Справа № 683/46/20
Номер провадження 2/676/74/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Швець О.Д.

з участю секретаря - Чекашкіної О.Л.

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України в спрощеному провадженні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначало, що 11.12.2014 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, які викладені на банківському сайті www.рrivatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. На підставі цього, банком було відкрито кредитний рахунок. Вказувало, що банк своїзобов`язання за договором виконав в повному обсязі, наддавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами та умовах договору та в межах встановленого кредитного ліміту, натомість відповідач свої обов`язки належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 28.11.2019 року заборгованість становить 20 609,81 грн. з яких 14 268,96 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1993,02 грн. заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість згідно ст. 625 ЦК України, 2890,22 грн. нарахована пеня, а також штрафи відповдіно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн штраф (фіксована частина), 957,61 грн. штраф (процентна складова), тому просить задовольнити позов.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 09.04.2020 року відкрито провадження у справі розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, подав відзив на позов. Заперерчення обґрунтовує тим, що станом на 28.11.2019 р. у ОСОБА_1 не було заборгованості перед АТ КБ «Приватбанком за отриманими ним кредитними коштами. 11.12.2014 р. ОСОБА_1 звернувся в АТ КБ «Приватбанк» для отримання банківських послуг, а саме для відкриття рахунку для отримання заробітної плати, а в подальшому грошової винагороди військовослужбовця. 11.12.2014 р. ОСОБА_1 видали дві картки для виплат і « ОСОБА_2 ». З 16.06.2016 р. по 15.09.2016 р. ОСОБА_1 в складі військової частини перебував у відрядженні і приймав участь в антитерористичній операції на території Донецької області. В кінці червня 2016 р. у ОСОБА_1 викрали кредитну карту «Універсальна». В вересні 2016 р. Толочко стало відомо, що кредитна картка використовувалась невідомими особами для здійснення грошових операцій, покупок в кредит. 26.09.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до відділення Приватбанку і банківські карти НОМЕР_1 , НОМЕР_2 були заблоковані. 26.09.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до Кам`янець-Подільського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області з заявою про викрадення кредитної картки. 26.09.2016 р. слідчим СВ Кам`янець-Подільського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001801 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України. Постановою прокурора Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури від 30.09.2016 р. визначено підслідність кримінального правопорушення до Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області. Досудове розслідування триває. В наданій АТ КБ «Приватбанк» виписці по рахунку за період з 01.01.1999 р. по 25.03.2020 р. вказано, що по картці 607879 після 26.09.2016 р. по 09.07.2017 р. здійснювались фінансові операції. ОСОБА_1 в банк для розблокування картки не звертався і згоди на розблокування картки не надавав. Тому жодного відношення до операцій по заблокованих карткових рахунках не має і їх не ініціював. Між сторонами кредитний договір не укладався, Умови та Правила не можуть розцінюватись як умови кредитного договору, з якими відповідач ознайомився та погодився виконувати. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які додатні до справи, не містять підпису позичальника, а тому не можуть розцінюватись як частина кредитного договору. За відсутності підстав для стягнення з ОСОБА_1 кредитних коштів, просить відмовити в позові.

АТ КБ «Приватбанк» надав відповідь на відзив, заперечення вважає необґрунтованими, так як відповідач ознайомився та піписав анкету заяву від 11.12.2014 р. з якої вбачається, що він висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами становить між ним та банком кредитний договір, умови якого відповідач зобов`язаний виконувати. Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація по рахунку клієнта, пароль в системі Приват24, ПІН-код, ідентифікатор користувача або інформація по проведеним операціям стане відомою іншим особам; банк не несе відповідальності перед власником картки за всі операції у випадку передачі мобільного телефону, сім-карти, Стікеру PayPass третім особам. Оскільки відповідач порушив зобов`язання перед АТ КБ «Приватбанк», просить задовольнити позов.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи в повному обсязі суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 11.12.2014 року ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» підписав заяву позичальника, в якій зазначив про свою згоду з тим, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають Договір, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку у письмовому вигляді.

На підставі укладеного у такий спосіб Договору №б/н від 11.12.2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 23.06.2016 р. встановлений кредитний ліміт в розмірі 14 000 грн. 23.08.2016 р. кредитний ліміт зменшений до 1 830 грн., 31.01.2017 р. кредитний ліміт збільшений до 5 200 грн.

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 видано 10.09.2014 року платіжну картку № НОМЕР_3 , строком дії до 09/18.

Факт використання кредитної картки заперечується відповідачем.

В кінці червня 2016 року в м. Солідар, Донецької області невідома особа шляхом вільного доступу із корисливих мотивів, перебуваючи на ринку умисно таємно викрала із правох пені куртки ОСОБА_1 гаманець в якму знаходився картковий рахунок останнього від ПАТ КБ «Приватбанк».

За даним фактом постановою від 26.09.2016 р. відкрито кримінальне провадження № 0001801 за ч. 1 ст. 357 КК України, яке постановою прокурора Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури від 30 вересня 2016 року направлено за підслідністю до Бахмутського відділення поліції ГУНП в Донецькій області. (постанова Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури від 30 вересня, супровідний за № 80-2259-16 від 30.09.2016 р. долучені до матеріалів справи).

Листом № 84-2817 від 29.06.2017 р. Артемівська місцева прокуратури повідомила про тривалість досудового розслідування за фактом крадіжки банківської картки ОСОБА_1

Відповдіно довідки в/ч НОМЕР_4 № 195 від 09.04.2019 р. ОСОБА_1 в період з 16.06.2016 р. по 15.09.2016 р., 23.12.2016 р. по 16.03.2017 р., 22.06.2017 р. по 19.10.2017 р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

За розрахунком позивача станом на 28.11.2019 року заборгованість становить 20 609,81 грн., з яких 14 268,96 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1 993,02 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 2890,22 грн. нарахована пеня, штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина), 957,61 грн. (процентна складова).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщовін підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Звертаючись з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості АТ КБ «Приватбанк» посилається на не виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Банк обґрунтувало свої вимоги письмовими доказами: копію заяви позичальника, витяг з Тарифів банку, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості.

Анкета-заява про приєднання до Умов та Правилам надання банківських послуг в Приватбанку від 11.12.2014 р. не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав та порядку нарахування процентів і неустойки.

Наданий позивачем витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» визначають пільговий період користування коштами, процентну ставку, порядок повернення кредиту, виплату неустойки у разі порушення умов кредитного договору.

Натомість указаний документ не підписаний відповідачем, а матеріали справи не містять підтвердження що саме ці умови та тарифи розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву від 11.12.2014 р.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, підстави та порядок нарахування процентів і неустойки, надані банком Умов та Правилам надання банківських послуг в Приватбанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки названі документи достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19).

Враховуючи наведене, суд вважає неправомірним нарахуванням суми процентів і штрафних санкцій.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 2 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 3 розділу 6 Положення банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу 6 Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.

Пунктами 7, 8 розділу 6 Положення визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до пункту 9 розділу 6 Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заборгованості ОСОБА_1 за договором від 11.12.2014 р.

Кредитний ліміт встановлений на картку 23.06.2016 р.

Відповдіно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» № 060650 від 09.11.2016 р. станом на 09.11.2016 р. на картки № НОМЕР_1 , № 198381 накладені обмеження у користуванні рахунком від 26.09.2016 р. 10:55:56.

Із розрахунку заборгованості за договором б/н від 11.12.2014 р. вбачається що за період з 29.07.2016 р. по 26.09.2016 р. з картки знято 3644,98 грн. кредитних коштів, повернуто 3995 грн.

Відповідач повідомив органи поліції про втрату кредитної картки 26.09.2016 р.

Таким чином, до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність має нести користувач, тобто ОСОБА_1 .

Починаючи з 26.09.2016 р. будь-які операції по картці були заблоковані, що виключає можливість ОСОБА_1 продовжити користуватись банківськими коштами та відповідальність за незаконне користування коштами банку.

З урахуванням наведеного в задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до п. 3, ч. 2, ч. 13 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 279, 141 ЦПК України, ст. 526, 549, 550, 554, 610, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Позивач: АТ КБ «ПриватБанк» ідентифікаційний код 14360570, юридична адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.