Справа № 510/1544/22
Провадження № 2/510/1124/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2022 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Бошков І.Д.,

за участю секретаря - Березенко С.П.,

розглядаючи у судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності та виділення в натурі,

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності, про що надали письмову заяву.

Представник позивача ОСОБА_4 на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі та участі позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про одруження між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; копія договору купівлі - продажу від 13.09.2022р.; копії довідок Долинської сільської ради від 21.09.2022р. № 801, 802; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_8 ; копія витягу з погосподарської книги Долинської сільської ради від 27.08.2020р. № 707; копія довідки Долинської сільської ради від 22.09.2022р. № 805; копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 ; копія заповіту ОСОБА_8 від 09.10.2002р. складеного на ім`я ОСОБА_5 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що представник позивача звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача, зазначивши, що 13.09.2022р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 була досягнута домовленість про купівлю-продаж частини житлового будинку літ. А, яка складається із приміщення № 1, площею 12,7 кв.м., № 3 площею 12,3 кв.м, № 2 площею 9,8 кв.м., літньої кухні літ. Б, підвалу літ. А, розташований по АДРЕСА_1 . У той же день сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. Позивач передав відповідачу обумовлену суму, а він передав нерухомість в натурі та ключі. Так як, згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивач запропонував ОСОБА_2 привести їх домовленість у відповідності до вимог закону. Однак, ОСОБА_2 повідомив, що він ще не завершив оформлення спадщини та не зареєстрував право власності. З`ясувалось, що будинок належав ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час життя він заповідального розпорядження не склав, тому спадкоємство здійснювалось за законом. Його спадкоємцями першої черги були його дружина ОСОБА_8 та сини ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які фактично вступили в управління та володіння спадковим будинком.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла 1/3 частина цього будинку. Під час життя склала заповідальне розпорядження, яким заповіла усе своє майно своїм синам ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які також прийняли спадщину шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном.

Так, як за життя батьків було визначено поділ спадкового будинку то ОСОБА_2 було виділено приміщення № 1 площею 12,7 кв.м. № 3 площею 12,3 кв.м., № 2 площею 9,8 кв.м., житлового будинку літ. А, літню кухні літ. Б, підвалу літ. а, а інші приміщення залишаються за його братом.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 і його частина будинку перейшла до його сина відповідача ОСОБА_3 .

Про ці обставини позивачу не було відомо до укладання договору. Особисто відповідач запевнив, що усі питання вирішить та оформлять правочин.

Таким чином, на момент оформлення сторонами договору купівлі-продажу частини нерухомого майна відповідач (продавець) ОСОБА_2 не мав на це право. Враховуючи вищенаведене, позивач був вимушений звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу передані гроші, а позивачу об`єкт нерухомості. Відповідачі жодного разу не висунули вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не заперечували проти визнання права власності за позивачем.

Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлено спільна сумісна власність на майно.

Ст. 358 ЦК України, встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

У відповідності до ст.. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності.

Так, позивач набув право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши об`єкт нерухомості у відповідача, який вона фактично не мав права відчужувати.

На підставі ст.. 364 ЦК України, позивач просить виділити йому в натурі належну йому частку із нерухомого майна шляхом виділення йому приміщення № 1 площею 12,7 кв.м. № 3 площею 12,3 кв.м., № 2 площею 9,8 кв.м., житлового будинку літ. А, літню кухні літ. Б, підвалу літ. а, розташований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем, як за добросовісним набувачем, право власності на нерухоме майно та виділити в натурі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 330, 328, 358, 364, 388, ЦК України (2003 р.) суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності та виділення в натурі - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на приміщення № 1 площею 12,7 кв.м. № 3 площею 12,3 кв.м., № 2 площею 9,8 кв.м., житлового будинку літ. А, літню кухню літ. Б, підвалу літ. а, розташованих по АДРЕСА_1 .

Виділити у натурі ОСОБА_1 приміщення № 1 площею 12,7 кв.м. № 3 площею 12,3 кв.м., № 2 площею 9,8 кв.м., житлового будинку літ. А, літню кухні літ. Б, підвал літ. а, розташованих по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков