Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1120/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Л.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кармазіна Генадія Дмитровича про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області Лінкевич Б.А., Олевський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
ВСТАНОВИВ:
До Олевського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області Лінкевич Б.А., Олевський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Крім цього, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кармазін Г.Д. також звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Лінкевичем Б.А. 27.08.2020 року та зареєстрований в реєстрі за № 950, у виконавчому провадженні № 63066356, відкритому 21.09.2020 року старшим державним виконавцем Олевського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 179789, 40 грн.

В обґрунтування заяви адвокат Кармазін Г.Д. зазначає, що постановою старшого державного виконавця Олевського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Островського В.А. від 21.09.2020 року відкрито виконавче провадження № 63066356 в Автоматизованій системі виконавчих проваджень. На даний час, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, яка зараховується на картковий рахунок, відкритий на його ім`я у Коростенському відділенні Житомирського Регіонального управління ПриватБанку. В разі проведення державним виконавцем примусового списання коштів з рахунку ОСОБА_1 він, як позивач, не зможе захистити або поновити свої права в межах цього виконавчого провадження. Також, у разі задоволення позову, позивач буде вимушений докласти значних зусиль для відновлення своїх прав. Крім того, з огляду на те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову спрямована безпосередньо на зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, який оскаржується в рамках цивільної справи, адвокат Кармазін Г.Д. просить не застосовувати зустрічне забезпечення, оскільки відсутні підстави для його застосування, а вжиття заходів забезпечення позову не нестиме жодних збитків для відповідача. Таким чином, адвокат Кармазін Г.Д. зазначає, що, на його думку, з метою недопущення спричинення ОСОБА_1 значної шкоди та порушення принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, а також з урахуванням співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів є необхідність вжиття негайних заходів, направлений на ефективний захист та поновлення порушених/оспорюваних прав, за захистом яких він звернувся.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Винару Л.В.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали та матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
З урахуванням приписів ч. 1 ст.153 та ч. 2 ст.247 ЦПК України розгляд заяви здійснюється без виклику сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Види забезпечення позову передбачені ст. 150 ЦПК України. Зокрема, згідно п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Вимогами п. 3-4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пунктах 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову .
При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами .
Адвокат Кармазін Г.Д. звернувшись із заявою про забезпечення позову, посилається на те, що в разі проведення державним виконавцем примусового списання коштів з рахунку ОСОБА_1 він, як позивач, не зможе захистити або поновити свої права в межах цього виконавчого провадження
Поряд з тим заявником не наведено, які саме конкретні ризики утруднення чи невиконання потенційного рішення суду про задоволення позову, існують на час подання заяви про забезпечення позову. Оскільки, хоча обов`язок доказування обставин покладається на кожну із сторін (в цьому випадку на заявника або його представника), останніми до заяви про забезпечення позову не додано належним чином завіреної копії виконавчого напису нотаріуса на підставі якого державним виконавцем Олевського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Островським В.А. відкрито виконавче провадження. Крім того, заявником не надано жодного доказу вчинення якихось ефективних дій виконавцем, направлених на примусове виконання виконавчого напису № 950, виданого 27.08.2020 року, зокрема, не надано доказів працевлаштування ОСОБА_1 , виписки по поточному банківському рахунку ОСОБА_1 , або того, що на підставі його заяви про виплату пенсії або грошової допомоги йому дійсно сплачуються кошти на вказаний ним у заяві рахунок, щоб суд упевнився, що дійсно з позивача відбувається стягнення коштів.
Слід зазначити, що навіть сам факт ухвалення виконавцем постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи Боржника, не може свідчити про неможливість чи утруднення виконання рішення про потенційне задоволення позову шляхом визнання виконавчого напису таким що не підлягає до виконання. Оскільки, не існує жодних перешкод на звернення позивача із заявою про повернення сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного без достатньої правової підстави за виконавчим написом, визнаним таким, що не підлягає до виконання.
Крім того, ініційований заявником вид забезпечення позову суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, що полягає у захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб, адже виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень.
Суд не вбачає необхідності зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом, оскільки зупинення стягнення на підставі виконавчих написів є по суті блокуванням виконання виконавчого провадження.
Слід зазначити, що таке зупинення стягнення на підставі виконавчого напису є підміною рішення суду, оскільки у разі задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, позивачем буде досягнуто мети позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, без розгляду справи по суті.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 149-153, 154, 157, 261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кармазіна Генадія Дмитровича про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області Лінкевич Б.А., Олевський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відмовити.
Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.В.Винар