Справа № 461/9067/20 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/3029/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Скакун І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Фролової Л.Д. від 09 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, за участі третіх осіб: Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Львівського комунального підприємства «Княже місто», Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання за позивачем права власності на житловий будинок, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2021 року в задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до Львівської міської ради, за участі третіх осіб: Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Львівського комунального підприємства «Княже місто», Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання за позивачем права власності на житловий будинок, відмовлено повністю.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 106,0 кв.м., що складається з приміщень першого поверху площею 53,0 кв.м. (висота приміщень 3 (три) м.) і приміщень другого поверху площею 53,0 кв.м. (висота приміщень і шість) м.).

Вважає рішення помилковим. Зазначає, що постановою Львівського апеляційного суду від 08.07.2019р. у справі №461/5434/17 стверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та Львівською міською радою. Постановою Львівського апеляційного суду від 11.12.2020р. у справі №461/5883/17 відмовлено мешканцям будинку АДРЕСА_1 у демонтажі приміщень, які спорудив ОСОБА_1 . Листом ЛКП «Княже місто» від 07.07.2020р. №164вих. наведені перелік виконаних робіт ОСОБА_1 для будинку АДРЕСА_2 . Листом ЛОР ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 05.08.2020р. №2936 повідомило про відсутність будинкового номеру АДРЕСА_1 . Вказує, що наявні письмові згоди мешканців будинку АДРЕСА_1 . Зазначає, що проект приведення у відповідність нормативним вимогам будинку АДРЕСА_1 , технічне заключення про стан несучих конструктивних елементів будинку АДРЕСА_1 , технічний звіт про стан несучих конструктивних елементів будинку АДРЕСА_1 та прибудованих до вказаного будинку приміщень, підтверджують несучу здатність спорудженого нерухомого майна. Листом від 19.08.2020р. №31-вих-63984 Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради Вуйті Р.П. відмовлено в узаконенні приміщень в будинку АДРЕСА_1 та присвоєнні будинкового номеру АДРЕСА_3 вказаним приміщенням. Листом від 30.07.2020р. №30/07-20-03 КУ «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» Вуйті Р.П. відмовлено в узаконенні приміщень в будинку АДРЕСА_1 . Листом від 20.08.2020р. №2401-вих-64485 Управлінням архітектури та урбаністики Львівської міської ради Вуйті Р.П. відмовлено в узаконенні приміщень в будинку АДРЕСА_1 . Листом від 20.08.2020р. №2403-вих-64455 Управлінням земельних ресурсів Львівської міської ради ОСОБА_1 відмовлено в узаконенні приміщень в будинку АДРЕСА_1 . Вказує, що на загальних зборах співвласників вирішено віддати спірні приміщення йому.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Клопотання представниці ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи з підстав укладення договору про правову допомогу лише 9.05.2022 року та необхідністю ознайомитися з матеріалами справи колегія суддів вважала необґрунтованим, таким, що спрямоване на затягування розгляду справи та відхилила. Так, позивачу достовірно було відомо про розгляд справи та оскаржуване рішення заздалегідь і такий користувався правовою допомогою у суді першої інстанції, крім цього саме ним було подано апеляційну скаргу, тому позивач однозначно міг завчасно укласти договір з представником на представництво своїх інтересів у суді апеляційної інстанції (апеляційне провадження у даній справі відкрито 23.11.2021 року), протилежного не доведено та доводів цього не наводилося. Крім цього, позивач був належним чином повідомлений про судове засідання заздалегідь за тривалий проміжок часу (19.04.2022 року позивач отримав повістку про виклик до суду), що давало йому додаткову можливість укласти угоду з адвокатом про надання правової допомоги з врахуванням, також, і часу визначеного для розгляду справи, протилежного знову ж не доведено та доводів щодо цього не наводилося. Крім цього, навіть уклавши угоду 9.05.2022 року представниця позивача, у випадку вжиття відповідних організаційних заходів мала можливість ознайомитися з матеріалами справи до судового засідання 10.05.2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, заяви про уточнення позовних вимог, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.16, 392, 190, 331, 392, ч.1 ст. 319,ч.1 ст. 328, ч.5 ст. 11 ЦК України, постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що як вбачається з позовної заяви, пояснень представника позивача та підтверджено матеріалами справи позивач здійснив самочинне будівництво житлового будинку і ставить питання про визнання права власності. На підтвердження позовних вимог позивачем було надано суду наступні письмові докази. Згідно листа № 164вих від 07 липня 2020 року ЛКП «Княже місто» підтверджено факт здійснення благоустрою на місці зрізаної тополі ОСОБА_1 у спільному подвір`ї будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 . Згідно листів № 412 від 08 липня 2020 року, №31-7012 від 29 листопада 2018 року, №298 від 09 липня 2018 року ЛКП «Княже місто», Галицька рай адміністрація, повідомили про відсутність звернень мешканців будинку щодо проведеною ОСОБА_1 добудови. За даними технічного звіту про стан несучих конструктивних елементів прибудованих нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 прибудова відповідає будівельним, санітарно-технічним та протипожежним нормам. Проводити демонтаж прибудованих нежитлових приміщень недоцільно, у зв`язку з тим, що демонтажні роботи непередбачувані і можуть привести до руйнування конструктивних елементів основного будинку. Прибудова нежитлових приміщень до житлового будинку не обмежує можливість використання за призначенням даного будинку іншими співвласниками і не порушує їх в користуванні і можливості проведення ремонтно-будівельних робіт у разі необхідності. Відповідно до довідки №418 від 08 вересня 2017 року квартири з АДРЕСА_5 немає. Заявами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 підтверджено відсутність заперечень щодо переведення нежитлових приміщень першого поверху будинку АДРЕСА_1 з нежитлового фонду у житлову квартиру з проведенням прибудови до зазначених приміщень. Розглянувши заяву від 30 липня 2020 року Комунальна установа «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» стосовно видачі свідоцтва на право власності, роз`яснив ОСОБА_1 про необхідність звернення до Центру надання адміністративних послуг. Управління архітектури та урбаністики надало 27 липня 2020 року розє`снення щодо присвоєння об`єктам будівництва нової поштової адреси, а Управління земельних ресурсів 20 серпня 2020 року щодо обслуговування нежитлових приміщень. Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 16 січня 2020 року у задоволенні цивільного позову ОСОБА_17 який діє в інтересах недієздатної ОСОБА_18 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - Львівської міської ради про демонтаж самочинного будівництва та усунення перешкод у користуванні майном було відмовлено за безпідставністю позовних вимог. Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду рішення суду без змін. Постановою Львівського апеляційного суду від 08 липня 2019 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 , з однієї сторони, та Львівською міською радою з другої сторони, згідно умов якої: 1.Виконані будівельні роботи у 2017 році ОСОБА_1 у спільному дворі будинку АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 проведені на земельній ділянці загальною площею 18,55 кв.м. (на підставі договору про надання послуг з топо-геодичної зйомки земельної ділянки у АДРЕСА_1 . працівники ТзОВ НВП «ГЕО-ТРАНС» проведено обстеження нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1 загальною площею 47,80 кв.м., за результатами чого встановлено, що вказані нежитлові приміщення розташовані на земельній ділянці загальною площею 63,55 кв.м., з яких 45,0 кв.м. є терасси будинку АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 , а тому фактично забудовано лише 18,55 кв.м. земельної ділянки (63,55 кв.м. - 45,0 кв.м. = 18,55 кв.м.). 2.Постановою про закриття кримінального провадження Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області від 16.07.2018р., внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003997 від 08.09.2017р., вартість завданої шкоди ОСОБА_1 громаді міста в особі Львівської міської ради шляхом забудови 18,55 кв.м. земельної ділянки комунальної власності становить 75 610 грн. 17 коп. 3.Позивач гарантує, що сума завданої шкоди, яка дорівнює 75 610 грн. 17 коп. буде погашена шляхом перерахування вказаної суми на розрахункові рахунки Відповідача після затвердження вказаної мирової угоди судом. 4.Відповідач заявляє, що з моменту підписання цієї мирової угоди та у випадку належного її виконання не матиме жодних претензій до Позивача з приводу нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 загальною площею 47,80 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 101). 5.Позивач і Відповідач заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави. 6.Позивач і Відповідач після підписання цієї угоди не заперечую щодо затвердження її судом та прийняття ухвали про закриття провадження по цивільній справі №461/5434/17. У зв`язку з затвердженням судом даної мирової угоди рішення Галицького районного суду міста Львова від 14 листопада 2017 року визнати нечинним та закрити провадження у даній цивільній справі. Беручи до уваги, що моментом виникнення майнових прав, а саме суб`єктивних прав учасників правовідносин, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням майном, є момент набуття права власності, яке позивачем на самочинне будівництво у встановленому законом та договором порядку не набуте, вимоги ОСОБА_1 щодо визнання його власником житлового будинку не ґрунтуються на законі. Крім того, має місце пред`явлення позовів про визнання права власності на самочинне будівництво житлового будинку, щоб спростити чи уникнути встановленої законодавством досить тривалої в часі та фінансово затратної процедури оформлення прав на це майно. Оскільки набуття права власності регулюється окремими нормами і зазначені вище позови заявляються формально не для визнання, а для набуття права власності, задоволені вони бути не можуть. При цьому, суд вважав за необхідне також зазначити, що не може підміняти собою органи, на які покладені обов`язки по видачі дозволів на будівництво й узгодженню забудови, прийняття об`єктів в експлуатацію.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції немає. Висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи, вимогам закону.

2.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради, за участі третіх осіб: Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Львівського комунального підприємства «Княже місто», Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:

- визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 106,0 кв.м., що складається з приміщень першого поверху площею 53,0 і приміщень другого поверху площею 53 кв.м.

В обґрунтування позову зазначав, що ним здійснено забудову у спільному дворі будинку АДРЕСА_6 на земельній ділянці площею 18,55 кв.м і побудовано будинок загальною площею 106 кв.м. Ці обставини підтверджуються довідками ЛКП «Княже місто» та копіями інвентаризаційних справ. Вказаний будинок було переобладнано з нежитлового приміщення площею 47, 8 кв.м, яке, своєю чергою, також було побудовано позивачем. Перед початком ремонтних робіт в будинку по АДРЕСА_6 від усіх мешканців будинку була отримана письмова згода щодо переведення нежитлових приміщень першого поверху у житлову квартиру. Відповідно до проекту приведення у відповідність нормативним вимогам нежитлових приміщень, які прибудовано до житлового будинку, демонтаж вказаних приміщень може привести до руйнування конструктивних елементів будинку. Вказує, що побудований ним будинок хоч і є самочинним будівництвом, однак повністю відповідає вимогам ДБН і не порушує права та інтереси третіх осіб. ДБН. Просив врахувати, що постановою Львівського апеляційного суду було затверджено мирову угоду між ним та відповідачем у справі за позовом між тими ж сторонами у справі про визнання права власності, згідно з якою сторони визнали факт будівництва приміщень і у відповідача відсутні претензії до позивача з приводу здійсненого будівництва.

Згідно ч.2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також, за ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Згідно ж ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, позивач здійснив самочинне будівництво житлового будинку і ставить питання про визнання права власності на такий у судовому порядку.

Згідно листа № 164вих від 07 липня 2020 року ЛКП «Княже місто» підтверджено факт здійснення благоустрою на місці зрізаної тополі ОСОБА_1 у спільному подвір`ї будинків АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 .

Згідно листів № 412 від 08 липня 2020 року, №31-7012 від 29 листопада 2018 року, №298 від 09 липня 2018 року ЛКП «Княже місто», Галицька рай адміністрація, повідомили про відсутність звернень мешканців будинку щодо проведеною ОСОБА_1 добудови.

За даними технічного звіту про стан несучих конструктивних елементів прибудованих нежитлових приміщень на АДРЕСА_6 прибудова відповідає будівельним, санітарно-технічним та протипожежним нормам. Проводити демонтаж прибудованих нежитлових приміщень недоцільно, у зв`язку з тим, що демонтажні роботи непередбачувані і можуть привести до руйнування конструктивних елементів основного будинку. Прибудова нежитлових приміщень до житлового будинку не обмежує можливість використання за призначенням даного будинку іншими співвласниками і не порушує їх в користуванні і можливості проведення ремонтно-будівельних робіт у разі необхідності.

Відповідно до довідки №418 від 08 вересня 2017 року квартири з АДРЕСА_5 немає.

Заявами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 підтверджено відсутність заперечень щодо переведення нежитлових приміщень першого поверху будинку АДРЕСА_6 з нежитлового фонду у житлову квартиру з проведенням прибудови до зазначених приміщень.

Розглянувши заяву від 30 липня 2020 року Комунальна установа «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» стосовно видачі свідоцтва на право власності, роз`яснив ОСОБА_1 про необхідність звернення до Центру надання адміністративних послуг.

Управління архітектури та урбаністики надало 27 липня 2020 року роз`яснення щодо присвоєння об`єктам будівництва нової поштової адреси, а Управління земельних ресурсів 20 серпня 2020 року щодо обслуговування нежитлових приміщень.

Відтак, сам позивач підтвердив та не заперечує, що спірна будівля є самочинним будівництвом.

Зважаючи на вказане підстав вважати, що будівля збудована у відповідності до вимог закону, актів органу місцевого самоврядування індивідуальної дії немає.

Також, як вказано вище, за правилами статті 392 Цивільного кодексу України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Про вказане йдеться у ряді постанов Верховного Суду України, що прийняті в порядку п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України та є обов`язковими до застосування, зокрема, у справах №6-2124цс15 від 10.02.2016 року, №6-2994цс15 від 20.04.2016 року; 36-160цс16 від 13.04.2016 року; №6-1502цс15 від 2.12.2015 року; №6-1858цс15 від 18.11.2015 року.

З наведеного вище вбачається, чого не заперечує і позивач, він не набував права власності на спірний об`єкт, а має намір таке набути за рішенням суду, подавши даний позов.

Крім цього, слід вказати і про те, що позивачем в позовній заяві не вказано, які саме його порушені права як умовного власника спірного об`єкту відповідачем він намагається відновити подавши даний позов, що і не могло бути вказано, оскільки власності на спірний об`єкт позивач не набував, не набув на даний час, а намагається набути за рішенням суду.

Отже відсутні і підстави для визнання права власності на спірний об`єкт за позивачем і в порядку вказаних статей.

Також, судом першої інстанції вірно встановлено, що моментом виникнення майнових прав, а саме суб`єктивних прав учасників правовідносин, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням майном, є момент набуття права власності, яке позивачем на самочинне будівництво у встановленому законом та договором порядку не набуте, відтак вимоги ОСОБА_1 щодо визнання його власником житлового будинку не ґрунтуються на законі.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, на які правильно посилався суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 травня 2022 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра