Справа № 134/324/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 травня 2022 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді: Лабая О.В.

з участю секретаря: Цибуляк А.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позов ОСОБА_2 про визнання права на спадщину. В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Заболотне Крижопільського району Вінницької області помер його батько ОСОБА_3 , який постійно проживав до часу смерті у житловому будинку по АДРЕСА_1 . Будинок відноситься до соціальної групи колгоспних дворів. На час смерті батько проживав сам і був головою колгоспного двору, що підтверджується довідками Крижопільської селищної ради.

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належне спадкодавцю на час смерті майно, яке складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 . Він та його сестра, ОСОБА_2 , являються єдиними спадкоємцями першої черги за законом відповідно до ст.1261ЦК України.

Його сестра, відповідач по справі, прийняла спадщину після смерті батька, отримавши у державного нотаріуса Крижопільської районної державної нотаріальної контори 19 липня 2017 року Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заболотненської сільської ради.

Житловий будинок, належний спадкодавцю, як голові колгоспного двору згідно записів в погосподарських книгах Заболотненської сільської ради за життя батька не було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі нерухомого майна. Таким чином, правовстановлюючі документи необхідні для оформлення спадщини на житловий будинок відсутні.

Його сестра повідомила, що оскільки житловий будинок не був зареєстрований за спадкодавцем, вона це майно приймати не бажає і просить прийняти цю частину спадщини і оформити право власності на будинок.

Хоч відповідач, яка прийняла спадщину і допускає його до прийняття спадщини, але оформити спадщину у нотаріуса за відсутності правовстановлюючих документів він не може. За наявності спадкоємця, що прийняв спадщину і відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок, для визнання права власності на будинок він змушений звернутись з даним позовом Ухвалою судді від 12 квітня 2022 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася надіслала суду заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Так, з введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року. Згідно з положеннями статті 4 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року. Приписами частини 1 статті 120 ЦК УРСР передбачено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно з положеннями частини 1 статті 121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Нормою частини 2 статті 122 ЦК УРСР визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Спірні правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 регулюються нормами ЦК України. Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216 та 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Положеннями статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до приписів статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», згідно з якими положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору;

г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону «Про власність» 885-12 загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Судом встановлено, що житловий будинок з по господарськими будівлями по АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи колгоспних дворів, головою якого був ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Крижопільської селищної ради від 16.02.2022. Як встановлено ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть . Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За життя ОСОБА_3 особистого розпорядження не зробив, відтак після його смерті відкрилася спадщина, до якої входять належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті. Згідно витягу з по господарської книги Заболотненської сільської ради станом на 15 квітня 1991 року покійний батько був головою колгоспного двору. Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями не зареєстровано. Спадкування відбувається за законом за правилами, встановленими ЦК України. Позивач, відповідач та співвідповідач входять до першої черги спадкоємців за законом після його смерті. Відповідач ОСОБА_2 від прийняття спадщини відмовилась, про що надіслала заяву. У зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства за колгоспним двором, членом якого на момент припинення існування колгоспних дворів був батько позивача, відтак на підставі закону він був власником цього будинку. За наведених обставин, а також враховуючи , що відповідач позовні вимоги визнали про права власності в порядку спадкування за законом на майно колишнього колгоспного двору, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , суд вважає, що вимоги є обгрунтованими та такими , що підлягають до задоволення. На підставі статей 120, 121, 123 Цивільного кодексу Української РСР, статей 392, 1216, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину, як спадкоємця першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Заболотне, Крижопільського району, Вінницької області, визнавши за ним право власності на:

- цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 до складу якого входять: житловий будинок - «А» житловою площею - 57,8 кв.м., загальною - 83,5 кв.м., веранда - «а», сарай- «Б», гараж «б», сарай- «В», погріб - «Г», огорожа «1-3».

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Найменування сторін: Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_2 . Відповідач: ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_3 .

Суддя