Справа № 459/3219/21
Провадження № 2/459/1041/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 травня 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Мельникович М. В.

з участю секретаря Горощук А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерногго товариства «Банк Форвард»», з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алли Вікторівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

У С Т А Н О В И В :

12.10.2022 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 29.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за №4074 таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову послався на те, щопостановою від 03.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А. В. відкрито виконавче провадження №66705895 на підставі виконавчого напису №4074 від 29.07.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною щодо стягнення з позивача 32258,08 грн заборгованості. Позивач зазначає, що жодних кредитних договорів з відповідачем не укладав та не був повідомлений про невиконання кредитних зобов`язань. Тому вважає, що виконавчий напис вчинено на підставі сфальсифікованого переліку документів, встановленого ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Окрім цього, позивач вказує на те, що він звертався до приватного нотаріуса та відповідача із заявами про надання копії кредитного договору, проте жодної відповіді не отримав. Вважає, що оскаржений виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки його було вчинено з порушенням вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України; стверджує, що нотаріус не перевірив наявність, обґрунтованість та безспірність заборгованості, а тому просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, позивач просить вирішити питання судових витрат.

Ухвалою від 15.11.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 10.12.2021 з викликом сторін.

Ухвалою від 15.11.2021 року задоволено заяву про забезпечення позову, вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у вказаному виконавчому провадженні.

10.12.2021 розгляд справи було відкладено на 24.01.2022 у зв`язку неявкою відповідача, щодо якого в матеріалах справи були відсутні докази належного повідомлення про дату, час та місце розгляду даної справи.

24.12.2022 розгляд справи також було відкладено на 18.02.2022, оскільки сторони та інші учасники не з`явилися в судове засідання, а також витребувано в приватного нотаріуса та відповідача документи, що стали підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса №4074 від 29.07.2021 та щодо отримання позивачем кредиту.

18.02.2022 учасники справи повторно не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про розгляд даної справи, вимоги ухвали про витребування доказів не виконали у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 10.03.2022 та повторно витребувано вищевказані документи.

10.03.2022 розгляд справи не відбувся, оскільки справа була знята з розгляду у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану. Наступне судове засідання було призначено на 03.05.2022.

03.05.2022 учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про розгляд даної справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи.

Позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Представник відповідача у судові засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву представником відповідача подано не було. Також відповідачем не було виконано вимоги ухвали про витребування доказів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна у судові засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи. Заяв чи клопотань про розгляд справи у їх відсутності не подавала, про причини неявки суд не повідомила.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна у судові засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, проте рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також приватним нотаріусом не було виконано вимоги ухвали про витребування доказів.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Частиною 1 ст. 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

З матерів справи видно, що листом під назвою «Арешт коштів боржника у судовому порядку» (номер справи №20673431) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» інформує боржника ОСОБА_1 про прострочену заборгованість в розмірі 33736,91 грн за договором №3045523 від 20.01.2021 та звертається з пропозицією оплатити борг (а. с. 5).

03.09.2021 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна на підставі виконавчого напису № 4074 від 29.07.2021 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 66705895 про стягнення з позивача в користь відповідача заборгованості у розмірі 32258,08 грн. (а. с. 6).

При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року набрала законної сили, тим самим встановивши обов`язок для стягувача для одержання виконавчого напису надавати нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Таким чином, суд при вирішенні спорів про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повинен перевірити чи кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, і чи було дотримано нотаріусом законодавчо встановлені умови вчинення виконавчого напису.

Проте у даній справі суд не має змоги перевірити такі обставини, оскільки позивачем не надано суду ні копії кредитного договору №3045523 від 20.01.2021, ні копії виконавчого напису нотаріуса. Також такі документи не були надані відповідачем та нотаріусом на вимогу суду.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1,2 ст. 12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх не спростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Верховний Суд в постанові від 17.12.2020 року у справі №278/2177/15-ц зазначив, що процесуальний обов`язком суду є належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, позивачем не було доведено належними та допустимими доказами обставини, на які він посилається, обґрунтовуючи свої позовні вимоги.

Окрім цього, в суду виникають об`єктивні сумніви у належності відповідача, визначеного позивачем, оскільки лист вимогу про сплату простроченої заборгованості направляло позивачу ТОВ «ФК «Кредит-капітал», а не АТ «Банк Форвард», а доказів того, що відбулося правонаступництво прав вимоги матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження незаконності вчинення виконавчого напису, вчиненого 29.07.2021приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною та зареєстрованого в реєстрі за № 4074 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 32 258,08 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, в задоволенні позовних вимог судом відмовлено, відповідно вимога про стягнення сплаченого позивачем судового збору не підлягає до задоволення.

У відповідності до ч.9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Керуючись, ст. 158 ЦПК України,враховуючи повну відмову в задоволенні позовних вимог, суд приходить до висновку, про необхідність скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 141, 158, 259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Банк Форвард» (код , вул. Саксаганського, 105 в м. Києві) про про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 15.11.2021 у виді зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 66705895, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко Аллою Вікторівною на підставі виконавчого напису №4074 від 29.07.2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором у розмірі 32258 грн. 08 коп. - скасувати.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.05.2022.

Суддя: М. В. Мельникович