Справа № 309/4534/21
Провадження № 2/309/1068/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2022 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
у складі: головуючого-судді Лук`янової О.В.
за участю: секретаря судового засідання Грицак Я.І.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
Позивачка, посилаючись на те, що:
-з 5 листопада 2016 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-в січні 2020 року відповідач виїхав на сезонні роботи до Угорщини, додому приїжджає приблизно раз на півроку;
-через непорозуміння з відповідачем та постійні сварки, які між ними часто виникали, вона була змушена переїхати на постійне місце проживання до своїх батьків в с.Чертіж;
-29 жовтня 2021 року відповідач звернувся до Хустського районного суду з позовом про розірвання їх шлюбу;
-вже досить тривалий час вона самостійно намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати їх неповнолітню дитину, а також виконувати всі інші обов`язки, які необхідні для її належного утримання;
-відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, припинив надавати фінансову та матеріальну допомогу на утримання та розвиток їх спільної неповнолітньої дитини;
-відповідач періодично працює на сезонних роботах в Угорщині, однак станом на теперішній час вона не має точної інформації про його теперішнє місце роботи;
-наскільки їй відомо, відповідач не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж прибутку від здійснення господарської діяльності зареєстрованого суб`єкта господарювання;
-на даний час їй важко одній належним чином забезпечувати необхідний рівень гармонійного розвитку їх неповнолітній дитині;
-інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, він є працездатною людиною, а тому в змозі сплачувати аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 2500грн. щомісячно,
звернулася з позовом до суду та просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі - в розмірі 2500грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття.
В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.20/, згідно якої позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи та просила розглянути справу в її відсутність.
Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, а саме: за допомогою розміщення оголошення на офіційному сайті Хустського районного суду /а.с.26-27/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи в його відсутність від відповідача до суду не надходило.
Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивачки та відповідача, без фіксування судового процесу.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що сторони з 5 листопада 2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі /а.с.6/, від якого мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.12/, яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні /а.с.13-14/.
Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4)інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку /доходу/ платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток /дохід/, і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України: суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як зазначила позивачка у своєму позові: відповідач періодично працює на сезонних роботах в Угорщині, однак станом на теперішній час вона не має точної інформації про його теперішнє місце роботи; відповідач не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж прибутку від здійснення господарської діяльності зареєстрованого суб`єкта господарювання; інших дітей у відповідач немає, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, він є працездатною людиною, а тому в змозі сплачувати аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 2500грн. щомісячно, але ніяких доказів цих обставин суду не надала.
Відповідач відзиву на позов та ніяких доказів по суті позову суду не надав.
Крім того, позивачка взагалі не вказала про інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів непрацездатних дружини, батьків; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Виходячи зі змісту ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року: батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Тобто, саме на батьках дитини лежить обов`язок забезпечувати дитину фінансово, тим самим створивши їй умови для забезпечення достатнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Як вбачається зі ст.43 Конституції України: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для забезпечення її гармонійного розвитку, суд прийшов до висновку, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини.
Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що:
-обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача;
-позивач не надав суду ніяких доказів свого заробітку /доходу/;
-сторони мають одну неповнолітню дитину віком 4 роки;
-відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік»: для дітей віком до 6 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2022 року 2100грн.;
-мінімальний розмір аліментів на дитину віком до 6 років не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто з 1 січня 2022 року не може бути меншим, ніж 1050грн.;
-мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком до 6 років становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /тобто на теперішній час 2100грн./ і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів;
-позивачкою не надано суду жодних доказів того, що відповідач має достатній заробіток для того, щоб сплачувати аліменти в розмірі по 2500грн. щомісячно;
-відповідачем не надано суду жодних доказів недостатності /достатності/ свого заробітку /доходу/,
суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково у твердій грошовій сумі - в розмірі 2100грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати на користь позивачки аліменти в розмірі 2100грн. щомісячно, не встановлено.
Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908грн.00коп., від сплати якого позивачка звільнена.
Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 247ч.2, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-284, 287-289, 354-355, 430 ЦПК України, ст.180-182, 184 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік», Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року, суд
Позов ОСОБА_1 /місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 / до ОСОБА_2 /місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 / про стягнення аліментів, - задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2100грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 листопада 2021 року.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 908грн.00коп..
Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Повне судове рішення складено 18 квітня 2022 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Закарпатського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Хустського
районного суду: Лук`янова О.В.