ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м.Суми

Справа №585/2665/21

Номер провадження 22-ц/816/484/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мороз Лесі Олексіївни

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2021 року, в складі судді Шульги В.О., ухвалене в м. Ромни,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року Мороз Л.О. , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з 13.09.2021 до 30.06.2023.

Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку ОСОБА_4 . Шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14.03.2018 року по справі № 585/600/18 з відповідача стягувались аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги, оскільки з 01.09.2020 року навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Роменський фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» І рівня акредитації Міністерства освіти і науки України на ІІ курсі, групи С-2-1 денного відділення за рахунок коштів своєї матері. Термін закінчення коледжу - 30.06.2023 року. Загальна вартість навчання складає 27700 грн. Її батько на даний час працює за кордоном, отримує дохід, має задовільний стан здоров`я і зобов`язаний утримувати свою доньку.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2021 року позов Мороз Л.О. , яка діє в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягуто з ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1241,00 грн., щомісячно, на період навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Роменський фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» до 30 червня 2023 року, починаючи стягнення з 13 вересня 2021 року. Виплату аліментів проводити матері ОСОБА_4 - ОСОБА_1 . У разі припинення навчання, право на стягнення аліментів припиняється.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Мороз Л.О., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи,неправильне застосування норм матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач на даний час працює за кордоном , отримує дохід, тобто матеріально забезпечений, має задовільний стан здоров`я, тому має можливість та зобов`язаний надавати доньці кошти на утримання у зв`язку з її навчанням.

Вважає, що розмір аліментів, встановлений судом, на утримання повнолітньої дитини, є заниженим, оскільки судом залишено поза увагою те, що повнолітня дочка проживає з матір`ю та потребує не мінімального розміру аліментів, а при визначенні суми матеріальної допомоги мають бути враховані вартість навчання, підручників, продуктів харчування, змінного взяття та одягу, речей першої необхідності.

Також зазначає, що ОСОБА_4 не працює і не має самостійного заробітку, оскільки навчається на денному відділенні та не має вільного часу на роботу, тому вважає, що висновок суду про те, що остання в першу чергу самостійно повинна дбати про своє утримання є необ`єктивним та таким, що не відповідає засадам цивільного судочинства та суперечить принципу справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

Згідно ч. 4 ст. 274 цього Кодексу в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 та її батьками в свідоцтві про народження вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ( а.с.8).

Відповідно довідки виконавчого комітету Роменської міської ради від 02.09.2021 за № 349 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та постійно проживає за вказаною адресою зі своє донькою ОСОБА_4 ( а.с.9).

11 липня 2006 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано ( а.с.10).

22 жовтня 2011 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 »( а.с.11).

Відповідач також одружений вдруге, при реєстрації шлюбу взяв прізвище дружини « ОСОБА_1 ».

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14.03.2018 року по справі № 585/600/18 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття в розмірі 1300 грн.

З довідки Відокремленого структурного підрозділу «Роменський фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» вбачається, що ОСОБА_4 є студенткою даного закладу ІІ курсу, групи С-2-1 денного відділення з 01.09.2020 року. Навчається за рахунок фізичних осіб. Термін закінчення навчального закладу - 30.06.2023 року ( а.с.15).

Відповідно договору № 841 про надання освітніх послуг від 29 липня 2020 року загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання складає 27700 грн ( а.с.16).

Ухвалюючи оскаржуване рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з урахуванням наданих сторонами доказів, дійшов висновку про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1241 грн щомісячно, починаючи з моменту звернення о суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів суд наведені у ч.1 статті 182 СК України.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1241,00 грн щомісячно, суд першої інстанції, виходив з того що батько і мати мають рівний обов`язок щодо утримання своїх дітей, та, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 грудня 2021 року становить 2481,00 грн,

При цьому, позивачкою та апелянтом ОСОБА_1 не надано доказів, які б свідчили про спроможність відповідача надавати допомогу на утримання повнолітньої дочки у розмірі 2000 грн., тоді як статтею 200 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Тобто, на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання.

Отже, суд першої інстанції, з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, давши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, правильно застосував норми матеріального та процесуального права та, виходячи з положень ст. 199, 200 СК України обґрунтовано стягнув з відповідача 1241,00 грн. на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367 - 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мороз Лесі Олексіївни залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко