єдиний унікальний номер справи 546/55/22
номер провадження 2/546/173/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович та Решетилівський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 13.06.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Гуревічовим О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 4667, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості у сумі 152045,58 грн, та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у грудні 2021 року з Єдиного реєстру боржників позивачка дізналася що у Решетилівському РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження про стягнення з позивачки на користь відповідача грошових коштів у сумі 152045,58 грн на підставі виконавчого напису № 4667 від 13.06.20219, який вчинений приватним нотаріусом Гуревічовим О.М.

Антонець- ОСОБА_2 вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки: вчинений нотаріусом поза межами свого нотаріального округу; при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірність заборгованості; для вчинення виконавчого напису не було подано оригіналу кредитного договору; позивачці не надходили жодні повідомлення та вимоги від АТ «Ідея Банк» про погашення та наявність заборгованості.

Посилаючись на вищезазначені обставини ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом та просить його задовольнити. Судові витрати просив стягнути з відповідача на її користь.

18 березня 2022 року до суду надійшов відзив, у якому представник відповідача зазначив, що 05.12.2017 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z02.00603.003436724, згідно якого відповідач надав позивачці кредит у сумі 99999,00 грн. Станом на 02.05.2019 у позивачки утворилася заборгованість за цим договором у розмірі 150145,58 грн. У зв`язку з невиконанням позивачкою умов кредитного договору їй було направлено письмову вимогу про усунення порушень, тобто ОСОБА_1 було доведено інформацію про наявну заборгованість по кредитному договору. Також, представник відповідача зазначає, що заборгованість позивача є безспірною, оскільки виконавчий напис виданий на підставі затвердженого Кабінетом Міністрів України переліку документів, які підтверджують безспірність заборгованості. Також, на спростування доводів позовної заяви ОСОБА_1 представник відповідача зазначив, що: приватний нотаріус мав право вчиняти виконавчий напис на всій території України; приватному нотаріусу було надано оригінал кредитного договору як підтвердження безспірності заборгованості; відповідач направляв позивачці лист з інформацією щодо її заборгованості перед банком; у приватного нотаріуса не було обов`язку щодо повідомлення боржника про факт звернення із заявою про вчинення виконавчого напису. Крім того відповідач зазначив, що твердження позивача про те, що станом на дату вчинення виконавчого напису нотаріуса пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів не був чинним, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» є помилковим, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 не визначено моменту, з якого втрачає чинність постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року. До того ж Верховний Суд у постанові від 23.01.2020 у справі №355/1214/16-ц підтвердив чинність постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року.

Посилаючись на вищезазначені обставини, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді від 01.02.2022 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 03.03.2022, яке неодноразово було відкладене, останнього разу на 17.05.2022.

У судове засідання позивачка не з`явилася, 18.04.2022 до суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити (а.с. 78).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві просив справу розглядати за відсутності їх представника (а.с. 51-65).

У судове засідання не з`явилися треті особи, причини неявки суду невідомі.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи по справі, доходить наступних висновків.

Згідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 05.12.2017 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № Z02.00603.003436724, згідно умов якого сума кредиту складає 99999,00 грн зі строком кредитування до 05.12.2020 (а.с. 20).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № Z02.00603.003436724, станом на 12.05.2019 у ОСОБА_1 виникла заборгованість у сумі 150145,58 грн (а.с. 66-67).

13 червня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Гуревічовим О.М. за заявою представника АТ «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису вчинено виконавчий напис № 4667 про стягнення заборгованості за кредитним договором № Z02.00603.003436724 від 05.12.2017 з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» у сумі 152045,58 грн (а.с. 21-22, 23-24).

На підставі спірного виконавчого напису за заявою представника АТ «Ідея Банк» 13.02.2020 начальником відділу Решетилівського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кошкалдою С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61263149 з примусового виконання виконавчого напису № 4667, виданого 13.06.2019 приватним нотаріусом Київського МНО Київської області Гуревічовим О.М. (а.с. 26-27).

Суд не приймає до уваги надані стороною позивача лист Міністерства юстиції щодо вчинення виконавчих написів, інформаційний лист Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо необхідності неухильного дотримання законодавства при вчиненні виконавчих написів та лист Міністерства юстиції від 19.10.2020, оскільки зазначені листи носять інформаційний характер (а.с. 28-30, 31-32, 33-34).

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

У частині 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Слід зазначити, що у відзиві відповідач посилається на те, що банком було надіслано на адресу місця реєстрації позивача вимоги про усунення порушень за кредитним договором, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень цінних листів АТ «Ідея Банк», описом вкладення до цінного листа, а також фіскальним чеком по оплаті вказаних послуг поштового зв`язку. При цьому відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17, в якій зазначено, що банк надав приватному нотаріусу документи, які містять відмітку поштового відділення зв`язку про відправлення вимоги цінним листом з повідомленням про вручення на вказану в іпотечному договорі адресу, тобто виконав вищевказані вимоги, що не врахували суди попередніх інстанцій. Надання доказів щодо повідомлення боржника та сплив тридцятиденного строку з моменту повідомлення уможливлюють вчинення виконавчого напису, що свідчить про дотримання встановленого порядку.

Водночас жодного із перерахованих доказів суду надано не було, що позбавляє суд можливості дати їм належну правову оцінку. Більше того, перелік додатків до відзиву також не містить вказаних доказів.

В свою чергу неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

Тому суд не приймає посилання відповідача на належне повідомлення позивача шляхом направлення вимоги про усунення порушень за кредитним договором

Верховний Суд в постанові від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17 зазначив, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суд не погоджується з твердженням відповідача на помилковість посилання позивача на те, що станом на дату вчинення виконавчого напису нотаріуса пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів не був чинним, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зважаючи на наступне.

Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 зазначила, що судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення. Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання. У частині п`ятій статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, -через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Таким чином, вчиняючи 13 червня 2019 року виконавчий напис № 4667, приватний нотаріус Гуревічов О.М. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 4667 таким, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Інші доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, не спростовують даного висновку суду.

У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (Заява N 4909/04) від 10 лютого 2010 року зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо твердження позивачки про те, що приватний нотаріус не мав права вчиняти нотаріальні дії за межами свого нотаріального округу, суд зазначає, що відповідно до пункту 1.4. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса віднесено до виконавчих документів.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачкою сплачено 992,40 грн судового збору за подачу позовної заяви, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 18.01.2022 (а.с. 1).

Враховуючи вищезазначене та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі АТ «Ідея Банк» в розмірі 992,40 грн на користь позивачки ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, та керуючись ст. 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 № 296/5, ст. 10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-281, ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович та Решетилівський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 4667, вчинений 13 червня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Гуревічовим Олегом Миколайовичем, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути із Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач Акціонерне товариство «Ідея Банк», місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Львів, 79008, ідентифікаційний код юридичної особи 19390819.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Гуревічов Олег Миколайович, службова адреса: вул. Мала Житомирська, б. 6/5, м. Київ, 01001.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Решетилівський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), службова адреса: вул. Покровська, 16, м. Решетилівка Полтавського району Полтавської області, 38400.

Суддя Ю.В. Зіненко