Справа № 617/1591/21
Провадження № 2/617/50/22
12 січня 2022 року м. Вовчанськ Харківської області
Вовчанський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Сербіненко І.В.,
за участю секретаря судового засідання Пінчук К.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вовчанську Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 22.09.2007 року державним нотаріусом Вовчанської державної нотаріальної контори Харківської області Вороною Г.В. за реєстровим номером 3102 ОСОБА_1 належить жилий будинок за надвірними будівлями АДРЕСА_1 . На добровільних засадах позивач прописав у вищевказаному будинку ОСОБА_2 , яка на той час була законною дружиною позивача та фактично проживала в його будинку в якості члена сім`ї. Однак, більше 4 років, а саме з січня 2018 року відповідач ОСОБА_2 виїхала з будинку та стала фактично проживати за іншою адресою у АДРЕСА_2 де і проживає станом на теперішній час. Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 16.05.2019 року справа № 617/613/19 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Весь цей час ОСОБА_2 будинком не користувалася, в добровільному порядку виписатися з нього не бажає, що в свою чергу, затрудняє позивача, як власнику виконувати обов язки пов`язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. Будучи зареєстрованою у будинку ОСОБА_2 не набуває за фактом реєстрації ніяких майнових прав відносно домоволодіння та відповідно будучи знятою з реєстрації в спірному домоволодінні, ніяких майнових прав не втрачає.
Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 07.10.2021 року було відкрите провадження у цивільній справі розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 05.11.2021 року було закрито підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи своєчасно та належними чином. Надав до суду заяву в якій просить провести судовий розгляд без його участі та задовольнити позовні вимоги.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилась, повідомлена про час та місце розгляду справи своєчасно та належними чином шляхом направлення судової повістки за адресою яка вказана у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_2 . Поштові повідомлення повертаються до суду з відміткою «вручено особисто».
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.09.2007 року, ОСОБА_1 успадкував житловий будинок який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).
Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 14.09.2021 року №123 виданою виконавчим комітетом Вовчанської міської ради підтверджується, що до складу сім`ї зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уповноважений власник, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , колишня дружина за вказаною адресою не проживає, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька (а.с. 8).
Відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21).
Відповідно до акту обстеження місця проживання від 14.09.2021 року виданим Старицьким старостинським округом, комісія у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зазначено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В даному будинку зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за вказаною адресою не проживає, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9).
Відповідно до копії рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 15.09.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 який був зареєстрований 15.08.2000 року Старицькою сільською радою Вовчанського району Харківської області було розірвано. Рішення набрало законної сили 18.06.2019 року (а.с. 10-11).
Як вбачається із письмових пояснень від 14.09.2021 року ОСОБА_4 зазначає, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 є сусідкою ОСОБА_1 який проживає в буд. АДРЕСА_1 . Підтверджує, що з січня 2018 року, тобто більше 4 років ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Як їй відомо, ОСОБА_1 проживає зі своєю донькою ОСОБА_7 впродовж останнього часу у
вищевказаному будинку виконує обов`язки пов`язані з утриманням оплатою комунальних послуг (а.с. 12-13).
Як вбачається із письмових пояснень від 12.09.2021 року ОСОБА_5 зазначає, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 є сусідом ОСОБА_1 який являється власником будинку по АДРЕСА_1 . Підтверджує, що з січня 2018 року, тобто більше 4 років ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Як йому відомо, ОСОБА_1 проживає зі своєю донькою ОСОБА_7 впродовж останнього часу у вищевказаному будинку виконує обов`язки пов`язані з утриманням оплатою комунальних послуг (а.с. 14-16).
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.
За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб.
Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Тобто, за змістом ст. 319 ЦК України власник сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.
Закріплений у п. 1 ч. 2 ст. 319 ЦК України принцип, відповідно до якого дії власника щодо його майна не повинні суперечити закону, є загальним універсальним обмеженням прав власника. Відсутність прямої заборони в законі надає власнику широке коло можливостей для здійснення права власності, в той час як заборона на здійснення певних дій є механізмом стримання власника.
Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, передбачено ч. 1 ст. 383 ЦК України.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, передбачено ч. 1 ст. 156 ЖК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.08.2000 року. Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 15.09.2019 року шлюб було розірвано.
Згідно ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, передбачено ст. 391 ЦК України.
Відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тривалий час, а саме з січня 2018 року, перешкод у її проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено.
Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою понад один рік, суду не надано.
Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджав відповідачу у користуванні спірним будинком в матеріалах справи також відсутні.
За положеннями ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.
Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 247, 263-265, 280-283, ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування (ім`я) сторін:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .
Суддя І.В. Сербіненко