головуючий у суді І інстанції Шевченко Т.М.
провадження № 22-ц/824/3319/2022
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтфатер Київ» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтфатер Київ», третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Граве Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Алтабасова Б.Л. звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом, у якому просила суд стягнути з відповідача ТОВ «Альтфатер Київ» матеріальний збиток у розмірі 93 309 грн 80 коп., а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позов мотивовано тим, що 23 січня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та марки «KIA SORENTO», державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «MERCEDES- BENZ», державний номер НОМЕР_1 , була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» на підставі полісу № АР4840216, якою здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 187 605 грн 65 коп.

Відповідно до звіту від 23 січня 2021 року № 1150-М/21, розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу марки «КІА SORENTO», державний номер НОМЕР_2 , становить 466 484 грн 08 коп. Вартість залишків становить 190 068 грн 63 коп.

Вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу, відтак, відповідно до вимог закону, вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості транспортного засобу.

Отримана сума страхового відшкодування не покриває розмір завданого позивачу збитку, тому позивач просила стягнути з відповідача 93 309 грн 80 коп., що є різницею між сплаченим страховим відшкодуванням та розміром матеріального збитку, з яких:

466 484 грн 08 коп. розмір матеріального збитку відповідно до звіту від 23 січня 2021 року № 1150-М/21;

- 187 605 грн 65 коп. сума отриманого страхового відшкодування;

- 190 068 грн 63 коп. вартість залишків відповідно до звіту від 23 січня 2021 року № 1150-М/21;

- 3 500 грн вартість виконання оцінки по визначенню збитку;

- 1 000 грн розмір безумовної франшизи.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Альтфатер Київ» на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток у розмірі 93 309 грн та судовий збір у розмірі 1 070 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження належного останній транспортного засобу у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23 січня 2021 року з вини ОСОБА_2 , який станом на цей момент перебував з відповідачем у трудових відносинах.

Судом першої інстанції відхилено доводи відповідача про неналежність відповідача та обов`язку ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» відшкодувати шкоду позивачу з огляду на договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 жовтня 2020 року, оскільки матеріали цивільної справи не містять доказів обізнаності позивача про наявність цього договору.

Оцінка та висновок щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу здійснено повноважною на це особою, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, відповідно до методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Іншого розрахунку відповідачами суду не надано, клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи відповідачем не заявлялося.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Альтфатер Київ» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що цивільно-правова відповідальність застрахована не лише за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, оформленого полісом від 19 жовтня 2020 року № АР/4840216, а ще і за укладеним з тим же страховиком договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 жовтня 2020 року № 101062151 з лімітом відповідальності страховика 500 000 грн, який був чинний на момент дорожньо-транспортної пригоди, про що було відомо позивачу. Тому, на думку відповідача, особою, відповідальною за відшкодування завданих збитків, є ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна», оскільки з апелянта може бути стягнута лише сума заподіяної шкоди, яка перевищує ліміт страхової відповідальності страховика.

Сума отриманого позивачем страхового відшкодування значно перевищує ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну, встановленого полісом від 19 жовтня 2020 року № АР/4840216, та цю суму відшкодування виплачено двома платежами на підставі двох різних страхових актів.

За заявленим позовом належним відповідачем у межах страхової суми є страховик, а не ТОВ «Альтфатер Київ», тому у позові мало бути відмовлено саме з цієї підстави, що відповідає висновкам, які викладені у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

ОСОБА_1 погодилася з розміром страхового відшкодування, визначеного страховиком, та не заявила до нього вимоги про повне відшкодування заподіяної страхувальником забезпеченого транспортного засобу майнової шкоди, з урахуванням загального розміру ліміту відповідальності страховика.

Також, ТОВ «Альтфатер Київ» в апеляційній скарзі заявлене клопотання про дослідження додатково наданих письмових доказів: копії відповіді страховика від 08 листопада 2021 року на адвокатський запит, копії заяви потерпілої особи про виплату страхового відшкодування від 15 березня 2021 року та копію страхового акта № 18.90042860.1.

Клопотання мотивоване тим, що надані докази отримані відповідачем від третьої особи 16 листопада 2021 року, тобто після ухвалення оскаржуваного рішення суду, що підтверджується копією поштового конверту, у якому надійшла відповідь на адвокатський запит.

Згідно з частиною 8 статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, єдиний винятковий випадок, коли є можливим прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом строку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи, у цьому випадку на відповідача.

Пунктом 6 частини 2 статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційний скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз змісту пункту 6 частини 2 статті 356, частин 1-3 статті 367 ЦПК України вказує на те, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі подання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що така розглядалася у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. 01 вересня 2021 року від відповідача до суду першої інстанції надійшов відзив на позов, у якому він заперечував проти позовних вимог, а також посилався на те, що до третьої особи ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» направлений адвокатський запит для отримання копії матеріалів страхової справи та отримання повної інформації про причини невиплати позивачу суми завданих збитків у повному обсязі у межах страхової суми, однак відповідь на цей запит на час подання відзиву відповідачем не отримана.

Третя особа ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» під час розгляду справи судом першої інстанції не скористалася своїм правом на подачу письмових пояснень.

З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача - адвокатом Гаврилюком М.Д. направлений адвокатський запит до ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна»27 серпня 2021 року (а.п. 108-109), оскаржуване рішення ухвалене 21 жовтня 2021 року, а відповідь на адвокатський запит отримана представником відповідача лише 16 листопада 2021 року.

Тобто, фактично представник відповідача не мав можливості подати до суду першої інстанції указані докази, що мають значення для справи, з поважних причин, які від нього не залежали.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для прийняття доказів, поданих ТОВ «Альтфатер Київ».

Від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Алтабасова Б.Л. - надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Альтфатер Київ» залишити без задоволення.

Відзив обґрунтований тим, що страховиком ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» здійснено виплату позивачу страхового відшкодування у загальному розмірі 187 605 грн 65 коп. як за полісом від 19 жовтня 2020 року № АР/4840216, так і за укладеним з тим же страховиком договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 жовтня 2020 року № 101062151. Отже страховиком виконаний обов`язок страхового відшкодування за укладеними договорами, тому позивач на законних підставах звернулася до суду з позовом саме до ТОВ «Альтфатер Київ» для стягнення різниці між сумою відшкодування та розміром завданої шкоди. Розмір завданого позивачу матеріального збитку відповідачем не спростований. Розмір франшизи у сумі 1 000 грн плачений відповідачем 26 серпня 2021 року, тобто після відкриття провадження у справі Голосіївський районним судом міста Києва.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дійшла висновку про таке.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Відповідно до указаної постанови 23 січня 2021 року приблизно об 11:00 год. на вул. Академіка Заболотного у місті Києві, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості та дистанції, не врахував дорожню обстановку, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «KIA SORENTO», державний номер НОМЕР_2 , чим водій порушив вимоги пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Власником транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_1 , є відповідач ТОВ «Альтфатер Київ», водій ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Альтфатер Київ». Указані обставини визнаються та не оспорюється відповідачем.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», державний номер НОМЕР_1 , була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 жовтня 2020 року, оформленого полісом №АР/4840216, з лімітом відповідальності страховика за шкоду, завдану майну, у розмірі 130 000 грн, франшизою -1 000 грн.

Щодо договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 жовтня 2020 року № 101062151 з лімітом відповідальності страховика 500 000 грн., то колегія апеляційного суду враховує таке.

Колегія апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що матеріали цивільної справи не містять доказів обізнаності позивача про наявність вищевказаного договору з огляду на те, що сума отриманого позивачем страхового відшкодування у розмірі 187 605 грн 65 коп., про що вказує сам позивач у позовній заяві, значно перевищує ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну, встановленого полісом від 19 жовтня 2020 року № АР/4840216 у розмірі 130 000 грн, та цю суму відшкодування виплачено двома платежами на підставі двох різних страхових актів, які додані до позовної заяви.

Отже, колегія апеляційного суду вважає, що позивач на момент звернення з позовом до суду був обізнаний про наявність договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 жовтня 2020 року № 101062151 з лімітом відповідальності страховика 500 000 грн.

Крім цього, про факт обізнаності позивача з вищевказаним договором свідчить зміст заяви позивача до ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» про виплату страхового відшкодування від 05 березня 2021 року (вх..№ 1706 від 15 березня 2021 року), де позивачем зазначений цей договір добровільного страхування, як підстава сплати страхового відшкодування.

Відповідно до звіту № 1150-М/21 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «KIA SORENTO», державний номер НОМЕР_2 , складеного 23 січня 2021 року ФОП ОСОБА_3 , який є суб`єктом оціночної діяльності, вартість відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу становить 519 222 грн 14 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 276 415 грн 45 коп., ринкова вартість транспортного засобу - 466 484 грн 08 коп.

Згідно зі звітом про оцінку вартості транспортного засобу складеного 23 січня 2021 року ФОП ОСОБА_3 , вартість залишків транспортного засобу марки «KIA SORENTO», державний номер НОМЕР_2 , становить 190 068 грн 63 коп.

25 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулась із заявою-повідомленням про випадок з транспортним засобом до ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна», а 03 лютого 2021 року - із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» на підставі полісу № АР/4840216, в якій зазначила суму належного страхового відшкодування у розмірі 129 000 грн, а також про згоду із сумою страхового відшкодування.

05 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 жовтня 2020 року № 101062151 з лімітом відповідальності страховика 500 000 грн. Також, позивач заявив, що з сумою страхового відшкодування згідний (а) та у випадку оплати мені страхового відшкодування у вказаній вище сумі будь яких претензій до Страховика майнового (грошового) та немайнового характеру мати не буду (заява про виплату страхового відшкодування від 05 березня 2021 року).

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» визнала вищевказану подію страховим випадком.

Згідно з долученим відповідачем страховим актом № 18.9004286.1 страхувальником ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна»на підставі договору № 101062151, за яким ліміт відповідальності становить 500 000 грн, визначило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 59 548 грн 39 коп.

З роздруківки повідомлень про надходження коштів, долучених позивачем, вбачається, що 30 березня 2021 року на користь ОСОБА_1 здійснено безготівкове зарахування у розмірі 128 355 грн, з коментарем до платежу про виплату за страховим актом № 10.90042285.1, а 28 квітня 2021 року на користь ОСОБА_1 здійснено безготівкове зарахування у розмірі 59 250 грн 65 коп., з коментарем до платежу про виплату за страховим актом № 18.90042860.1.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія апеляційного суду встановила, що

сума указаних страхових виплат (187 605 грн 65 коп.) очевидно перевищують ліміт відповідальності у розмірі 130 000 грн за договором від 19 жовтня 2020 року, оформленого полісом №АР/4840216;

на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна»також відповідно до договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 жовтня 2020 року № 101062151 з лімітом відповідальності страховика 500 000 грн., про що позивач була обізнана;

позивач погодилася та не оспорила розмір виплаченого страхового відшкодування;

що суд першої інстанції залишив поза увагою.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до частини 1 статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду ОСОБА_1 визнала належний їй автомобіль фізично знищеним та визначила вартість залишків.

Задовольняючи позов про відшкодування майнової шкоди у розмірі різниці вартості матеріального збитку (466 484 грн 08 коп.) та виплаченого позивачу страхового відшкодування (187 605 грн 65 коп), вартості залишків транспортного засобу (190 068 грн 63 коп), вартості виконання звіту з визначення вартості матеріального збитку (3 500 грн) та франшизи (1 000 грн), суд першої інстанції виходив з відсутності доказів обізнаності позивача про наявність договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 жовтня 2020 року № 101062151.

Разом з тим, суд першої інстанції не урахував, що ліміт відповідальності ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» відповідно до укладеного з договору від 19 жовтня 2020 року № 101062151 за шкоду заподіяну майну становить 500 000грн, та додатково відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 жовтня 2020 року, оформленого полісом №АР/4840216, відповідальність страховика за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 130 000 грн, а відтак ліміт відповідальності страховика (630 000 грн) не перевищує розмір заподіяної ОСОБА_1 майнової шкоди (ринкової вартості транспортного засобу - 466 484 грн 08 коп.).

Відтак, позов ОСОБА_1 до ТОВ «Альтфатер Київ» для стягнення різниці між сумою відшкодування та розміром завданої шкоди, -задоволенню не підлягає, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страховика на страхувальника, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176 цс 18.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року про задоволення позову ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому апеляційну скаргу ТОВ «Альтфатер Київ» необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Альтфатер Київ», то сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1 605 грн підлягає до стягнення з позивача на його користь.

Керуючись статтями 367, 369, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтфатер Київ» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтфатер Київ», третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Граве Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтфатер Київ» судовий збір у розмірі 1 605 грн.

Інформація про боржника: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Інформація про стягувача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтфатер Київ», , юридична адреса: просп. Повітрофлотський, 72, місто Київ,03051.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська