Постанова

Іменем України

04 травня 2022 року

м. Київ

справа № 175/5531/14

провадження № 61-5891св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач:ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: Новоолександрівська сільська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 ,

треті особи: Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року у складі судді Озерянської Ж. М. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2021 року у складі колегії суддів: Лаченкової О. В., Городничої В. С., Петешенкової М. Ю.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У грудні2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про визнання недійсними та скасування рішень Новоолександрівської сільської ради, визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та внесення відповідного запису до державного реєстру, відновлення меж земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі є спадкоємцями в рівних частках майна та майнових прав згідно заповіту, від імені ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті ОСОБА_5 належало домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,25 га.

Вони подали до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Згідно з вимогами Закону України «Про Державний земельний кадастр» витяги з Державного земельного кадастру можливо одержати після внесення відомостей про земельну ділянку до ДЗК на підставі технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). На земельну ділянку ОСОБА_5 поземельна книга не відкривалась, кадастровий номер відсутній.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2013 року, визнано за ними право власності (по 1/2 частині за кожним) на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі та у межах, визначених державним актом на право приватної власності на землю серії ДП Дн № 017102.

Після набрання чинності рішенням суду представник позивачів ОСОБА_6 18 листопада 2013 року уклала з ТОВ «Дніпр Обл Зем Агенція» договір для підготовки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .

Працівниками ТОВ «Дніпр Обл Зем Агенція» в ході виконання договору була виготовлена необхідна технічна документація. Зокрема, 17 червня 2014 року були встановлені межові знаки, про що складений відповідний акт, та виготовлена інша кадастрова документація.

Звернувшись до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області із заявою про погодження технічної документації, позивачі отримали рішення від 11 липня 2014 року про відмову в погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .

Згідно з вимогами Закону України «Про землеустрій» їх представник ОСОБА_6 28 липня 2014 року надала технічну документацію із землеустрою до Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області. За результатами перевірки технічної документації 14 серпня 2014 року, державним кадастровим реєстратором прийнято рішення №РВ-014 про відмову у внесенні відомостей до ДЗК, у зв`язку з тим, що в технічній документації відсутні відомості щодо погодження меж земельної ділянки з суміжними землевласниками; перетин з ділянкою :05:017:0007, площа співпадає на 4,6836%. Також вказали, що ОСОБА_3 уклала з ПП «Земельний ресурс» договір від 27 лютого 2012 року на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки між ними та ОСОБА_3 був спір щодо межі суміжних земельних ділянок, остання звернулась до Новоолександрівської сільської ради із відповідною заявою та отримала від сільської ради рішення від 27 листопада 2013 року «Про погодження технічної документації без підпису сусіда ОСОБА_3 », яким погоджена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані в межах АДРЕСА_2 , без підпису сусідів їх, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Надалі ОСОБА_3 подала необхідну технічну документацію щодо своєї земельної ділянки ( АДРЕСА_2 ) до Управління Держземагентства та отримала кадастровий номер та витяг з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки. Вони про час і місце розгляду спору жодним чином не повідомлялись, рішення від 27 листопада 2013 року прийнято без їх участі.

За результатами виконання геодезичних робіт 24 липня 2013 року інженером-геодезистом ОСОБА_7 встановлені межові знаки вздовж межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 , у кількості 5 штук, про що складений відповідний акт, у присутності землевпорядника ОСОБА_8 та голови земельної комісії ОСОБА_9 . Крім того, 24 липня 2013 року інженером-геодезистом ОСОБА_7 за результатами геодезичних робіт складений технічний звіт, яким зафіксовано, що за держаним актом площа їх земельної ділянки по АДРЕСА_1 , складає 2 500 кв. м., а фактична площа - 2442,67 кв. м. В ході перевірки, проведеної Державною інспекцією сільського господарства в Дніпропетровській області, встановлені порушення ОСОБА_3 вимог земельного законодавства, а саме: фактична площа, яка використовується ОСОБА_3 складає 0,2559 га, тобто самовільно збільшена за рахунок їх земельної ділянки на 0,0059 га.

Вважають, що ОСОБА_3 та Новоолександрівська сільська рада вчинили дії, які призвели до суттєвих порушень їх законних прав стосовно належної їм земельної ділянки ( АДРЕСА_2 ), неможливості нею користуватись в повному обсязі, зареєструвати права на неї в ДЗК та інше, внаслідок чого вони звернулися до суду за захистом своїх справ.

Посилаючись на викладене позивачі просили:

визнати недійсним та скасувати рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 27 листопада 2013 року «Про погодження технічної документації без підпису сусіда гр. ОСОБА_3 », яким погоджена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані в межах АДРЕСА_2 , без підпису сусідів їх, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

визнати недійсним та скасувати рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 11 липня 2014 року «Про погодження технічної документації гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_1 (на померлу ОСОБА_5 )», яким відмовлено їм, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_2 ;

визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,25 га (кадастровий номер :05:017:0007) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;

внести записи до Державного земельного кадастру та Державного реєстру про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,25 га (кадастровий номер :05:017:0007) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (згідно витягу НВ-013 від 17 грудня 2013 року з Державного земельного кадастру); визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право на встановлення зовнішніх меж земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно технічної документації із землеустрою (кадастрового плану), який виготовлений ТОВ «Дніпр Обл Зем Агенція», та Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Дн №017102, без підпису ОСОБА_3 ;

визнати погодженими з ОСОБА_3 межі земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно технічної документації із землеустрою (кадастрового плану), який виготовлений ТОВ «Дніпр Обл Зем Агенція», та Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Дн № 017102, без підпису ОСОБА_3 ;

відновити межі земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно технічної документації із землеустрою (кадастрового плану), який виготовлений ТОВ «Дніпр Обл Зем Агенція», та Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Дн № 017102.

Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , треті особи: Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування рішень Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та внесення відповідного запису до державного реєстру, відновлення меж земельної ділянки відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок встановлення твердих меж між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 в межах та розмірах державного акту на право приватної власності ДП Дн №017102 та технічної документації із землеустрою (кадастрового плану), який виготовлений ТОВ «Дніпр Обл Зем Агенція», а не по фактичному використанню, виникне перетин земельних ділянок за рахунок зменшення земельної ділянки ОСОБА_3 , що тягне за собою пряме порушення як меж та розмірів державного акту на право приватної власності та технічної документації із землеустрою (кадастрового плану) ОСОБА_3 , так і її законних прав.Враховуючи, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав, відсутність документів, що посвідчують право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_2 , унеможливлює вважати останніх власниками земельної ділянки. Відповідач є власником земельної ділянки що розташована в АДРЕСА_2 , а тому не існує жодної підстави для примусового припинення права власності ОСОБА_3 на частину її земельної ділянки. Спір між сторонами виник внаслідок того, що на момент складання документації, що стала підставою для видачі державних актів на земельні ділянки АДРЕСА_3 , не передбачалося вирахування координат земельних ділянок в державній системі координат та дані про земельні ділянки не вносились до бази даних Державного земельного кадастру. У зв`язку з тим, що державні акти складені по старому зразку в умовній системі координат, точної прив`язки не існує, відсутня точка, від якої необхідно вести заміри, відсутні координати земельних ділянок прив`язаних до місцевості. Однак, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2013 року встановлено, що літня кухня площею 29,35 кв. м. під літ. Б, а також бетонна підмостка, шириною 0,5 м. були побудовані до 1975 року і внесені в господарську книгу, так само як і вбиральня літ. В, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 06 березня 1990 року, виданого на ім`я ОСОБА_10 та технічним паспортом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за 2002 рік, який було виготовлено для укладання договору довічного утримання від 04 лютого 2003 року, з якого вбачається, що дерев`яний паркан розташований на бетонному фундаменті по всій довжині та ширині дворової частини, а також побудовані на цьому фундаменті літня кухня та туалет. Вказані будівлі існували і на час отримання померлою ОСОБА_5 державного акту про право приватної власності на земельну ділянку, спору щодо меж між її земельною ділянкою та сусідньою земельною ділянкою, якою користувалася ОСОБА_10 на час отримання державного акту на право власності не існувало, що підтверджується актами встановлення меж земельної ділянки, що передається у приватну власність громадянці ОСОБА_5 . Дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що порушення прав або інтересів позивачів відсутні, у зв`язку з тим, що попередніми власниками суміжних земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_10 було належним чином погоджено межі земельних ділянок, що унеможливлює та спростовує усі пояснення сторони позивачів та доводи зазначені у позовній заяві. З огляду на викладене, вбачається що відповідачі жодним чином не порушують права або законні інтереси позивачів, якими не надано будь-яких доказів, які б підтверджували викладені у позовній заяві факти. Позовні вимоги позивачів щодо визнання недійсними та скасування рішень Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та внесення відповідного запису до державного реєстру є похідними від вирішення питання щодо відновлення меж земельної ділянки. Отже, в результаті дослідження у судовому засіданні документації, вислухавши сторони, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обрали невірний спосіб захисту своїх майнових прав. Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент розгляду справи, позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, яким чином відповідачі порушують їх права як власників суміжної земельної ділянки, а встановлення нових меж земельних ділянок свідчить, що дане питання не відноситься до компетенції суду, а тому позовні вимоги є безпідставними.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилено. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що судом не досліджені і належним чином не оцінені докази, які є у справі. У порушення вимог цивільного процесуального законодавства суд апеляційної інстанції, відхиляючи доводи апеляційної скарги, не спростував посилання заявників на те, що подані ними докази, зокрема висновок судової земельно-технічної експертизи, підтверджують як фактичне, так і згідно з відомостями Державного земельного кадастру документальне накладення земельних ділянок АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 шляхом збільшення розмірів земельної ділянки № НОМЕР_1 за рахунок земельної ділянки № НОМЕР_2 . Суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки доводам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про неодноразове подання ними заяв до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області щодо наявності спору із ОСОБА_3 про межу їх земельних ділянок та про прийняття радою, всупереч цим заявам і без належного повідомлення позивачів, рішення від 27 листопада 2013 року «Про погодження технічної документації без підпису сусіда громадянці ОСОБА_3 », яким погоджена технічна документація із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки АДРЕСА_2 без підпису сусідів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зазначаючи про те, що попередні власники земельних ділянок АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_10 погодили межі земельних ділянок у існуючому розмірі, що свідчить про безпідставність позовних вимог, суд апеляційної інстанції не спростував доводи заявників про те, що згідно з актом встановлення меж земельної ділянки АДРЕСА_1 в натурі (на місцевості) від 16 вересня 2017 року її межі відповідали розмірам, вказаним у виданому ОСОБА_5 державному акті на право приватної власності на землю від 7 жовтня 1997 року, натомість згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи № 5977-15 від 15 червня 2016 року станом на час розгляду справи судом межі та конфігурація земельної ділянки АДРЕСА_1 за фактичним користуванням не відповідають даним державного акту.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , як правонаступника ОСОБА_2 залишені без задоволення. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутні порушення прав або інтересів позивачів, у зв`язку з тим, що попередніми власниками суміжних земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_10 було належним чином погоджено межі земельних ділянок. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, яким чином відповідачі порушують їх права як власників суміжної земельної ділянки, а встановлення нових меж земельних ділянок свідчить, що дане питання не відноситься до компетенції суду. Доводи апеляційної скарги стосовно порушення відповідачами права позивачів щодо землекористування належними та допустимими доказами по справі, які були досліджені судом першої інстанції та яким надана правова оцінка не підтверджуються. Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України оцінка доказів є виключним правом суду та їх переоцінка є неприпустимою. Доводи апеляційної скарги, що позивачами в своїй позовній заяві не ставилися вимоги щодо припинення права користування чи права власності на земельну ділянку, що належить відповідачу ОСОБА_3 , колегія суддів не приймає до уваги, оскільки дані доводи спростовуються самою позовною заявою. Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданим ними доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2021 року скасувати, передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що дана справа була направлена на новий апеляційний розгляд відповідно до постанови Верховного Суду від 11 грудня 2019 року. Однак всупереч вимог закону суд апеляційної інстанції не перевірив доводів позивачів, не дослідив та не надав оцінки доказам, якими обґрунтована апеляційна скарга, тобто знехтував вказівками суду касаційної інстанції.

Справа була розглянута апеляційним судом у відсутність позивача ОСОБА_1 , яка не була належним чином повідомлена про розгляд справи. Представники ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , які були присутні в судовому засіданні під час ухвалення рішення, не мали повноважень на представництво інтересів ОСОБА_1 , оскільки строк дії довіреності сплинув 05 лютого 2021 року.

Висновки апеляційного суду ґрунтуються на тому, що споруди на спірних земельних ділянках в такому самому розташуванні мали місце ще з 1975 року. Однак позовні вимоги не стосувались нерухомого майна, тому висновки суду зроблені на підставі недопустимих доказів.

Суд апеляційної інстанції не надав жодної оцінки висновку експерта щодо наявності накладення на земельну ділянку позивача, не мотивував прийняття або відхилення кожного аргументу апеляційної скарги.

Суд не звернув уваги, що оспорювані рішення прийняті з порушенням порядку розгляду земельних спорів, без повідомлення про їх розгляд позивачів, судові інстанції не досліджували та не оцінювали докази на підтвердження неодноразових письмових звернень позивачів до відповідача Новоолександрівської сільської ради для вирішення земельного спору з ОСОБА_3 .

Аргументи учасників справи

У липні 2021 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просила відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Відзив обґрунтований тим, що судові рішення прийняті законно із повним дотриманням верховенства права. ОСОБА_3 набуваючи право власності на земельну ділянку її межі не змінювала, технічна документація була розроблена згідно конфігурації земельної ділянки відповідно до її фактичних меж на місцевості. Враховуючи, що права позивачів не порушені, встановити інші межі земельної ділянки неможливо, рішення про погодження технічної документації без підпису сусіда є законним та обгрунтованим. Спір стосовно накладення суміжних земельних ділянок не розглядався сільською радою, оскільки на момент звернення позивачів вже здійснювався судовий розгляд. Доводи щодо неповідомлення позивача про розгляд справи спростовуються матеріалами справи.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення (відстрочення) сплати судового збору відмовлено. Касаційну скаргу залишено без руху. Встановлено для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції.

У липні 2021 року матеріали цивільної справи № 175/5531/14-ц надійшли до Верховного Суду та 01 липня 2021 року передані судді-доповідачу Дундар І. О.

Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 02 червня 2021 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження: відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України.

Фактичні обставини

Суди встановили, що у 1997 році ОСОБА_5 приватизувала земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, площею 0,25 га та 0,01 га, що підтверджується державним актом про право приватної власності на землю серія ДП Дн №017102, на підставі рішення Новоолександрівської сільської Ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області №84/113 від 31 липня 1997 року. ОСОБА_5 в процесі підготовки документації із землеустрою встановила, що площа її земельної ділянки менша ніж зазначено у державному акті, а межові знаки знищено, однак за захистом своїх прав до компетентних органів не зверталася.

02 квітня 2004 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким усе належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов`язки, що належать їй на час посвідчення заповіту та будуть належати на день смерті вона заповідала позивачам по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Позивачі у встановлений законом строк звернулися до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, внаслідок чого була відкрита спадкова справа.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2013 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2013 року, визнано за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 право власності за кожною на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,25 га, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі та у межах визначених державним актом на право приватної власності на землю серії ДП Дн №017102; в задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням 30 сесії 6 скликання Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 27 листопада 2013 року «Про погодження технічної документації без підпису сусіда, ОСОБА_3 », погоджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані в межах населеного пункту АДРЕСА_2 на території Новоолександрівської сільської ради без підпису сусідів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На замовлення представника позивачів ТОВ «Дніпр Обл Зем Агенція» була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 .

17 червня 2014 року встановлені межові знаки та виготовлена інша кадастрова документація.

Рішенням 35 сесії 6 скликання Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 11 липня 2014 року «Про погодження технічної документації ОСОБА_2 та ОСОБА_1 » позивачам відмовлено в погоджені технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_2 . В обґрунтування відмови Новоолександрівська сільська рада зазначила, що геодезистами ТОВ «Дніпр Обл Зем Агенція» встановлені межові знаки земельної ділянки по АДРЕСА_1 без урахування того, що земельна ділянка (померлої ОСОБА_5 ) заходить на земельну ділянку ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), якій вже присвоєно кадастровий номер; окрім цього зазначено, що земельна ділянка померлої ОСОБА_5 не співпадає з державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП Дп №017102 від 07 жовтня 1997 року.

14 серпня 2014 року державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області було прийнято рішення №РВ-014 про відмову у внесенні відомостей до ДЗК, оскільки в технічній документації позивачів відсутні відомості щодо погодження меж земельної ділянки з суміжними землевласниками, а перетин з ділянкою :05:017:0007, площа співпадає на 4,6836%.

Відповідно до висновку №5977-15 судової земельно-технічної експертизи складеної 15 червня 2016 року, розміри фактично зайнятих під землекористування земельних ділянок розташованих за адресою АДРЕСА_4 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 не відповідають державним актам на право власності на землю, технічній документації із землеустрою та нормативно-правовим актам. Згідно графічних матеріалів складених за результатами виконаних топографо-геодезичних вишукувань, земельні ділянки за адресою АДРЕСА_5 не накладаються, тобто межі земельних ділянок не порушені. Згідно графічних матеріалів складених за результатами виконаних топографо-геодезичних вишукувань, земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 накладається на земельну ділянку АДРЕСА_1 : по фактичному користуванню на 91,69 кв. м.; згідно даних внесених до Державного земельного кадастру на 114,03 кв. м. Відповідно до рішення №РВ-014 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 14 серпня 2014 року та протоколу № ПП-014 проведення перевірки електронного документа від 14 серпня 2014 року, площа накладення земельних ділянок АДРЕСА_2 та № 43 складає 117,09 кв. м.

Позиція Верховного Суду

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 січня 2022 року у справі № 635/8990/19-ц (провадження № 61-16996св21) зазначено, що: «стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. Стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не випливає, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа, акта погодження меж, потрібно вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, оскільки не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки, яка знаходиться поза межами населеного пункту, із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідним територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (територіальним органом Держгеокадастру в районах (містах)) в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справах № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) та № 514/1571/14-ц (провадження№ 14-552цс18), від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19)…

…Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акта узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання незаконним рішення місцевої ради про передачу земельної ділянки у власність або користування. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526cво18), що спростовує доводи касаційної скарги про те, що непогодження позивачем меж земельної ділянки відповідача є підставою для задоволення позову. Установивши, що ОСОБА_3 набула права власності на спірну земельну ділянку відповідно до вимог закону, а позивачкою не доведено порушення відповідачем її прав унаслідок порушення норм земельного чи цивільного законодавства, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Ненадання позивачем згоди на погодження меж земельної ділянки та непідписання акта погодження меж земельної ділянки відповідача може бути підставою для скасування державної реєстрації у зв`язку з відсутністю лише у разі, якщо має місце порушення прав позивача як власника суміжної земельної ділянки».

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 насамперед просили визнати недійсним та скасувати рішенняНовоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 27 листопада 2013 року «Про погодження технічної документації без підпису сусіда гр. ОСОБА_3 », яким погоджена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані в межах АДРЕСА_2 , без підпису сусідів їх, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Враховуючи, що непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання незаконним рішення місцевої ради про передачу земельної ділянки у власність або користування, належало відмовити в задоволенні позовних вимог саме з цих підстав. Інші вимоги є похідними, тому також не підлягали задоволенню.

За таких обставин суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, але помилились щодо мотивів такої відмови.

Доводи касаційної скарги про те, що справа була розглянута апеляційним судом у відсутність позивача ОСОБА_1 , яка не була належним чином повідомлена про розгляд справи спростовуються матеріалами справи.

За змістом протоколу судового засідання від 27 січня 2021 року (т. 2 арк. спр. 247) 27 січня 2021 року розгляд справи було відкладено на 10 березня 2021 року.

Позивачу ОСОБА_1 направлена судова повістка про виклик (т. 2 арк.спр.248)

Відповідно до частини п`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

За змістом частини першої статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Повістка на ім`я ОСОБА_1 була вручена особисто 11 лютого 2021 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 2 арк.спр. 251).

Посилання в касаційній скарзі на те, що висновки судів зроблені на підставі недопустимих доказів безпідставне.

Відповідно до статті 78 ЦПК України «Допустимість доказів» суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Висновки апеляційного суду зроблені на підставі належним чином досліджених доказах щодо меж земельних ділянок на момент набуття права власності попередніми власниками - ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

З метою необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддівПершої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 січня 2022 року у справі № 635/8990/19-ц (провадження № 61-16996св21) колегія суддів вважає, що судові рішення ухвалені частково без додержання норм матеріального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, судові рішення змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови, в іншій частині залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2021 року змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук