Справа № 147/397/22
Провадження № 2-з/147/6/22
УХВАЛА

про повернення заяви

17 травня 2022 року смт. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Натальчук О.А., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка надійшла разом з позовною заявою ОСОБА_1 , яка подана в особі його законного представника - ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2022 року до суду звернувся ОСОБА_1 , в особі законного представника ОСОБА_2 , та просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на все майно відповідача, проведення його опису та передачу на відповідальне зберігання до вирішення питання про його конфіскацію та реалізацію потерпілому ОСОБА_1 , з негайним виконанням через органи ДВС України.

Разом із забезпечення позову було подано позовну заяву, яка зареєстрована канцелярією суду за №147/397/22 (провадження 2/147/220/22).

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, приходить до висновку, що вказана заява підлягає поверненню заявнику, з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вимоги до заяви про забезпечення позову визначені ст.151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником.

Згідно ч.1 ст.59 ЦПК України, права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Також, ст. 242 ЦК України встановлено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками малолітніх та неповнолітніх дітей.

Матеріали позовної заяви, як і матеріали заяви про забезпечення позову не містять доказів, які підтверджують повноваження ОСОБА_2 , як законного представника малолітнього ОСОБА_1 , а також відсутній будь-який документ, що надає їй право звертатись з заявою про забезпечення позову в інтересах останнього та підписувати таку заяву.

Встановлено, що ухвалою судді від 17.05.2022 р. позовну заяву ОСОБА_1 , яку подано в особі його законного представника - ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, було повернуто позивача на підставі п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України, оскільки опікуном малолітнього відповідно до законодавства та підтверджується свідоцтвом про народження, є його мати, яка має право діяти в інтересах дитини.

Частиною 9 ст. 10 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

У відповідності до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Оскільки судом не встановлено повноваження ОСОБА_2 , в тому числі підписувати та подавати заяву про забезпечення позову, тому дана заява підлягає поверненню.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Повернення заяви про забезпечення позову не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з вказаною заявою до суду, у тому порядку, який встановлений Законом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 59, 151, 153, 185 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана в особі його законного представника - ОСОБА_2 , - повернути заявникові.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.А. Натальчук