СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13655/22

пр. № 2/759/4699/22

01 грудня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Журибеда О.М.

за участю секретаря - Багінської І.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування ,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року року ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить: стягнути з відповідача на користь позивача 10984, 29 грн. матеріальноїї шкоди в порядку регресу (суброгації); стягнути з відповідача на користь позивача 2481, 00 грн. судового збору.

В обгрунтування позову зазначено, що ПрАТ «СГ «ТАС» укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних трансопртних засобів №FО-00505300. Предметом договору є страхування трансопртного засобу «Kia Сerato», д.н.з. НОМЕР_1 . 13.10.2019 року вудбулася ДТП за участю застрахованого трансопртного засобу «Kia Сerato», д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобу «SsangYong», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12.11.2019 року відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Kia Сerato», д.н.з. НОМЕР_1 . Враховуючи наявність договору страхування, водій пошкодженого транспортного засобу «Kia Сerato», д.н.з. НОМЕР_1 звернувся до позивача з поясненнями щодо ДТП та заявою на виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартосіт відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Kia Сerato», д.н.з. НОМЕР_1 було проведено його огляд, про що складено акт огляду та ремонту калькуляцію, відповідно до якої вартість ремонту складає 33 225, 59 грн. В зв`язку з зазначеним, позивачем, на підставі зібраних документів, заяви на виплату страхового відшкодування власника складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 10984, 29 грн., з якої 9072, 76 грн. зараховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника, а 1911, 53 грн. було виплачено, загалом фактичні витрати позивача склали у розмірі 10984, 29 грн. Позивач провів зарахування однорідних вимог відповідно до ч. 1 ст. 601 ЦК України, вказана операція зазначена в страховому акті. А отже, загальна сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну відповідачем, складає 10984, 29 грн. А отже, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу (суборгації) у розмірі 10984, 29 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

21.11.2022 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у відзиві.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 03.09.2019 року між ПрАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є страхування трансопртного засобу «Kia Сerato», д.н.з. НОМЕР_1 , строк дії якого п з 06.09.2019 року по 05.09.2020 року (а.с. 12).

13.10.2019 року сталася дорожньо-трансопртна пригода за участю автомобіля «Kia Сerato», д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «SsangYong», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Постновою Дарницького районного суду м. Києва від 12.11.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.17).

Частина 6 статті 82 ЦПК України визначає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 встановлена та на підставі частини шостої статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Матеріалами справи підтверджено, а також вбачається з інформації, отриманої за результатами перевірки чинності полісу внутрішнього страхування на офіційному сайті МТСБУ https://policy-web.mtsbu.ua/, станом на 13.10.2019 року цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «SsangYong», д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована не була.

Згідно свідоцтва про реєстрацію трансопртного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля «Kia Сerato», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_2 (а.с. 13).

13.10.2019 року водій зареєстрованого автомобіля ОСОБА_3 звернувся із заявою до ПрАТ «СГ «ТАС» про настання події, яка мала місце 13.10.2019 року (а.с.14).

17.10.2019 року власник пошкодженого автомобіля «Kia Сerato», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 звернулась із заявою до ПрАТ «СГ «ТАС» про виплату страхового відшкодування (а.с. 15).

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Kia Сerato», д.н.з. НОМЕР_1 , було проведено його огляд, про що складено акт огляду (дефектну відомість) та ремонтну калькуляцію №19660_51 від 16.10.2019 року, відпвідно до якої вартість ремонту зазначеного транспортного засобу складає 33225, 59 грн. (а.с. 16, 10-11).

22.10.2019 року позивач склав страховий акт № 03384/51/919 та розрахунок страхового відшкодування, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 10984, 29 грн. з якої 9072, 76 грн. зараховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника, а 1911, 53 грн. суми належить до виплати (а.с.18).

Вказана сума страхового відшкодування була виплачена ПрАТ «СГ «ТАС» згідно з платіжним дорученням № 56164 від 24.10.2019 року (а.с. 21).

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом четвертим частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, вимога страховика потерпілої особи до завдавача шкоди не є регресною, а заснована на суброгації.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження N 14-176 цс 18; постанові Верховного Суду від 21 вересня 2020 року у справі № 201/17793/15-ц, провадження № 61-15210св19.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 у пункті 27 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Як вбачається з матеріалів справи ПрАТ «СГ «ТАС», яке є страховиком потерпілої особи, виплатило з врахуванням зустрічних однорідних вимог страхове відшкодування у розмірі 1911, 53 грн. на рахунок АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 .

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди власнику застрахованого автомобіля в порядку суброгації.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення сплаченого позивачем страхового відшкодування з ОСОБА_1 як з винуватця дорожньо-транспортної пригоди, виходячи з наступного.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, Моторне (транспортне) страхове бюро України у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За правилами статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у Моторному (транспортному) страховомуо бюро України є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є, зокрема, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (пункт 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Отже, обов`язок з відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди покладається на страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на Моторне (транспортне) страхове бюро України).

Оскільки в Україні існує інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, то пред`явлення вимоги до безпосереднього винуватця у межах страхового ліміту суперечить меті такого інституту.

Зазначений висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2019 року у справі № 755/18006/15-ц та від 03 листопада 2018 року у справі № 760/15471/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.

За таких умов, позивач мав звертатися з відповідними вимогами спочатку до Моторного (транспортного) страхового бюро України, а у разі недостатності відшкодування - безпосередньо до ОСОБА_1 як винної особи.

Однак, позивачем до МТСБУ, у якого є обов`язок відшкодувати шкоду на умовах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вимоги про сплату страхового відшкодування заявлено не було.

З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СГ «ТАС» до ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування слід відмовити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 512, 979,993, 1187,1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Журибеда