Справа № 645/92/20
Провадження № 2/645/41/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ульяніч І.В.,

за участю секретаря Погудіної Д.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа Відокремлений підрозділ Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила встановити факт спільного проживання її разом із матір`ю ОСОБА_2 , до дня її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати право власності позивача на зазначену квартиру в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 21.01.1994 року батьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_2 . Позивач самостійно поховала батьків.

Після їх смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2 .

З народження позивач мешкала в вказаній квартирі разом з батьками. Після одруження та народження доньки позивач перебувала на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, а згодом мешкала із донькою та чоловіком за адресою: АДРЕСА_3 , яку вони отримали в якості поліпшення житлових умов.

До смерті батька в указаній квартирі мешкали тільки батьки. Після смерті батька, мати позивача почала дуже хворіти та знаходилась під постійним наглядом лікарів, потребувала допомоги з боку рідних, оскільки самостійно не могла за собою доглядати. Позивач приблизно з 2008 року по день смерті матері постійно проживала разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації.

Після смерті матері позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але постановою від 06.06.2018 року їй було відмовлено в оформленні спадкових прав, оскільки не було надано підтвердження їх спільного проживання разом із спадкодавцем до дня смерті. У зв`язку із чим позивач змушена звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 січня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2020 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 травня 2020 року дану цивільну справу було прийнято до провадження судді Ульяніч І.І. та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, та просили їх задовольнити, пояснивши про обставини, викладені вище. При цьому позивач зазначила, що вона із дитинства мешкала із батьками в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , квартира була приватизована батьками та належала їм на праві власності . Коли у неї народилась донька, то вона отримала квартиру на АДРЕСА_4 , яка була без зручностей (санвузел та кухня загального користування), як гуртожиток. Після смерті батька в 2005 році, мати почала хворіти та з 2008 року, позивач стала постійно проживати разом із матір`ю в зазначеній квартирі, допомогала їй, доглядала, викликала лікарів, за потребу швидку допомогу, сплачувала комунальні послуги. Із чоловіком вони однією родиною не мешкають більше 10 років, але не розлучені. Останній рік життя її мати була лежачою хворою та потребувала постійного догляду та піклування. До дня смерті матері позивач проживала із матір`ю та доглядала за нею, після смерті займалась її похованням. Вона єдина спадкоємиця після смерті батьків та була впевнена, що успадкує їх майно та не буде проблем, але при зверненні до нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

В судове засідання представник Харківської міської ради, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

Не погодившись із позовними вимогами позивача представником відповідача Харківської міської ради до суду було надіслано відзив на позовну заяву, згідно із яким представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність доказів спільного проживання позивача разом із матір`ю на час смерті останньої, а також відсутності доказів належності квартири спадкодавцю ОСОБА_2 (а.с.69-74)

В судове засідання представник третьої особи Відокремленого підрозділу Четвердої Харківської державної нотаріальної контори не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що є донькою позивача, її мати після смерті дідуся, приблизно 15 років мешкала із бабусею ОСОБА_2 , яка хворіла та потребувала сторонньої допомоги. Зазначила, що її батьки тривалий час не мешкають разом, батько пішов до іншої жінки. У її матері ОСОБА_1 братів та сестер не має, вона є єдиною спадкоємицею після смерті своїх батьків.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона працює медичної сестрою в полікліниці, родину ОСОБА_7 вона знає із шкільного віку. Свідку відомо, що ОСОБА_2 хворіла приблизно 5 років, була лежачою хворою, вона приходила в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та робила уколи ОСОБА_2 .. ОСОБА_1 постійно доглядала та допомогала своїй матері ОСОБА_2 , позивач проживала разом із матір`ю ОСОБА_2 , яку не можливо було залишати одну, так як вона не вставала та не могла сама себе обслуговувати. В 2017 році ОСОБА_2 померла, її похованням займалась позивач. Після смерті ОСОБА_2 в квартирі мешкає позивач разом із донькою та онукою.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі із позивачкою, але вони разом не мешкають приблизно з 2002-2003 року. Коли захворіла мати позивачки ОСОБА_2 , то позивач стала постійно проживати разом із матір`ю допомогала їй та доглядала, він іноді також приїзджав в квартиру: АДРЕСА_1 , де мешкали позивач із матір`ю щось допомогти, так як мати позивача дуже хворіла. Останні 5 років до смерті ОСОБА_2 позивач постійно проживала разом із матір`ю.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 21.01.1994 року, № НОМЕР_1 , виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду (а.с.27).

Згідно довідки КП «Харківське міське БТІ» від 13.07.2020 року, станом на 31.12.2012 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.140).

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.02.2022 року інших відомостей права власності на вказану квартиру або обтяжень не має (а.с.243).

Згідно матеріалів справи, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 05.06.1960 року Ленінським ЗАГС м. Харькова.

Батьки позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_9 перебували у зареєстрованому шлюбі із 01.11.1959 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 , виданого 05.06.1960 року Ленінським ЗАГС м. Харькова. (а.с.26)

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер (свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_4 від 29 квітня 2005 року).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_5 від 21 червня 2017 року.

Після смерті батьків позивача відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2 .

Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть № 269 від 21.06.2017 року причиною смерті ОСОБА_2 була хронічна недостатність мозкового кровообігу, церебральний атеросклероз та гіпертонічна хвороба 2 ст. (а.с.31)

За повідомленням адміністрації КНП «Міська поліклініка № 3» ХМР № 799 від 29.09.2018 року, за життя ОСОБА_2 , мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , знаходилась під наглядом лікарів невропатолога та терапевта з приводу: ішемічної хвороби серця, атеросклеротичного кардіосклерозу, гіпертонічної хвороби 2 ст., церебрального атеросклерозу.

Згідно повідомлення КНП "Міський психоневрологічний диспансер № 3" від 05.04.2021 року ОСОБА_2 не перебувала на обліку у лікаря-психіатра, але 29.06.2016 року одноразово була оглянута лікарем-психіатром МПНД № 3 за направленням МП № 3 (а.с.190)

Згідно договору замовлення на організацію та проведення поховання, укладеного між КП Ритуал та ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_1 займалась похованням ОСОБА_2 (а.с.32,33)

За повідомленням начальника Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області від 09.04.2019 року, в ході розгляду запиту під час опитування мешканців будинку АДРЕСА_5 , встановлено, що ОСОБА_1 мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , разом із матір`ю ОСОБА_2 з 2008 року (а.с.35)

Згідно матеріалів спадкової справи № 419/2018, заведеної після смерті ОСОБА_2 , отриманої на ухвалу суду від 10.02.2020 року, позивач ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Але згідно постанови державного нотаріуса від 06.06.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.86-98,37,38).

Згідно матеріалів спадкової справи № 815/2005, заведеної після смерті ОСОБА_3 , отриманої на ухвалу суду від 15.11.2021 року, ОСОБА_2 звернулася до державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось (а.с.226-239).

Згідно наданих копій квитанцій про оплату комунальних послуг по квартирі: АДРЕСА_1 , позивачкою ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_2 оплачувались комунальні послуги (а.с.39-42)

Відповідно до виписок із домової книги за адресою: АДРЕСА_1 , з часу отримання квартири та до грудня 1987 року позивач проживала та була зареєстрована в зазначеній квартирі разом із батьками (а.с.43-49)

З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України в пункті 23 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За змістом ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, під час судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), яка міститься у спадкових справах , заведених після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , інформація щодо складення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , заповітів у Спадковому реєстрі відсутня.

За змістом ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1261 ЦК України закріплено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За приписами ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадкова справа, заведена після смерті ОСОБА_3 , містить заяву його дружини ОСОБА_2 про прийняття спадщину, а спадкова справа, заведена після смерті ОСОБА_2 , містить заяву позивача у справі ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті матері.

За приписами ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Суд вважає, що неможливість ОСОБА_1 отримати свідоцтво про право на спадщину за законом є порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову як такого, що ґрунтується на вимогах закону.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проте, незважаючи на задоволення позову, судовий збір не підлягає стягненню з Харківської міської ради на її користь, оскільки, як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд - ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа Відокремлений підрозділ Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з її матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 30,5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_1 , РОНКПП НОМЕР_6 .

Представник позивача: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_6 .

Відповідач: Харківська міська рада, адреса реєстрації: м. Харків, м-н. Конституції, буд. 7.

Третя особа: Відокремлений підрозділ Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, адреса: м. Харків, вул. Василя Мельникова, буд. 2.

Суддя І.В. Ульяніч