Житомирський апеляційний суд
Справа №276/1088/16-ц Головуючий у 1-й інст. Збаражський А.М.
Категорія 39 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю. суддів Григорусь Н.Й.

Галацевич О.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у місті Житомирі матеріали цивільної справу № 276/1088/16-ц

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Збаражського А.М. в смт. Хорошів,

в с т а н о в и в:

02.12.2016 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 29.12.2012 в сумі 50588,11 гривень. В обґрунтування позову банк зазначив, що відповідач 29.12.2012 отримав кредитну картку «Універсальна», 15.04.2013 року кредитну картку було переоформлено на кредитну картку «Універсальна Gold» відповідно до тарифів якої він отримав кредит у розмірі 4600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31.10.2016 виникла заборгованість у сумі 50588,11 грн. з яких: 5937,96 грн. - заборгованість за кредитом; 38615 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3150 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2385.15 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідач висловив згоду про укладення договору, яку засвідчив особистим підписом в анкеті-заяві, ознайомився з Тарифами банку, отримав кредит, який сплачував частково, користувався кредитними коштами, за що повинен сплатити відсотки, розрахунок заборгованості відображає рух коштів за карткою, така позиція висвітлена у постановах Верховного Суду у справі №56/3643/17, №356/1635/16-ц, №759/11453/20, від 11.09.2019 №153/1334/16, постановах Великої Палати від 14.11.2018 №2-383/2010, від 03.07.2019 №342/180/17. Суд першої інстанції поклав на банк надзвичайний та заздалегідь недосяжний стандарт доказування.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 29.12.2012 відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, у якій зазначив свою згоду на те, що ця анкета разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У анкеті-заяві зазначено, що Умови і Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку і позичальник, підписуючи анкету, зобов`язується виконувати їх вимоги і регулярно ознайомлюватися з внесеними до них змінами на сайті банку. Згідно з вказаною заявою, ОСОБА_1 просив оформити на своє ім`я карту «Універсальна».

За розрахунком банку відповідач станом на 31.10.2016 має заборгованість у сумі 50588,11 грн. з яких: 5937,96 грн. - заборгованість за кредитом; 38615 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3150 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2385.15 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 №342/180/17, Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, і лише факт підписання умов може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Відповідачем не підписані Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг, а анкета-заява не містить положень про нарахування відсотків, пені, штрафів.

Позивач не довів, що підписана ОСОБА_1 довідка про умови кредитування від 10.11.2010 має відношення до кредитного договору, укладеного 29.12.2012.

За таких обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у позові в частині стягнення відсотків, пені, штрафів.

Разом з тим, суд першої інстанції не дотримався правил оцінки доказів встановлених ст.89 ЦПК України, і зробив помилковий висновок про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту.

Згідно довідки банку (а.с.127) ОСОБА_1 згідно кредитного договору від 29.12.2012 року були видані кредитні картки, зокрема № НОМЕР_1 строком дії до 01.2017.

Як вбачається з виписки по рахунку з даною карткою (а.с.116 зворот, а.с.117, а.с. 117 зворот) в період 24.05.2013 по 04.05.2014 відповідач отримував кредитні кошти на придбання товарів, в тому числі користувався послугою оплата частинами і станом на 04.05.2014 мав заборгованість по тілу кредиту в розмірі 6793грн.07коп. Доказів на підтвердження погашення боргу відповідач не надав.

За таких обставин рішення в частині відмови у стягненні заборгованості по тілу кредиту належить скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову в межах позовних вимог - 5937,96 грн.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Скасувати рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2021 року і ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по тілу кредиту в розмірі 5937,96 грн. і судовий збір в розмірі 404грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча: Судді: