеного із виробником/постачальником послуг.

Відповідно до п. 2.3 договору розмір щомісячної плати за комунальні послуги на дату укладання цього договору визначається у додатку № 1 до договору «Розрахунок щомісячної вартості опалення та гарячого водопостачання» на підставі встановлених у відповідності до законодавства тарифів. У разі зміни (коригування складових) тарифів на комунальні послуги, вони є обов`язковими для сторін з моменту їх введення у дію. Інформація про зміну тарифів доводиться до «споживача» одним з таких способів: у рахунках на оплату, на інформаційних дошках у житлових будинках, а також в Інтернеті на сайті: www.sozidatel.dp.ua. Зміна тарифів не потребує внесення змін до цього договору.

Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво не допускається.

У разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів.

Суду не було представлено належних і допустимих доказів того, що послуги позивача є неякісними.

Незважаючи на обов`язок оплачувати за фактично отримані послуги відповідач не здійснював оплату в період з 01.08.2018р. по 01.06.2020р., в результаті чого за вказаний період утворилась заборгованість, яка дорівнює 7 878,83 грн., що підтверджено випискою з особового рахунку (а.с. 23 - 25).

Суд не може прийняти до уваги доводи відповідача про тек, що відповідачем із ПрАТ «НВО «Созидатель» було узгоджено параметри перерахунку, які зумовлювали перерахунок заборгованості, оскільки надані ним звернення і відповіді на звернення ПрАТ «НВО «Созидатель» свідчать про це узгодження (а.с. 49 - 52).

Крім того, суд критично оцінює наданий відповідачем відзив на позовну заяву, в якому останній не погоджується з нарахованими сумами за отримані послуги з опалення та гарячого водопостачання, з огляду на таке.

Так, листом заступника генерального директора ПрАТ «НВО «Созидатель» Бєлінського В.Є. вих. №0098-2019 від 29.01.2019р. голову правління ОСББ ОСОБА_2 проінформовано, що у зв`язку з тим, що показники приладів обліку природного газу та будинкових приладів обліку теплової енергії у будинку АДРЕСА_1 у грудні 2018 року були зняті некоректно (в різні періоди часу та не в повному обсязі), фактична вартість 1 Гкал теплової енергії за грудень 2018 року вийшла завищеною. Після уточнення відповідних даних, у січні 2019 року буде здійснений перерахунок нарахувань за опалення та підігрів води за грудень 2018 року (а.с. 50).

Відповідно до листа заступника генерального директора ПрАТ «НВО «Созидатель» Бєлінського В.Є. вих. №0372-2019 від 21.03.2019р. голові правління ОСББ «Новорічний» Колчінській Н.П. надано розрахунки вартості теплової енергії за листопад - грудень 2018 року, січний - лютий 2019 року, а також схему розподілу теплової енергії між квартирами будинку АДРЕСА_1 за лютий 2019 року (а.с. 52 - 57).

Означені листи ПрАТ «НВО «Созидатель» не є підтвердженням відсутності боргу у відповідача, а лише інформують голову правління ОСББ «Новорічний» ОСОБА_2 (яка не є відповідачем по справі) про перерахунок нарахувань за опалення і порядок розрахунку вартості теплової енергії.

З виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 (а.с. 23) видно, що відповідачеві у січні 2019 року нараховано 3 957,80 грн. Сальдо на 31.12.2019р. становить 6 935,98 грн., тобто означена сума не є заборгованістю за січень 2019 року, як вказує відповідач, а накопичена за період з серпня 2018 року по січень 2019 року.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем позов у часині стягнення з відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з опалення та гарячого водопостачання за період з 01.08.2018р. по 01.06.2020р. у розмірі 7878,83 грн. підлягають задоволенню.

Також, позивачем нараховані відповідачеві інфляційні втрати за період з 01.08.2018р. по 06.07.2021р. у сумі 1741,04 грн., 3 % річних за період з 01.08.2018р. по 06.07.2021р. у сумі 692,83 грн., про що наданий відповідний розрахунок (а.с. 26, 27).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд України у правовій позиції від 16.12.2015р. у справі № 6-2023цс15 роз`яснив, що закріплена в пункті 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України.

Разом із тим, суд не погоджується з сумою нарахованих і заявлених до стягнення позивачем інфляційних витрат і трьох відсотків річних, адже вони розраховані, починаючи з 01.08.2018р. по 06.07.2021р. від всієї суми заборгованості 7878,83 грн., яка виникла лише станом на 01.06.2020р., у той час як п. 2.1 договору про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання (житловий фонд) № 50/51 від 16.10.2013р., укладеного між АТ «НВО «Созидатель» і ОСОБА_3 , передбачає, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

Як видно з розрахунку заборгованості (а.с. 23 - 26), наданого позивачем, сума заборгованості відповідача за надані послуги з опалення та гарячого водопостачання зростала щомісячно.

Суд зазначає, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Аналогічне положення міститься у постанові Верховного суду України від 19.10.2016 р. у справ і № 6-2129цс16.

У спірних правовідносинах виконання зобов`язання передбачено частинами або у вигляді періодичних платежів, а тому нарахування сум, передбачених ст. 625 ЦК України має здійснюватися за кожним платежем окремо за кожен місяць, а не на всю кінцеву суму заборгованості, яка виникла станом на червень 2020 року (у цьому випадку).

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розглядаючи спір у межах позовних вимог, суд вважає, що позивачем не доведено підставність стягнення інфляційних витрат в розмірі 1741,04 грн. та 3% річних в розмірі 692,83 грн. від простроченої суми 7878,83 грн. за період з 01.08.2018р. по 06.07.2021р., тому позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню. Отже, позовні вимоги ПрАТ «НВО «Созидатель» підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 2270,00 грн. (а.с. 1) з відповідача на користь позивача слід стягнути пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у розмірі 1734,26 грн. (7878,83 грн. х 2270,00 грн. : 10312,70 грн.).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 13 Конституції України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», ст.ст. 204, 205, 509, 525, 526, 527, 625 ЦК України, ст.ст. 156, 162 ЖК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Науково - виробниче об`єднання «Созидатель» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Науково - виробниче об`єднання «Созидатель» (, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Андрія Фарба, 4) заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з опалення та гарячого водопостачання за період з 01.08.2018р. по 01.06.2020р. у розмірі 7878,83 грн.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Науково - виробниче об`єднання «Созидатель» (, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Андрія Фарба, 4) судові витрати у розмірі 1734,26 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виголений 21 березня 2022 року.

Суддя О.С. Наумова