РІШЕННЯ

іменем України

19 серпня 2022 рокуСправа №451/479/19
Провадження № 2/451/35/22

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

встановив:

29 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В позовній заяві, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 27.11.2020, зазначає, що вона самостійно виховує спільного з відповідачем сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час вони із сином проживають у АДРЕСА_1 . Згідно рішення Радехівського районного суду від 21.02.2008 року по справі про стягнення аліментів, відповідач повинен був сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн щомісячно, до досягнення повноліття. З часу винесення судом рішення від 21.02.2008 року про сплату аліментів, доходи сім`ї значно зменшились. Позивач працювала завідувачем сектору з погашення податкової заборгованості ДПІ Радехівського району. Згодом позивача було звільнено. З даного часу вона тимчасово не працює і вони із малолітнім сином залишились без стабільних доходів. Також довший період вона була зобов`язана доглядати та допомагати у лікуванні своєї важко онкохворої мами. Це також суттєво вплинуло на тривалий період її безробіття. На сьогоднішній день вона не може в повній мірі забезпечити потреби дитини. Крім того потреби дитини значно зросли. Він навчається у 10 класі Стоянівської середньої школи. Нажаль, не є виключенням моменти, коли дитина хворіє і вони несуть додатково чималі витрати на лікування і позивач зобов`язана бути поруч з дитиною. Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на створення належних умов для проживання та навчання, лікування, відповідач не надає, хоч постійно перебуває за кордоном на праці. Ігнорує на неодноразові звернення позивача про належне виконання батьківських обов`язків та прохання розподілити витрати, пов`язані з навчанням та вихованням дитини. Дитина дуже добре навчається у середній школі, постійно бере участь у різних тематичних олімпіадах та займає призові місця. А це також потребує додаткових витрат на різні додаткові навчальні програми. Для навчання в школі - купівлі одягу, взуття, шкільного приладдя відповідач коштів не надає. Такі витрати позивач несе самостійно. Донедавна син також навчався у Радехівській школі мистецтв, що потребувало немалих витрат на доїзди до місця навчання, додаткові перекуси дитини. Допомоги позивачу із сином чекати немає від кого, так як рідні нажаль уже померли. Також, позивач не може і не хоче залишати неповнолітнього сина на інших людей, з метою пошуку кращої роботи у фінансовому плані за кордоном. Крім цього дитина розвивається, їй цікаво читати нові книги, журнали, відвідувати музеї, галереї і т.д. Відповідач, ці витрати оплачувати не бажає, хоча дитина потребує і духовного розвитку та завданням батьків є забезпечити розвиток талантів, здібностей дитини, її духовних та культурних потреб. Також з часу винесення судом рішення значно зросли витрати на комунальні послуги, які позивач оплачує самостійно. Значно зросла вартість продуктів харчування. Збільшився також і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Тому змушена звернутись до суду з даним позовом про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. Просить провести індексацію сплачених аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в її користь на підставі рішення Радехівського районного суду від 21.02.2008 р., на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів в терміни. Збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , в сумі 10 000,00 гривень щомісячно, на утримання дитини, до досягнення нею повноліття, починаючи з часу звернення до суду. Стягнути з відповідача, ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця по 5000 грн для додаткових витрат на дитину щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с.3-5,59).

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак повідомлялася судом неодноразово належним чином про розгляд справи (а.с. 30, 32, 38, 42, 46, 55, 89, 98, 102, 115, 119, 127,161), попереджалася про наслідки неявки (а.с.130), також особисто з`являлася в попередні судові засідання та заявляла клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості забезпечити явку захисника для надання правової допомоги, проте жодних документів, які б свідчили про укладення угоди із захисником суду не подала, тому з врахуванням тривалого перебування на розгляді в суді даної справи, не подачею позивачем на протязі трьох років жодних доказів, що свідчить про зловживання правами позивача, з метою уникнення затягування справи, суд бере до уваги заяву відповідача про розгляд справи без його участі та вважає, що немає перешкод для розгляду справи по суті, з врахуванням позиції позивача у попередніх судових засіданнях про підтримку позовних вимог та підстав для їх задоволення.

При цьому суд зауважує, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення в судовому засіданні, тому його необхідно провести без участі позивача.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася позивач.

Відповідач в строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подав, однак 11 листопада 2020 року надіслав в адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі. Додатково повідомив, що позов не визнає в повному обсязі, оскільки сплачує аліменти і згоден сплачувати надалі, в межах суми визначеної законом, в розмірі 2000 гривень щомісячно (а.с.56).

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що під час перебування сторін у шлюбі у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №661 від 9.03.2018 року, виданої Стоянівською сільською радою Радехівського району Львівської області, ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою в АДРЕСА_1 (а.с.7,61).

З копії рішення Радехівського районного суду Львівської області від 21 лютого 2008 року, вбачається, що з ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 04.02.2008 року і до повноліття дитини (а.с.21).

Згідно трудової книжки, НОМЕР_1 від 27 липня 1988 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 звільнена з займаної посади, згідно п.1 ст.40 КЗпП України на підставі Наказу від 15.08.2013 року №14-о (а.с.8).

Відповідно до накладних від 13.12.2018 р. та від 20.12.2018 р., ОСОБА_1 понесла витрати в розмірі 870 грн. на купівлю гольфа, олімпійки та 7155 грн. - витрати, пов`язані з ремонтними роботами (а.с.9,10).

З квитанцій №0.0..1 від 26.09.2018 р., №0.0..1 від 25.07.2018 р., №0.0..1 від 15.05.2018 р., №0.0..1 від 20.04.2018 р., №0.0..1 від 21.09.2018 р., №0.0..1 від 19.07.2018 р., №0.0..1 від 27.04.2018 р., №0.0..1 від 20.04.2018 р., №682 від 18.12.2018 р., №0.0..1 від 12.11.2020, №0.0..1 від 13.06.2019, №0.0..1 від 04.06.2019, №0.0..1 від 03.09.2020, №0.0..1 від 05.10.2020, №0.0..1 від 07.11.2020, №0.0..1 від 05.10.2020, №0.0..1 від 07.11.2020, №0.0..1 від 21.09.2020, №0.0..01 від 16.09.2020, товарного чеку від 19.10.2020, рахунку № НОМЕР_2 в сумі 320Є за туристичні послуги Львів Будапешт - Рим, та ін. щодо купівлі продуктів, вбачається, що ОСОБА_1 понесла витрати за оплату комунальних послуг з газопостачання, електроенергії, водопостачання, інтернету, у відповідності до укладених договорів, а також за навчання ОСОБА_3 в ЛНУ ім. І. Франка, за проживання ОСОБА_3 за час навчання в Національному лісотехнічному університеті України, за проживання в гуртожитку ОСОБА_3 , за мед. послуги (а.с.11-19,22,62-83).

Згідно характеристики ОСОБА_3 , учня 10 класу Стоянівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Радехівського району Львівської області, у Стоянівській ЗОШ І-ІІІ ступенів він навчається з першого класу. Курс основної школи закінчив з оцінками достатнього та високого рівнів. Більший нахил має до гуманітарних дисциплін. Хлопець бере активну участь в олімпіадах, конкурсах. Є переможцем шкільних і призером районних олімпіад з історії, англійської мови й інформатики. Відвідує факультатив з історії, хімії. Має добру пам`ять, критичне мислення, навчальний матеріал засвоює легко. На уроках завжди уважний, активний, систематично виконує домашнє завдання. Бере активну участь у роботі класного учнівського парламенту, працюючи в навчальній комісії. Активний учасник різноманітних позакласних заходів, а також складає до них презентації. Доручення класного керівника виконує вчасно і добросовісно. За час навчання в школі проявив себе як здібний, старанний, скромний і вихований учень, користується повагою й авторитетом серед однокласників. ОСОБА_7 проживає разом із мамою. Вона займається навчанням, вихованням і відпочинком сина. Учень має все необхідне для навчання і розвитку. Батько в даний час на заробітках за кордоном. Коли приїжджає у Стоянів, то не приходить до школи, не цікавиться навчанням і поведінкою сина. Кілька разів був на батьківських зборах (а.с.20).

Відповідно до довідки №638 від 17.04.2019 р., виданої виконкомом Стоянівської сільської ради, сім`я в складі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 (а.с.60).

Як вбачається з повідомлення №7050 від 12.06.2020 року, Радехівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), станом на 29.05.2020 року заборгованість зі сплати аліментів по боржнику ОСОБА_4 становить 2864 грн (а.с.84-85).

Станом на 01.04.2018 року заборгованість по сплаті аліментів по боржнику ОСОБА_4 становить 21972,09 грн., що вбачається з повідомлення №1009/01-20/3272 від 04.04.2018 р. Радехівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с.86).

З розрахунку заборгованості по аліментах від 21 грудня 2020 року, по ВП №8226477, вбачається, що боржнику ОСОБА_4 нарахована заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.01.2021 року в сумі 0,00 грн (а.с.95-зворот).

Згідно із ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Пунктом 23 постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, враховуючи, що син позивача ОСОБА_3 , досягнув повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 , в зв`язку з чим, припинено стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 за рішенням суду від 21.02.2008 року, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для збільшення розміру стягнення аліментів, так як дане рішення не буде виконане, оскільки аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Що стосується заявлених позивачем вимог в частині щодо проведення індексації сплачених аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , на підставі рішення Радехівського районного суду від 21.02.2008 р., стягнення із відповідача на її користь неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів на утримання сина ОСОБА_3 за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення, то суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись.

В ході судового розгляду позивачем не надано жодних доказів в підтвердження наявності заборгованості по аліментах з вини відповідача, та й взагалі самого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та розрахунок заборгованості по аліментах з врахуванням індексу інфляції, до матеріалів справи не долучено, заявлені вимоги в цій частині позивачем жодним чином не обґрунтовані та не доведені, а тому до задоволення не підлягають.

Індексація розміру аліментів здійснюється виконавцем, щорічно, починаючи з другого року, коли судом було встановлено фіксований розмір аліментів.

Щодо вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на дитину, суд зазначає наступне.

Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Позивачем не надано суду доказів понесення витрат, що зумовлені наявністю схильності та розвитку особливих здібностей дитини і досягнень у вказаних сферах, а саме, витрати на дитину, яка приймала участь в олімпіадах, конкурсах або змаганнях, тощо, та здобувала певні досягнення.

Також, суд вважає, що понесення позивачем витрат на придбання одягу дитини, ремонтні роботи, оплата комунальних платежів, продуктів, туристичних поїздок, також не належить до додаткових витрат на утримання дитини в розумінні статті 185 СК України.

При вирішенні даної справи, суд виходить з того, що навчання у ЗОШ І-ІІІ ступенів для здобуття середньої освіти, участь в олімпіадах та конкурсах з відповідних предметів навчального курсу, а також навчання в вищих навчальних закладах для здобуття освіти, не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, відповідно до висновків Верховного Суду викладених у Постанові від 25 вересня 2018 року по справі №569/6838/15-ц.

Отже, враховуючи, що позивач не довела належними та допустимими доказами наявність підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, а натомість позивачем надані відомості про понесені витрати, які не є додатковими витратами у розумінні ст.185 СК України, оскільки не пов`язані особливими обставинами, зумовленими певними якостями дитини, її стану здоров`я чи іншими винятковими ситуаціями, а є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дитини, за сукупністю викладеного суд вважає, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене та рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого твердження, оскільки позивачем не представлено, та судом не отримано жодних переконливих доказів на їх підтвердження, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Згідно з ч.7 ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору у порядку ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та судом відмовлено у задоволенні її позовних вимог, тому судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,247,258-259,263-265,279,430 ЦПК України та ст.ст.180,182,185 Сімейного кодексу України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене в нарадчій кімнаті 19 серпня 2022 року.