ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2146/22 Справа № 204/1396/21 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У КР А Ї Н И

13 травня 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управляння Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою Головного управляння Національної поліції в Дніпропетровській області

на рішення Красногвардіського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управляння Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди. З урахуванням уточнень, прохав суд стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, на його користь 150 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на якому обліковуються кошти Державного бюджету України - Державної казначейської служби України, тобто за рахунок Державного бюджету. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що він 12.04.2019 року звернувся до Чергової частини Чечелівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області (далі - Чечелівське ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області) із заявою про те, що невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , грубо порушила громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю. За заявою позивача, 12.04.2019 року слідчим відділом Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області було внесено дані до ЄРДР за № 0000806 та відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України. З моменту відкриття кримінального провадження, уповноважені особи Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області належним чином не виконували своїх службових обов`язків для всебічного, повного та неупередженого?дослідження усіх обставин кримінального провадження, та фактично ігнорували приписи Кримінального процесуального кодексу України. Зокрема, бездіяльність зазначених органів досудового розслідування виявлялася в тому, що вони не реагували на численні звернення, клопотання Позивача та його представника. Бездіяльність посадових осіб органів досудового розслідування, яка оскаржувалась Позивачем та його представником в судовому порядку, зокрема 28 листопада 2019 року, слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, було винесено ухвалу у справі № 204/8341/19, відповідно до якої скаргу представника Позивача на бездіяльність слідчого, задоволено та ухвалено зобов`язати вчинити певні дії. Також рішенням суду було зобов`язано слідчого СВ Чечелівсьокго ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, в якого знаходиться кримінальне провадження №0000806 розглянути клопотання адвоката позивача - Ходюш Артема Миколайовича від 20.11.2019 року. Незважаючи на вищевказану ухвалу суду, 06.02.2020 року слідчим СВ Чечелівсьокго ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, постановою від 06.02.2020 року було закрите кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину кримінального правопорушення. Після зазначених дій Головним Слідчим управлінням Національної поліції України в порядку відомчого контролю вивчено кримінальне провадження № 0000806 за висновками якого було прийнято рішення про перевірку законності і обгрунтованості прийнятого рішення про закриття кримінального провадження № 0000806 та скасування відповідної постанови. Про цей факт свідчить відповідь від 28.02.2020 року № 6865/24/3/4-2020. Крім того, 27.03.2020 року, слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська було винесено ухвалу у справі № 204/919/20, якою скаргу позивача було задоволено та скасовано постанову слідчого СВ Чечелівсьокго ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 06.02.2020 pоку про закриття кримінального провадження № 0000806. Також бездіяльність посадових осіб органів досудового розслідування виразилася у непроведенні слідчих, а саме: допиту бригади швидкої з місця події, що є умисною втратою доказів. Судово-медична експертиза проведена через 7 місяців. Ігнорування адвокатських запитів, клопотань про проведення слідчих дій. Ігнорування клопотання про проведення комісійної судово-медичної експертизи. Недопитані свідки постійних порушень громадського порядку. Ігнорування ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 204/919/20 від 27.03.2020 року. Під час проведення очної ставки не була допитана потерпіла, але був допитаний свідок, підозрюваний, та Позивач. 29.11.2019 року, після судового засідання по справі № 204/8341/19 позивач звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська під час очікування ухвали суду по цій справі в Позивача погіршився стан здоров`я у зв`язку з чим йому довелось викликати швидку прямо до суду, що підтверджується копією медичної картки стаціонарного хворого від 29.11.2019 року, № 13381. Зазначені обставини завдали позивачу душевних страждань та переживань, пережитими у зв`язку із затягуванням розгляду досудового розслідування за його заявами, клопотаннями, неповноти та поверховості досудового розслідування з боку працівників правоохоронних органів, яке негативно вплинуло на нього. Зазначені обставини впливають на його моральний стан і викликають великі душевні страждання через зневірення у дієздатність правоохоронної системи України. Для поновлення своїх порушених прав, розмір моральної шкоди ОСОБА_1 оцінює у 150000 гривень (а.с.1-3, 86-89).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. (а.с.121-128).

В апеляційній скарзі Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду 1 інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову (а.с.136-144).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.03.2019 року, близько 16:00 години, за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлена особа, шляхом застосування газового балончика грубо порушила громадський порядок та завдала фізичного болю шляхом застосування розпилу балончика в область обличчя ОСОБА_1

08.04.2019 року проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено слідчому СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшому лейтенанту поліції Дубровіній Вікторії Володимирівні.

У ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні виконані наступні процесуальні дії: - складено план проведення слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні; залучено до провадження як потерпілого та допитано в якості потерпілого ОСОБА_1 ;

16.04.2019 у якості потерпілого було допитано гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.05.2019 року, в якості потерпілого було допитано матір позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

05.06.2019 року в якості свідка було допитано гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

05.06.2019 року в якості свідка було допитано гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

05.06.2019 року в якості свідка було допитано гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

20.09.2019 року в якості свідка було допитано гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

20.09.2019 року в якості свідка було допитано гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

20.09.2019 року в якості свідка було допитано гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

20.09.2019 року в якості свідка було допитано гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

По кримінальному провадженню №0000806 від 12.04.2019 призначено судову медичну експертизу, відповідно до висновку № 3354е від 06.11.2019, якої у ОСОБА_1 тілесних ушкоджень від прямої дії перцевого балончика не виявлено.

25.09.2019 року у якості свідка допитано ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

25.09.2019 року, в якості свідка було допитано гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

28.11.2019 року ухвалою слідчого-судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська (204/8341/19) визнано протиправною бездіяльність слідчого Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Дубровіної В.В., яка полягає у не розгляді клопотання адвоката Ходюш Артема Михайловича від 20.11.2019 року та зобов`язано слідчого розглянути відповідно до чинного законодавства клопотання адвоката потерпілого, про що повідомити заявника (ЄДРСР № 85986282).

Як власне сама скарга, процесуальне рішення слідчого за нею, так і ухвала слідчого судді в матеріалах оглянутого судом кримінального провадження відсутні.

14.01.2020 року проведено одночасний допит між потерпілим ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_11 ..

16.01.2020 року, проведено одночасний допит між потерпілим ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_10

17.01.2020 року склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України перекваліфіковано на ч. 1 ст. 126 КК України.

06.02.2020 року, постановою слідчого кримінальне провадження №0000806 закрито на підставі ч. 1. п. 2 ст. 284 КПК України.

Після вказаної постанови, будь-яких інших документів до матеріалів кримінального провадження не долучено.

Проте, в матеріалах справи наявний лист Головного слідчого управління Національної поліції України № 6865/24/3/4-2020 від 28 лютого 2020 року на адресу Прокуратури Дніпропетровської області, про перевірку законності прийнятого рішення в кримінальному провадження. Даний лист надійшов до СУ ГУНП в Дніпропетровській області 4 березня 2020 року.

Згідно з вказаним вище листом, Головним слідчим управлінням Національної поліції України в порядку відомчого контролю вивчено кримінальне провадження № 0000806 від 12.04.2019 року, розпочатого слідчим відділом Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України. Вивченням зазначеного кримінального провадження установлено, що рішення про його закриття прийнято передчасно, слідчим під час розслідування не проведено всіх необхідних слідчих (розшукових) дій та не з`ясовано ряд важливих обставин. Так, органом досудового розслідування, не допитано лікаря токсиколога щодо результатів огляду потерпілого ОСОБА_1 , а також дії перцевого газу на організм людини (реакції, подразнення), не проведено слідчих експериментів за участі потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , не проведено одночасного допиту між потерпілим ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_3 , з метою усунення розбіжностей в показах потерпілого та свідка. Крім того, з метою повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин вчинення злочину не долучено до провадження інформації з лінії «102», щодо виклику свідком ОСОБА_12 , працівників поліції 25.03.2019 року, не допитано сусідів з приводу конфлікту між потерпілим ОСОБА_1 та ОСОБА_11 . Також, вивченням кримінального провадження виявлено відсутність будь-яких документів, зокрема супровідного листа щодо скерування копії постанови про закриття кримінального провадження в прокуратуру. З урахуванням викладеного, Головне слідче управління Національної поліції України прохало Прокуратуру Дніпропетровської області перевірити законність і обґрунтованість прийнятого рішення про закриття кримінального провадження №0000806 від 12.04.2019 року та скасувати відповідну постанову слідчого.

27.03.2020 року ухвалою слідчого-судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська (204/919/20) задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Дубровіної В.В. від 06.02.2020 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2019 року за № 0000806, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, зокрема у зв`язку з порушенням слідчим вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, в тому числі, не проведенням ряду слідчих (розшукових) дій (ЄДРСР № 88564967).

Таким чином, суд зазначає, що на час звернення до суду із позовом та на час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 досудове розслідування триває, з часу повернення матеріалів кримінального провадження слідчому, а саме із березня місяця 2020 року. В той же час, встановлено, що зазначена ухвала слідчого судді в оглянутих судом матеріалах кримінального провадження також відсутня, жодних процесуальних рішень прокурором та слідчим після її винесення, у даному кримінальному провадженні станом на час розгляду цивільної справи не ухвалено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із тривалості вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких зазнав ОСОБА_1 внаслідок необхідності витрат часу та вжиття заходів щодо захисту (в тому числі судового), свого права, шляхом звернення зі скаргами на незаконні дії органів досудового розслідування, що викликало у нього психологічне напруження та розчарування в діях державних органів в особі органу поліції, які призвели до неналежного досудового розслідування та які, однак не призвели до тяжких наслідків, керуючись приписами статей 23, 1174 ЦК України, з урахуванням тих обставин, що наведеними вище ухвалами слідчих-суддів порушені права позивача фактично було відновлено та того, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції, суд визнає, що критеріям розумності і справедливості буде відповідати сума у розмірі 5 000 грн. з відмовою у задоволенні решти позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Аналіз положень статей 23, 1174 ЦК України свідчить про те, що моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою і при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності, виваженості і справедливості. Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пунктах 32, 60, 61, 66, 69, 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208 гс 18) зроблений висновок, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

У постановах Верховного Суду від 8 квітня 2020 року (справа № 638/14009/17), від 27 травня 2020 року (справа № 585/724/19), від 16 вересня 2020 року (справа №638/6363/19), від 23 вересня 2020 року (справа №638/14007/17) викладені такі висновки: «Верховний Суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у зв`язку з такою тривалістю кримінального провадження ОСОБА_1 змушений відвідувати органи досудового розслідування та суду, звертатися із відповідними клопотаннями, що не входить до його звичайної діяльності та призводить до моральних страждань.» «Надмірна тривалість кримінального провадження та, як наслідок, уникнення винною особою покарання за спричинену смерть сина позивача, призвела до її моральних страждань, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю заявляти неодноразові вимоги до органів досудового розслідування виконати їх посадові обов`язки; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; перебуванні у напруженому психологічному стані та усвідомленням того, що винна особа уникла відповідальності.» «Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, встановивши, що посадовими особами слідчих органів допущено затягування та порушення кримінально-процесуального законодавства при розслідуванні кримінальної справи щодо вбивства сина позивача, дійшов обґрунтованого висновку про те, що внаслідок бездіяльності посадових осіб органів досудового розслідування, позивачу завдано моральної шкоди, тягар відповідальності за відшкодування якої покладається на державу Україна.» «При цьому суди дійшли правильного висновку про те, що безпідставними є доводи та посилання прокурора на відповідну практику Верховного Суду про те, що скасування судом процесуальних рішень слідчого (прокурора) про закриття кримінального провадження не є безумовною підставою для висновку про порушенням прав позивача, оскільки у цій справі правовою підставою для відшкодування шкоди є не факт скасування процесуальних рішень, а саме систематичне прийняття відповідних рішень без проведення згідно з вимогами КПК України перевірки заяви ОСОБА_1 про злочин, що свідчить про протиправну бездіяльність посадових осіб відповідача, надмірну тривалість досудового розслідування, що спростовує доводи касаційної скарги.»

З наведеного слідує, що підставою для покладення на Державу обов`язку відшкодувати особі моральну шкоду є, зокрема, встановлення факту невиправданого затягування правоохоронними органами розслідування кримінальної справи внаслідок невиконання та/або порушення вимог кримінального процесуального закону, при цьому такий факт не обов`язково має бути підтверджений судовими рішеннями, у тому числі постановами слідчих суддів. Невиправдана тривалість безрезультатного кримінального провадження об`єктивно приводить до моральних страждань потерпілої особи.

У справі за позовом ОСОБА_1 , що розглядається судом - позивач обґрунтовує заявлені вимоги неефективністю і невиправданою тривалістю кримінального провадження, що бездіяльністю слідчих органів йому спричинена моральна шкода, яка полягала у порушенні укладу його життя, душевних стражданнях та переживаннях у зв`язку з затягуванням розгляду досудового розслідування за його заявами, клопотаннями, неповноти та поверховості досудового розслідування, бездіяльності з боку працівників правоохоронних органів, яке вимушувало його докладати додаткових зусиль, йому приходилося постійно звертатися в усі органи, писати скарги, витрачати додатковий час.

Факт заподіяння позивачу моральної шкоди підтверджується, тим, що кримінальне провадження триває понад два з половиною роки, при цьому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України, не є складними тяжкими злочинами.

У зв`язку з відсутністю будь-яких результатів у досудовому розслідуванні позивач як потерпілий тривалий час неодноразово звертався до правоохоронних органів із скаргами, листами, відсутність відповідей на які і невжиття відповідних заходів, в тому числі невиконання ухвал слідчих-суддів, якими зафіксовано бездіяльність слідства, підтверджують порушення слідчими вимог кримінального процесуального закону, невиконання ними вказівок суду, формальність реагування на звернення позивача.

Очевидним є те, що ефективне розслідування у розумні строки цього кримінального провадження має особливе значення для позивача, оскільки йдеться про встановлення (особи), які нанесли йому тілесні ушкодження та мають понести за це покарання.

Тривале (понад два з половиною роки) розслідування кримінального провадження, невиконання слідчими вимог кримінального процесуального закону поза розумним сумнівом негативно впливають на моральний стан позивача (який також є інвалідом 3 групи), завдаючи йому моральної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, тобто з інших підстав, ніж неправомірне перебування під судом та слідством, судам необхідно виходити із загальних положень про відшкодування шкоди, які вимагають враховувати характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Тобто суд повинен з`ясувати усі фактичні підстави позову, якими обґрунтовано як обставин спричинення, так і розмір відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

З урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди необхідним, достатнім, розумним і справедливим за наведених обставин, є 5 000 гривень.

За наведених обставин колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо неправильного визначення розміру суми відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд залишив поза увагою відсутність доказів, які мав би надати позивач для підтвердження заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат майнового характеру спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається завдання позивачу моральних страждань у вигляді душевних переживань у зв`язку з затягуванням розгляду досудового розслідування, бездіяльності з боку працівників правоохоронних органів, яке вимушувало позивача докладати додаткових зусиль, позивачу приходилося постійно звертатися в усі органи, писати скарги, витрачати додатковий час. Дані обставини негативно вплинули на здоров`я ОСОБА_1 . У нього сталося погіршення здоров`я, йому стало зле і його було госпіталізовано швидкою допомогою з будівлі суду.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управляння Національної поліції в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардіського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: