Справа № 503/949/22
Провадження № 2/503/289/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Калашнікової Т.О.,

при секретарі судового засідання Поліковській О.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно в порядкування спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшли: земельна ділянка площею 3,65 га, 1/2 частина земельної ділянки площею 3,72 га, обидві з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Тимківської сільської ради, колишнє КСП «Тимківське», відповідно частка (пай) №35 та №28 та 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . До дня смерті її чоловік проживав та був зареєстрований в м. Рибниця ПМР (Республіка Молдова). Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем І-ї черги за законом після смерті свого чоловіка та прийняла спадщину у встановленому законом порядку, звернувшись протягом 6-ти місяців до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із відповідною заявою. Крім того, позивач навіть частково оформила спадщину, отримавши нотаріально посвідчене свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину в Україні позивач не може, оскільки Придніпровська Молдавська Республіка не є суб`єктом права та документи і довідки, які видаються нею не є легітимними. В зв`язку з цим, позивач просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно після смерті її чоловіка ОСОБА_2 в судовому порядку.

В підготовче засідання позивач не з`явився, однак надала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі.

Представник Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду заяву, в якій визнав позов та просив розглянути цивільну справу у його відсутність.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, згідно ч.4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до положень ст.15 Договору між Україною та Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах, ратифікованого 10.11.1994 року, документи, які підготував або засвідчив відповідний орган однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій і перекладів документів, які засвідчені відповідним органом. Документи, які на території однієї з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж на території іншої Договірної Сторони.

Як вказано у Листі-роз`ясненні Міністерства юстиції України №26-26/291від 11.05.2010 року щодо застосування міжнародних договорів України про правову допомогу в частині, що стосується скасування вимоги легалізації офіційних документів, такі документи звільняються від потреби легалізації в державах-членах СНД, оскільки це передбачено Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах в редакції від 21.01.2006 року.

Так, дійсно відповідно до ст.13 цієї Конвенції документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах її компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (акт про смерть №886 від 14.12.2021 року, м. Рибниця, Республіка Молдова). Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 08.02.2022 року Службою Громадянського Стану Резіна (Республіка Молдова) у перекладі з румунської мови на українську мову, що посвідчений нотаріусом Республіки Молдова Корнос Еленою 10.02.2022 року та зареєстрованого в реєстрі за №2-579 (а.с.6).

Цей документ підготовлений та засвідчений компетентним органом Республіки Молдова, скріплений гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, і за цими ознаками, виходячи із змісту ст.13 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах в редакції від 21.01.2006 року та положень ст.15 Договору між Україною та Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах, ратифікованого 10.11.1994 року, має силу документа на території України без потреби будь-якого іншого засвідчення, доказове значення як офіційний документ, та в розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України є належним, допустимим та достовірним доказом у даній цивільній справі на підтвердження викладених у позовній заяві обставин.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя спадкодавець склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після його смерті спадкування здійснюється за законом.

Позивач ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 та відповідно є спадкоємцем І-ї черги за законом після його смерті. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 26.05.1964 року (а.с.13) та свідоцтва про укладення шлюбу від 12.05.1985 року (а.с.14).

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД №006591, що був виданий 14.02.2006 року Кодимською райдержадміністрацією, ОСОБА_2 на праві приватної власності належала земельна ділянка, площею 3,65 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території на території Тимківської сільської ради, колишнє КСП «Тимківське», відповідно частка (пай) №35.

Крім того, як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом, що видане, посвідчене 14.08.2008 року державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Налдіною М.М. та зареєстроване в реєстрі за №3929 (а.с.18) ОСОБА_2 набув право власності на 1/2 частину земельної ділянку площею 3,72 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Тимківської сільської ради, колишнє КСП «Тимківське», відповідно частка (пай) №28.

Також, з копії технічного паспорту, виданого 15.07.2008 року Кодимським районним бюро технічної інвентаризації (а.с.22-23), та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20032709 від 28.08.2008 року (а.с.24) вбачається, що ОСОБА_2 був власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.06.2022 року (а.с.19), виданого державним нотаріусом Рибницького нотаріального округу Вартик В.Ф. встановлено, що спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється його дружина ОСОБА_1 . Спадкова справа №84/2022. Отже, позивачка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка.

Разом з цим, як вбачається зі змісту листа державного нотаріусу Кодимської державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №517/01-16 від 31.10.2022 року спадкова справа в Україні до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилась.

Процедура спадкування в Україні визначає й регулює ЦК України, але за умови наявності в таких відносинах іноземного елемента застосовується Закон України "Про міжнародне приватне право".

Іноземний елемент у спадкуванні може виражатися в одній з таких трьох ознак: 1) спадкодавець або спадкоємець є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; 2) спадщина знаходиться на території іноземної держави; 3) юридичний факт, який створює, змінює чи припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (наприклад, смерть спадкодавця на території іншої держави чи народження дитини, спадкові права якої захищалися до її народження в іншій державі, тощо).

За загальним правилом, спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Рибниці, Республіка Молдова.

Окрім Закону України "Про міжнародне приватне право", спадкування з іноземним елементом може регулюватися низкою міжнародних документів, присвячених питанням іноземного спадкування. 10 листопада 1994 року Верховною Радою України ратифіковано Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, та 14 липня 1995 року вона набула чинності для України.

Застосовується Конвенція у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією та Туркменістаном.

Громадяни кожної із держав-учасниць цієї Конвенції, а також особи що проживають на їхніх територіях, користуються на території всіх інших Договірних Сторін по відношенню до своїх особистих і майнових прав таким самим правовим захистом, як і власні громадяни даної Конвенції.

Згідно зі ст.ст.44 ,45, 48 Конвенції громадяни кожної із Договірних сторін можуть спадкувати на територіях інших Договірних сторін майно чи права за законом чи за заповітом на рівних умовах і в тому ж об`ємі, як і громадяни даної Договірної сторони. Право спадкування майна, крім випадків, передбачених пунктом 2 ст.45, визначається по законодавству тієї Договірної Сторони, на території якої спадкодавець мав останнє місце проживання. Право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони на території якої знаходиться це майно. Провадження в справах про спадкування рухомого майна компетентні вести установи Договірних Сторін, на території яких спадкодавець мав останнє місце проживання на час своєї смерті. Провадження в справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірних Сторін, на території яких знаходиться нерухоме майно.

Так, дійсно, позивач ОСОБА_1 звернулася для оформлення спадкових прав до нотаріуса за місцем відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 померлого ОСОБА_2 , а саме у Республіці Молдова та прийняла спадщину. Крім того, позивачка оформила право власності на спадкове майно, що знаходиться у Республіці Молдова. Також судом встановлено, що спадкове майно після смерті ОСОБА_2 також знаходиться і на території України.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. В свою чергу ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Передбачені ст. 1224 ЦК України підстави щодо усунення позивача від права на спадкування відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як єдиний спадкоємець І-ї черги за законом, набула право власності на спадкове майно, що розташоване на території України, після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку, площею 3,65 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тимківської сільської ради, колишнє КСП «Тимківське», відповідно частка (пай) №35; 1/2 частину земельної ділянку площею 3,72 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Тимківської сільської ради, колишнє КСП «Тимківське», відповідно частка (пай) №28 та 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Оскільки позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості захистити свої спадкові права у позасудовому порядку, її спадкові права підлягають судовому захисту.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі, з урахуванням положень ч.3 ст.206 ЦПК України, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно в порядкування спадкування за законом,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку, площею 3,65 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тимківської сільської ради, колишнє КСП «Тимківське», частка (пай) №35, право власності на яку на підставі державного акту серії ІІ-ОД №006591, виданого 14 лютого 2006 року Кодимською районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів за №460, належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину земельної ділянку площею 3,72 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Тимківської сільської ради, колишнє КСП «Тимківське», частка (пай) №28, право власності на яку належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду складено 02 листопада 2022 року.

Суддя Т.О. Калашнікова