Справа №333/4808/21
Провадження №2/333/505/22
рішення

Іменем України

22 лютого 2022 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №333/4808/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя в якому просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на Ѕ частину автомобіля ВАЗ 217130, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та стягнути з ОСОБА_2 на її користь Ѕ частину вартості вказаного автомобіля в сумі 62225,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 25.10.2008 року між нею і відповідачем був укладений шлюб. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя шлюб було розірвано. За час спільного проживання за спільні кошти ними було придбано транспортний засіб ВАЗ 217130, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Отже автомобіль є їх спільною сумісною власністю. Однак, вказаний автомобіль 24 жовтня 2019 року був відчужений її колишнім чоловіком без її згоди за 124450,00 гривень. Отже, у зв`язку із тим, що відповідачем було реалізовано їх спільне набуте майно, вбачає за доцільне стягнути з останнього Ѕ частину вартості спільного майна автомобіля.

29.10.2021 року до суду від відповідача по справі надійшли пояснення, в яких він просив суд відмовити у задоволенні позову повністю. В обґрунтування послався на те, що ним було взято у борг 140000,00 гривень у ОСОБА_3 на придбання автомобіля. І саме цій особі в подальшому був переданий автомобіль в рахунок погашення боргу. Також зазначив, що при вирахуванні суми компенсації потрібно виходити саме з дійсної вартості майна на час розгляду справи, однак позивач не довів належну вартість автомобіля на дату розгляду справи.

У судовому засідання 01.11.2021 року представник позивача підтримав доводи викладені у позові, зазначив, що його клієнтка жодним чином не була обізнана про наявність розписки від 05.09.2018 року про отримання грошей відповідачем, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні 01.11.2021 року підтримав пояснення відповідача і просив у задоволенні позову відмовити.

Позивач і її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити.

Відповідач і його представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив врахувати письмові пояснення відповідача і додані до справи письмові докази, проти позову заперечував у повному обсязі, просив в позові відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

25.10.2008 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 було укладено шлюб, на підтвердження чого надано копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Згідно відповіді регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області від 23 березня 2021, наданого на запит суду в процесі розгляду цивільної справи №333/4015/19, транспортний засіб ВАЗ 217130, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , був перереєстрований з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , підстава проведення перереєстрації договір № 7260/19/002026 від 22.10.2019 року, договір комісії № 7260/19/002026 від 22.10.2019 року (а.с.7).

Відповідно до Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7260/19/002026 від 22.10.2019 року транспортний засіб ВАЗ 217130, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 був придбаний ОСОБА_3 за 124450,00 гривень (а.с.6).

За Звітом про оцінку майна колісного транспортного засобу, зробленого на замовлення ОСОБА_2 , початкова вартість автомобіля колісного транспортного засобу автомобіля ВАЗ 217130, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що отримана за порівняльним підходом на дату оцінки 02.11.2021 року, становить 86207,00 гривень.

У статті 60 Сімейного кодексу України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містяться у ч.2 ст.372 ЦК України.

За ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Спірне майно було придбано під час шлюбу подружжя, тобто є їх спільним сумісним майном. Ця презумпція ОСОБА_2 не спростовується. Також суд критично відноситься до змісту наданої розписки про отримання грошей від ОСОБА_3 на покупку автомобіля (а.с.25), адже у судовому засіданні з пояснень представника позивача було встановлено, що ОСОБА_1 не було відомо про існування даної розписки, автомобіль був придбаний за спільні кошти подружжя. За такого суд виходить з того, що автомобіль було придбано за спільні кошти подружжя, вказане майно може бути поділене і частки ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є рівними.

Відповідно до ст.65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Згідно з ч.3 ст.65 Сімейного кодексу України для укладення договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Як зазначено в пункті 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Як було встановлено в судовому засіданні транспортний засіб ВАЗ 217130, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , був відчужений ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 . Суд вважає, що оскільки спірний транспортний засіб, який був придбаний подружжям під час їхнього шлюбу, був відчужений ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 , остання має право на стягнення грошової компенсації вартості своєї частки у праві спільної сумісної власності і, як наслідок, припинення її права власності на спірне майно. Враховуючи вказане, виходячи з того, що кошти від його продажу позивачкою не отримано, про що не заперечує відповідач, суд вбачає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ вартості транспортного засобу. При визначенні суми суд виходить з дійсної вартості автомобіля на час його відчуження, яка зафіксована в Договорі купівлі-продажу транспортного засобу № 7260/19/002026 від 22.10.2019 року, де вартість транспортного засобу ВАЗ 217130, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 дорівнює 124450,00 гривень, від якої Ѕ частки складає 62225,00 гривень. При цьому суд вважає недоречним прийняття до уваги вартість автомобіля визначену у Звіті про оцінку майна колісного транспортного засобу, наданого ОСОБА_2 , адже, по-перше, у ньому, визначена орієнтовна ціна спірного автомобіля отримана порівняльним методом, на відміну від Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7260/19/002026 від 22.10.2019 року, де визначена дійсна ціна конкретного автомобіля, і по-друге, з ціною відчуження автомобіля за вказаним Договором повністю погодилася позивачка, що робить недоречним визначення ринкової вартості автомобіля на час розгляду справи у суді.

У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.60, 61, 65, 69-71 СК України, ст.ст.368, 372 ЦК України, ст.ст.4, 10, 12, 76, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про розподіл майна задовольнити повністю.

У порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію 1/2 частки вартості автомобіля ВАЗ 217130, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 62225 (шістдесят дві тисячі двісті двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 22.02.2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя С.С. Тучков