Справа № 209/895/22
Провадження № 2/209/653/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Замкової Я.В.,

за участі секретаря - Погрібної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Кузьменко С. в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Кузьменко С. в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» звернувся із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" шкоду в сумі 28934 гривні 22 копійок, завдану кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 від злочину ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що подання позову відбувається на підставі ст. 131-1 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 7, 23 Закону України «Про прокуратуру», з врахуванням правової позиції Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі № 904/3953/17. А тому діючи в інтересах держави, прокурор, посилається на ст. 131-1 Конституції України, ст. ст. 32, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування України», ст. 2, 70, 89-91 Бюджетного Кодексу України, ст. 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», зазначає про фінансування медичного закладу, який є комунальним і знаходиться на фінансування міської ради.

Так, згідно до п. 1.12 рішення Дніпропетровської обласної ради від 16.08.2019 року №493-17/VII «Про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» та рішення Кам`янської міської ради від 25.04.2019 року № 1392-32/VII «Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Кам`янського юридичних осіб та закріпленого за ними на праві оперативного управління майна зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області», передано у комунальну власність територіальної громади міста Кам`янського комунального закладу «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради».

Рішення Кам`янської міської ради від 04.09.2019 року № 1532-35/VII «Про створення в результаті реорганізації (шляхом перетворення) комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», змінено організаційно-правову форму зазначеного закладу охорони здоров`я та затверджено його Статут.

Відповідно до статті 1 Статуту створене в результаті реорганізації шляхом перетворення нове Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» є правонаступником усього майна та активів, всіх прав та обов`язків КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ДОР» ), засновником, власником та органом управління якого є територіальна громада м.Кам`янське, в особі Кам`янської міської ради.

Для здійснення господарської діяльності КНП КМР «МЛШМД» наділяється майном, яке є комунальною власністю і належить територіальній громаді міста Кам`янське, а джерелами формування майна та коштів є внески засновника, кошти місцевого бюджету (бюджетні кошти), власні надходження від здачі в оренду майна або одержання від реалізації послуг, цільові кошти, та кошти, отримані за договором з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення, майно та кошти отримання з інших джерел, незаборонених чинним законодавством (п. 5.1, 5.2 Статуту).

Так, 20.11.2020 року ОСОБА_1 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини правого плеча, з приводу чого потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні в період з 20.11.2020 по 25.12.2020 року у відділенні № 69/2 КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», яким були понесені витрати на лікування останнього у розмірі 28934 гривні 22 копійок.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.11.2021 року у справі № 209/3756/21 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

Разом з тим, ані Кам`янською міською радою, ані КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» з моменту закінчення лікування ОСОБА_2 , а саме з 25.12.2020 року жодних заходів до відшкодування витрат, які понесла лікарня на лікування потерпілого ОСОБА_2 від кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , не вжито. Крім того, відповідно до листів виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 8вих -15/83 від 01.02.2022, № 8 вих-04/231 від 13.05.2022 та КНП КМР «МЛШМД» № 057 від 03.02.2022, №264 від 13.05.2022 з позовом до суду про стягнення витрат на лікування потерпілого ОСОБА_2 з відповідача ОСОБА_1 ні міська рада, ні лікарня не звертались та не заперечують проти подання такого позову прокурором у порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру», що обґрунтовує звернення прокурора із даним позовом в інтересах держави, для відшкодування понесених витрат на лікування лікувальним закладом потерпілої особи в межах кримінального провадження.

Ухвалою суду від 16 червня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

29 червня 2022 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просив задовільнити позовні вимоги частково, а саме в частині стягнення витрат на харчування в сумі 226 гривень 27 копійок та на медикаменти в сумі 469 гривні 00 копійок, у задоволенні решти позовних вимог просив відмовити. На обґрунтування відзиву зазначив, що заробітна плата працівникам лікарні та нарахування на неї виплачуються щомісячно та не залежать від кількості хворих, перебування на лікуванні потерпілих внаслідок вчинених кримінальних правопорушень, суми заробітної плати (15762 гривень 95 копійок) та відрахування на заробітну плату (3467 гривень 88 копійок) стягненню з відповідача не підлягають. Крім того, згідно п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, визначення суми витрат на лікування потерпілого провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Виходячи з цього, накладні витрати в сумі 9008 гривень 12 копійок стягненню з відповідача не підлягають, оскільки з довідки калькуляції взагалі не зрозуміло походження вказаних накладних витрат, не вказаний код статті КЕКВ, таким чином не вбачається можливим встановити, що входить до цих витрат. Окрім цього, витрати на лікування потерпілого ОСОБА_2 відповідачем ОСОБА_1 були відшкодовані під час розгляду кримінального провадження №0001517 у розмірі 105000 грн., про що свідчить розписка потерпілого (а.с. 80-83, 84).

14 липня 2022 року від керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Кузьменко С. надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву обставини вважає безпідставними, не доведеними, не обґрунтованими, та такими, що не підлягають врахуванню при розгляді справи. На обґрунтування відповіді на відзив зазначив, що доводи відповідача з приводу того, що «перебування на лікуванні потерпілих внаслідок вчинених кримінальних правопорушень сум заробітної плати (15762 гривень 95 копійок) та відрахування на заробітну плату (3467 гривень 88 коп.) стягненню з відповідача не підлягають» нічим не підкріплені та не обґрунтовані та не можуть бути прийняті судом до уваги під час розгляду справи, а відповідачем лише висловлено власну думку з цього приводу, вказані доводи спростовуються відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат». Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. У супровідному листі КНП КМР «МЛШМД» № 057 від 03.02.2022, надано довідку калькуляції в якій зазначено термін перебування потерпілого ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні з 20.11.2020 по 25.12.2020, що становить 36 календарних днів. Разом з тим, оскільки день надходження на лікування та день виписки рахуються, як один день, фактична кількість ліжко-днів перебування ОСОБА_2 у стаціонарі становить 35 днів. На період перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні з 20.11.2020 по 25.12.2020 є також посилання в описовій частині (Обставини справи) Висновок експерта №112-Е від 05.02.2021 року за результатами проведення судово-медичної експертизи характеру та тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , який долучено у якості доказів. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Розрахунок витрат лікувального закладу здійснюється фінансово- бухгалтерською службою лікувального закладу, тому й підписана довідка калькуляція економістом заступником генерального директора з економічних питань Крившич О.М. Крім того, щодо доводів відповідача про те, що ним на відшкодування шкоди потерпілому відшкодовані під час розгляду кримінального провадженні кошти у розмірі 105000 грн., необхідно зазначити, що вказані обставини дійсно були враховані судом як пом`якшуючі покарання обставини при розгляді кримінального провадження № 0001514 про що відображено в ухвалі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.11.2021, однак вказані обставини стосуються завданої шкоди потерпілому ОСОБА_2 , про те вказані обставини не стосуються предмету даного позову (а.с. 86-91).

25 липня 2022 року від представника Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" Винар Р. надійшли письмові пояснення по справі, згідно яких представник лікарні просив не враховувати доводи відповідача при розгляді справи посилаючись на наступне. Обов`язок відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину покладено на винну особу у відповідності до ст.1206 ЦК України. Так, ухвалою Дніпропетровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.11.2021 у справі №209/3756/21 встановлено вину ОСОБА_1 у здійсненні наїзду на ОСОБА_2 та звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням сторін на підставі ст.46 КК України. Таким чином, КНП КМР «МЛШМД» має законне право на відшкодувати ОСОБА_1 витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_2 . Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Розрахунок витрат (калькуляція) лікувального закладу здійснюється фінансово-бухгалтерською службою лікувального закладу, тому й підписана довідка калькуляція економістом заступником генерального директора з економічних питань Крившич О.М. Як документ калькуляція це представлений у табличній формі бухгалтерський розрахунок витрат у грошовому вираженні на здійснення послуги (п. 597 Методичні рекомендацій з формування собівартості (складу витрат) № 373). До калькуляції віднесені прямі та непрямі витрати, прямі витрати безпосередньо пов`язані з виконанням послуг (до них потрапляють вартість сировини, матеріалів, оплата праці працівників, прямо задіяних у наданні послуг, відрахування на соцзаходи, амортизація основних засобів тощо), до непрямих (накладних) належать витрати на обслуговування, організацію й управління процесом надання послуг, а саме комунальні послуги та послуги, пов`язані з обслуговуванням та утриманням закладу (КЕКВ 2240 «Оплата послуг (крім комунальних)», 2270 «Оплата комунальних послуг та енергоносіїв», 2800 «Інші поточні видатки»). Також, відсутність КЕКВ в калькуляції, про яку йдеться у відзиві на позовну заяву, спростовується першою колонкою наданої до справи довідки калькуляції «Код статті КЕКВ» (а.с. 95-96).

Інших заяв по суті справи від сторін до суду не надходило.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача прокурор Єрзаулов С.С. надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково та просив їх задовольнити частково на підставі відзиву на позовну заяву.

Представник Кам`янської міської ради Іванченко А.Л. надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника КМР, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" Винар Р. надав клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює орган державної влади, орган суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Судом встановлено, що 02 листопада 2021 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 209/3756/21 постановлено ухвалу, згідно якої ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, кримінальне провадження № 0001517 від 21.11.2020 за обвинуваченням ОСОБА_1 закрито на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим (а.с. 18-19).

Згідно до ухвали суду, встановлено, що 20.11.2020 року, близько 18.40 годині водій ОСОБА_1 , керуючи власним технічно справним автомобілем "ВАЗ-21063", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в Дніпровському районі міста Кам`янське по б-ру Героїв з боку проспекту Металургів в напрямку вулиці Воїнів-Афганців. Під час руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при виникненні небезпеки для руху, у вигляді пішохода ОСОБА_2 , який перетинав проїзну частину зліва направо за напрямком руху автомобіля, в районі пішохідного переходу, перебуваючи на прямій ділянці дороги, проявляючи злочинну недбалість, заходів до своєчасного зниження швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду не прийняв і, в районі будинку № 64 проспекту Металургів, передньою правою частиною вищезгаданого автомобіля скоїв на нього наїзд.

Порушення Правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, невиконання якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

В результаті даного ДТП пішоходові ОСОБА_2 , спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини правого плеча, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорював та щиро кається у вчиненому (а.с. 18-19).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 112-Е від 08.02.2021 року, потерпілому ОСОБА_2 заподіяні тілесні пошкодження у вигляді закритого перелому середньої третини правого плеча, відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, по ознаці небезпеки для життя, з схематичним зображенням пошкоджень на таблиці скелету людини (а.с. 59-62).

Таким чином, судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія ОСОБА_1 , потерпілому ОСОБА_2 заподіяні тілесні ушкодження.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 327 ЦК України суб`єктами права комунальної власності є територіальні громади та утворені ними органи місцевого самоврядування.

Статтею 22 ЦК України, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Згідно Рішення Кам`янської міської радим від 04.09.2019 № 1532-35/VII «Про створення в результаті реорганізації (шляхом перетворення) комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» змінено організаційно-правову форму зазначеного закладу охорони здоров`я та затверджено його Статут.

Відповідно до статті 1 Статуту створене в результаті реорганізації шляхом перетворення нове Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (надалі КНП КМР «МЛШМД») є правонаступником усього майна та активів, всіх прав та обов`язків КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ДОР (), засновником, власником та органом управління якого є територіальна громада м. Кам`янське в особі Кам`янської міської ради (п.1.1-1.4 ст.1 Статуту).

КНП КМР «МЛШМД» є юридичною особою публічного права. Права та обов`язки юридичної особи підприємство набуває з дня його державної реєстрації (ст.4 Статуту). Згідно відомостей ЄДРПОУ державна реєстрація юридичної особи, яка утворена в результаті перетворення, проведена 17.10.2019, номер запису: 1 007122.

Основною метою створення КНП КМР «МЛШМД» є провадження медичної практики, надання медичної допомоги дорослим і дітям, проведення наукової та навчальної роботи. КНП КМР «МЛШМД» є міжрайонним центром із надання кардіологічної, хірургічної, травматологічної допомоги, спеціалізованим медичним центром для надання медичної допомоги при катастрофах, стихійних лихах. Входить до національної мережі медицини катастроф (п. 3.1, 3.2 Статуту).

Для здійснення господарської діяльності КНП КМР «МЛШМД» наділяється майном, яке є комунальною власністю і належить територіальній громаді міста Кам`янське. Комунальне майно закріплюється за підприємством на праві оперативного управління. Майно, придбане закладом охорони здоров`я у процесі здійснення господарської діяльності, належить йому на праві оперативного управління, є комунальною власністю і належить територіальній громаді міста Кам`янське. Майно підприємства становлять оборотні та необоротні активи, основні засоби та грошові кошти, а також інші цінності, передані йому засновником (п.5.1 Статуту).

Джерелами формування майна та коштів КНП КМР «МЛШМД» є внески засновника, кошти місцевого бюджету(бюджетні кошти), власні надходження від здачі в оренду майна або одержання від реалізації послуг, цільові кошти, та кошти, отримані за договором з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення, майно та кошти, отримані з інших джерел, незаборонених чинним законодавством та інше (п.5.2 Статуту).

Таким чином, у даному випадку, органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, виступає Кам`янська міська рада, як управитель та розпорядник вказаного закладу, а також Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», яке понесло відповідні витрати на лікування потерпілої особи від злочину.

Разом з тим, а ні Кам`янською міською радою, а ні Комунальним некомерційним підприємством Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (попередня назва - КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ДОР») - з моменту закінчення лікування ОСОБА_2 , а саме з 25.12.2020 року жодних заходів до відшкодування витрат, які понесла лікарня на лікування потерпілого ОСОБА_2 від кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , не вжито.

Крім того, відповідно до листів виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 8вих -15/83 від 01.02.2022, № 8 вих-04/231 від 13.05.2022 та КНП КМР «МЛШМД» № 057 від 03.02.2022, №264 від 13.05.2022 з позовом до суду про стягнення витрат на лікування потерпілого ОСОБА_2 з відповідача ОСОБА_1 ні міська рада, ні лікарня не звертались та не заперечують проти подання такого позову прокурором у порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, підставами для представництва у порядку ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», що також узгоджується із приписами ч. 3 ст. 128 КПК України.

Щодо підстав для відшкодування понесених витрат на лікування потерпілого від кримінального злочину ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Так, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія ОСОБА_1 , потерпілому ОСОБА_2 заподіяні тілесні ушкодження, з приводу чого він перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології та ортопедії Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 20.11.2020 року по 25.12.2020 року. Витрати вказаного закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої склали 28934 грн. 22 коп., чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму.

Факт лікування потерпілого та витрат на його лікування підтверджується довідкою калькуляцією Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (а.с. 29).

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 (545-93-п) від 16.07.1993 (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.

Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Згідно з п. 3 «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних осіб. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Статтею 103-4 Бюджетного кодексу України визначено, що фінансування закладів охорони здоров`я місцевих бюджетів здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету.

У відповідності до п. 4 Порядку передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Оскільки фінансування закладів охорони здоров`я здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету, то витрачені кошти на лікування потерпілих від злочинів підлягають стягненню на користь закладів охорони здоров`я.

Відповідно до п. п. а) п. 3 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, пологові будинки, станції швидкої та невідкладної медичної допомоги, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки).

У зв`язку з цим, неповернення витрачених бюджетних коштів на лікування потерпілих від злочинів порушує інтереси держави та суспільний інтерес відповідної територіальної громади у вигляді забезпечення належного та якісного медичного обслуговування громадян.

У разі стягнення коштів з відповідача, вони будуть спрямовані на необхідні медичні послуги, забезпечення діяльності лікарні тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано доказів того, що відповідачем відшкодовано кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 .

У відповідності до ч. 1 ст.1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово, внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно з ч. 2 ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Враховуючи те, що саме злочинними діями ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких останній лікувався у Комунальному некомерційному підприємстві Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», а відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, тому є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню, оскільки відповідач ОСОБА_1 дійсно вчинив кримінальне правопорушення, внаслідок якого потерпілий ОСОБА_2 перебував на лікуванні у КНП КМР "Міська лікарня швидкої медичної допомоги", що підтверджується матеріалами справи.

Оскільки, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Кузьменко С., місцезнаходження: вул. І. Ясюковича, буд. 2, м. Кам`янське, 51925, в особі Кам`янської міської ради, , місцезнаходження: майдан Петра Калнишевського, буд. 2, м. Кам`янське, 51931, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги", , місцезнаходження: вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 79А, м. Кам`янське, 51909 до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги", , шкоду в сумі 28934 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот тридцять чотири) гривні 22 копійок, завдану кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 від злочину ОСОБА_1 на р/р НОМЕР_3 , , МФО 305299 в АТ КБ "Приватбанк".

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 40 копійок в оплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 01 серпня 2022 року.

Суддя Я.В. Замкова