Справа № 454/841/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2022 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокаль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із батьком ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 31.08.2013 він уклав шлюб із ОСОБА_2 . Від спільного проживання у них є двоє малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . На даний час їхні малолітні діти проживають із ним. Позивач зареєстрований як ФОП, отримує стабільний дохід та має можливість утримувати їхніх неповнолітніх дітей. Діти мають окремі кімнати та всі умови проживання. Їхній син ОСОБА_3 навчається у школі, а дочка ОСОБА_5 відвідує дитячий садок. Позивач постійно цікавиться навчанням сина та відвідує батьківські збори у школі та садочку. Тому, покликаючись на ст. ст. 141, 157 СК України, просить позов задовольнити.

28.04.2022 року у даній справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи на 04.05.2022.

04.05.2022 року учасники справи не з`явилися у судове засідання, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Разом з цим, позивач вказав, що підтримує позовні вимоги, а відповідач зазначила, що визнає позов.

Представник третьої особи 04.05.2022 року подала суду письмові пояснення в яких зазначила, що комісією з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 із батьком ОСОБА_1 . В судове засідання не з`являлася, подала заяву про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування, у якій вказала, що підтримує рішення комісії з питань захисту прав дитини від 03.05.2022.

З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.08.2013, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 31.08.2013 відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області.

Від спільного проживання у сторін є двоє малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження.

Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.02.2020.

Згідно акту про встановлення факту місця проживання від 02.05.2022 №11/30 виданого виконавчим комітетом Червоноградської міської ради малолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають із батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, як вбачається із матеріалів справи, позивач разом із дітьми проживає по АДРЕСА_1 , а відповідач фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, відповідачка подала заяву в якій вказала, що вона хворіє, оскільки має ускладнення викликані вакцинацією проти Covid-19 (міокардит), тому вона періодично проходить стаціонарне та амбулаторне лікування, що стверджується копіями витягів з медичних документів. Оскільки дітьми проживають із батьком, який надає їм необхідне піклування та догляд, вона не заперечує щодо визначення їх місця проживання із батьком.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач позов визнала, таке визнання не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачці відомі та зрозумілі.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Згідно ч.3 цієї статті той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У відповідності до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

У відповідності до ч. 4 ст. 29 ЦК України Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 03.05.2022 визначено доцільність проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 .

Згідно матеріалів справи діти є малолітніми, та не в змозі самостійно прийняти рішення, щодо визначення свого місця проживання, а тому суд вважає за доцільне вирішити питання щодо визначення місця проживання дітей.

Встановлені фактичні обставини справи та оцінені докази свідчать про те, що оскільки між сторонами є спір щодо визначення місця проживання дітей, позивач в змозі забезпечити дітям все необхідне, враховуючи наявність висновку комісії з питань захисту прав дитини про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком, суд вважає позов обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову відповідачці відомі та зрозумілі.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги інтереси дітей, визнання позову відповідачем, суд дійшов до висновку, що доцільним є визначити місце проживання дітей з батьком, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

В матеріалах позовної заяви, позивач просив судові витрати покласти на нього.

Керуючись: ст.ст. 8-14, 76-82, 141, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 160,161 СК України, ст. 29 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.05.2022.

Головуючий: О. А. Веремчук