Номер провадження: 22-ц/813/758/22
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Вадовської Л.М.,

Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Громадської організації по захисту прав дітей сиріт і інвалідів ім. Тетяни Макарової «За право жити» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року про відмову у прийнятті позовної заяви третьої особи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», ОСОБА_2 начальника загону охорони Державного підприємства «Одеський морський порт», третя особа: багатодітна матір ОСОБА_3 , про спростування завідомо недостовірної інформації, розповсюдженої на Державному підприємстві «Одеський морський порт»,

встановив:

18.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства (далі ДП) «Адміністрація морських портів України», ОСОБА_2 начальника загону охорони ДП «Одеський морський порт», третя особа: багатодітна матір ОСОБА_3 , про спростування завідомо недостовірної інформації, розповсюдженої на ДП «Одеський морський порт».

18.01.2019 року відкрито провадженняу справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (ть.1, а.с.25-26).

Разом з тим, 30.11.2021 року до суду надійшов позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги Громадської організації по захисту прав дітей сиріт і інвалідів ім. Тетяни Макарової «За право жити» до ДП «Адміністрація морських портів України», ОСОБА_2 про зобов`язання усунути перешкоди у трудових відносинах та зобов`язання вчинити дії (т.2, а.с.231).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2021 року відмовлено у прийнятті позовної заяви третьої особи Громадської організації по захисту прав дітей сиріт і інвалідів ім. Тетяни Макарової «За право жити» (т.2, а.с.215-216).

В апеляційній скарзі Громадська організація по захисту прав дітей сиріт і інвалідів ім. Тетяни Макарової «За право жити» ставить питання про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2021 року та постановлення нової ухвали, якою зобов`язати суд першої інстанції прийняти до розгляду позовну заяву третьої особи, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2, а.с.229).

У відзиві на апеляційну скаргу представник Одеської філії ДП «Адміністрація морських портів України» Ахмадулліна В.Р. просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення (т.3, а.с.24-25).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 11.05.2022 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у прийнятті позовної заяви третьої особи не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду в порядку ст. 353 ЦПК України.

Однак, наслідком відмови у прийнятті позовної заяви третьої особи є повернення такої заяви позивачу.

Пунктом 6 частини 1 статті 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) передбачено п.6 ч.1 ст. 353 ЦПК України.

За змістом ч.2 с. 369 ЦПК України ухвали суду першої інстанції про повернення заяви, що передбачено п.6 ч.1 ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 11.05.2022 року.

Також слід зазначити, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі від 21.03.2022 року, згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, представники останніх отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (т.3, а.с. 13-18).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява третьої особи подана із пропуском строку, з посиланням на те, що дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 11.02.2020 року (т.2, а.с. 215-216).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Адміністрація морських портів України», ОСОБА_2 начальника загону охорони ДП «Одеський морський порт», третя особа: багатодітна матір ОСОБА_3 , про спростування завідомо недостовірної інформації, розповсюдженої на ДП «Одеський морський порт» (т.1, а.с. 2-4).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.12.2018 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху (т.1, а.с. 14-16).

15.01.2019 року позивачем усунені недоліки та надано суду виправлену позовну заяву (т.1, а.с. 19-23).

18.01.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (т.1, а.с. 25-26).

Перше судове засідання у справі відбулося 18.02.2019 року (т.1, а.с. 53).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

30.11.2021 року, тобто з порушенням строку звернення з позовом, третя особа Громадська організація по захисту прав дітей сиріт і інвалідів ім. Тетяни Макарової «За право жити» звернулася до суду із самостійними вимогами до ДП «Адміністрація морських портів України», ОСОБА_2 про зобов`язання усунути перешкоди у трудових відносинах та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За правилами ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Матеріали справи не містять доказів щодо звернення третьої особи Громадської організації по захисту прав дітей сиріт і інвалідів ім. Тетяни Макарової «За право жити» із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку для подання позовної заяви.

Таким чином, зважаючи на те, що третя особа: Громадська організації по захисту прав дітей сиріт і інвалідів ім. Тетяни Макарової «За право жити» звернулася до суду із самостійними вимогами з пропуском процесуального строку, та не ставила питання про поновлення такого строку, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у прийнятті позовної заяви третьої особи.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявниця апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Громадської організації по захисту прав дітей сиріт і інвалідів ім. Тетяни Макарової «За право жити» залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року про відмову у прийнятті позовної заяви третьої особизалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання цього судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.М. Вадовська

Р.Д. Громік