печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9827/20-ц
06 грудня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Підпалого В.В.,
при секретарях судових засідань - Луцюк А.В., Кирилюк Н.С., Каракосі В.О.,
представників позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_5,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -
ОСОБА_2 (надалі по тексту - Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (надалі по тексту - Відповідач), в якому просив стягнути з ОСОБА_3 , в зв`язку з недостатністю для повного задоволення вимог сум, стягнутих від реалізації предмету застави, заборгованість за договором позики, у розмірі 270 208,03 грн.
Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань відповідачем, між сторонами був укладений ще договір застави транспортного засобу, автомобіля марки Bentley Continental, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , 2010 року випуску, р.н. НОМЕР_2 .
Однак, станом на день настання виконання зобов`язань, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та строки повернення суми коштів та не повернув частину грошових коштів, наданих йому в позику, а саме 830637, 56 грн. В зв`язку з наведеним, 03.02.2020 року були проведені електронні торги з питань реалізації предмета застави, в результаті чого майно було реалізовано за 776 000, 00 грн.
В результаті цього, у відповідача перед позивачем залишилась заборгованість у сумі 810624 грн. 19 коп.
За таких обставин, оскільки відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання щодо повернення отриманої суми позики. У зв`язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання, а також уникненням відповідачем мирного вирішення спору, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.
Так, ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 16.04.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 32-33).
Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті (а.с. 61).
У засіданні представники позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_4 позовну заяву підтримували в повному обсязі, просили її задовольнити.
Відповідач в засідання не з`явився, повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і представники позивача не заперечували проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК Українив заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача.
Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.
Крім того, в цей же день, 04.09.2018 року між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу , а саме автомобіля марки Bentley Continental, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , 2010 року випуску, тип - загальний легковий седан - В, колір - синій, р.н. НОМЕР_2 (а.с.11-12).
В зв`язку з невиконання відповідачем, як зазначає позивач, покладених на нього зобов`язань позивач звернувся до приватного нотаріуса КМНО Євтушок І.О. щодо звернення стягнення на предмет застави в безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусу.
21.10.2019 року приватним нотаріусом КМНО Євтушок І.О. було вчинено виконавчий напис нотаріуса на Договорі застави, відповідно до якого пропонувалося звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки Bentley Continental, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , 2010 року випуску, р.н. НОМЕР_2 (а.с. 8).
В подальшому позивач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. із заявою про відкриття виконавчого провадження, на підставі чого 22.10.2019 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 (а.с. 13-15)
23.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. було винесено постанову про арешт автомобіля марки Bentley Continental, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , 2010 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , який було вилучено в рамках даного виконавчого провадження та передано до ДП «Сетам» для реалізації даного транспортного засобу, шляхом проведення електронних торгів.
Дані електронні торги були проведені 03.02.2020 року, за результатами чого автомобіль марки Bentley Continental, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , 2010 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , було реалізовано за 776000, 00 грн., з урахуванням вирахування суми винагороди ДП «Сетам», було перераховано грошові кошти у сумі 737200, 00 грн. (а.с. 16-17).
В результаті чого, як зазначає позивач, у відповідача перед позивачем залишилася заборгованість у сумі 810 624, 19 грн.
П. 2 Договору передбачено, що сума позики, встановлена п. 1 даного договору, отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі.
Відповідно до п. 8 Договору, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п. 1 даного договору на банківський рахунок або готівкою в м. Києві.
Відповідно до п. 13 Договору, у випадку повернення суми позики, визначеної в п. 1 цього Договору, позичальником готівкою, позикодавець зобов`язаний видати позичальнику розписку про одержання суми позики в повному обсязі або частково. Після повного виконання зобов`язання позичальником за даним договором позикодавець зобов`язується також передати позичальнику розписку. Факт повернення позики або її частини підтверджується заявою позикодавця. Наявність зазначеної заяви у позичальника є єдиним належним підтвердженням виконання ним зобов`язання за цим договором щодо повернення позики або її частини належним чином.
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
За змістом статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частинами 1, 2 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення договору позики) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Отже , письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики, і його умов.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
За таких обставин, договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування.
При цьому у розписці повинно бути зазначено, що грошові кошти передаються саме в якості позики з обов`язком наступного повернення.
З розписки повинен вбачатися як сам факт отримання в борг, тобто із зобов`язанням повернення, певної грошової суми, так і дата її отримання.
Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Отже, наявність оригіналу боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконано.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
За таких обставин будь-яка обіцянка позикодавця надати позику в майбутньому не має юридичного значення, оскільки саме факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою позичальника (частина 2 статті 1047 ЦК України).
Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували передачу коштів відповідачеві, а тому будь-яка обіцянка позикодавця надати позику в майбутньому не має юридичного значення, оскільки саме факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою позичальника.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 509,526,625,629,1046 ЦК України, суд,-
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Підпалий