Справа №639/5679/21
Провадження №2/639/519/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря Карбовської М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

17.08.2021 року представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 і просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 62 037,37 грн. та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.03.2020 року між ТОВ «ДЖІ ТІ» та ОСОБА_1 було укладено договір №6 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™. Цей Договір укладено в електронній формі, що згідно з п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення Договору в письмовій формі та підписаного власноручно. Згідно з п. 8.1 Договору Клієнт отримує товари (послуги) від Постачальника на умовах Договору та згідно обраного Клієнтом Пакету фінансування, а Постачальник забезпечує надання товарів (послуг) Клієнту. В момент підписання Договору всі існуючі та майбутні права Постачальника за Договором відступаються на користь Процесинг-центра (Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фангарант Груп»). Враховуючи, що відповідачем було внесено платіж при отриманні Товару у розмірі 5 471,16 грн., було зроблено перерахунок по графіку платежів, згідно якого щомісячний платіж складає 5 459,65 грн. Також згідно з п. 1.1., п. 1.3. договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше № від 30.07.2018 року всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов Договору, були відступлені Постачальником на користь позивача в момент підписання Договору - 20.03.2020 року. Про відступлення прав вимоги за Договором відповідач повідомлений в письмовій формі, згідно п. 8.1. Договору. Відповідно до вказаних умов Договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу «Телефон мобільний Apple iPhone 11 Pro 256 Gb Gold Dual SIM (MWDG2)», встановленою вартістю 54 608,60 грн. Передача товару відповідачу засвідчена підписом відповідача на Договорі. Адреса експлуатації товару визначена у Договорі: 61071, Харківська область, м. Харків, пров. Тираспольський, буд. 17/2. Умовами Пакету фінансування, визначеними в Договорі, встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення Договору. Станом на 13.08.2021 року відповідач не виконала прийнятих на себе відповідно до положень умов Пакету фінансування та п. 10.4.2. Договору зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого товару. За весь період дії Договору відповідачем вартість отриманого товару була сплачена лише частково. Так, на день подання позовної заяви, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором складає 62 037,37 грн., в тому числі: 38 253,23 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару; 23 784,14 грн., сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 Договору.

У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.09.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено судове засідання.

Разом з тим, 24.01.2022 року на адресу суду представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Тарасенко В.Ю. подано відзив на позов, в якому остання зазначила, що позовні вимоги відповідач визнає лише частково у частині стягнення з неї заборгованості за договором № 6 від 20.03.2020 року у розмірі 13 943,53 грн. У іншій частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором № 6 від 20.03.2020 року у розмірі 48 093,84 грн. відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх надуманими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав: нарахування пені, неустойки чи будь-яких штрафних санкцій у період дії карантинних обмежень за кредитними договорами заборонено, відповідно, підлягає стягненню лише несплачена частина суми основного бору, навіть, якщо не враховувати обмеження щодо неустойки у період карантину, її нарахування можливе лише протягом строку дії кредитного договору (до 20.12.2020 року), всі подальші нарахування є незаконними; до правовідносин позивача з відповідачем повинні застосовуватись положення лише одного письмово укладеного між ними кредитного договору № 6 від 20.03.2020 р. і доданий саме до нього графік платежів у розділі 14 (з кінцевою датою оплати до 20.12.2020 року), тільки їх відповідач укладала в електронному вигляду. Всі інші документи, зокрема, інший графік платежів з кінцевою датою оплати 20.01.2021 року та Правила отримання товарів (надання послуг) в системі не підлягають застосуванню, їх відповідач не укладала, не підписувала, вони не містять власноручного чи електронного цифрового підпису відповідача, щодо них повинна застосовуватись відповідна практика Верховного Суду як до заяви-анкети. Відповідно, у будь-якому разі позивач не мав права нарахування відповідачу неустойки за прострочення виплат по кредитному договору протягом всього строку його дії, коли діяли карантинні обмеження, з моменту його укладення 20.03.2020 року та першого прострочення оплати 21.04.2020 року до 20.12.2020 року. Відтак, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість лише у розмірі 13 943,53 грн.

29.08.2022 року від представника позивача ТОВ «Фангарант Груп» на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача посилається на те, що Договір №6 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ від 20.03.2020 року, який було укладено між ТОВ «ДЖІ ТІ» та відповідачем, за своєю природою є договором прямого лізінгу, про що безпосередньо зазначено в розділі 4 договору «Умови пакету фінансування». Сторона договору - постачальник товару ТОВ «ДЖІ ТІ» не є банком або фінансовою установою, не передавав відповідачу грошові кошти в якості кредиту або позики, та не нараховує проценти, отже правові норми та судова практика, на які посилається представник відповідача, не стосуються правовідносин, які склались між постачальником та відповідачем. При цьому позивач ТОВ «Фангарант Груп» є фінансовою установою та має на законних підставах надавати фінансові послуги з факторингу, однак наданням послуг в сфері споживчого кредитування позивач не займається. З цих підстав представник позивача вважає відзив необґрунтованим.

В судове засідання 15.12.2022 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, відповідачем подана заява, в якій вона просить розглянути справу в її відсутність, оскільки повністю з годна з відзивом, поданим її представником.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.03.2020 року між ТОВ «ДЖІ ТІ» та ОСОБА_1 було укладено договір №6 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ (а.с.6).

Вказаний Договір укладено в електронній формі і підписано електронним підписом відповідача, що визнається останньою у відзиві.

Згідно з п. 8.1 Договору Клієнт отримує товари (послуги) від Постачальника на умовах Договору та згідно обраного Клієнтом Пакету фінансування, а Постачальник забезпечує надання товарів (послуг) Клієнту.

Відповідно до п. 8.2. Договору, порядок отримання товарів (послуг) Клієнтом визначається Договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно Наказу №05/02-18 від 05.02.2018 року, що є невід`ємною частиною Договору. Клієнт ознайомлений з копією Правил в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua, а також з порядком укладення договору за допомогою електронного підпису, що визначено в Розділі 5 Правил.

Відповідно по п. 1.4 Правил отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше™ Правила є договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України. Підписанням Договору Клієнт приєднується до Правил. Правила є невід`ємною частиною кожного Договору з моменту його укладення.

Відповідно до п. 13.7 Договору Клієнт ознайомилась з Правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше™ (надалі Правила) в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05.02.2018 року, зміст Правил є зрозумілим для Клієнта, і вона погоджується їх дотримуватись та виконувати.

Правила отримання товарів (надання послуг) в системі ПлатиПізніше™ перебувають в загальному доступі, опубліковані на сайті ТОВ «Фінансова компанія «Фангрант Груп».

Вказані правила є публічною пропозицією (офертою) на укладання договору та визначають порядок і умови отримання товарів (надання послуг) в системі ПлатиПізніше™, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Пунктом 9.1. Договору визначено, що якщо за умовами Пакету фінансування не вказано інше, надання Клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання цього Договору Клієнтом та Постачальником. У разі якщо момент підписання цього Договору не співпадає у часі з моментом надання Клієнту товарів (послуг), Клієнт може отримати товари (послуги) на підставі іншого первинного документа (накладної або акту). При цьому, датою отримання Клієнтом товарів (послуг) вважається дата підписання Клієнтом відповідного первинного документа (накладної або акту). Підпис Клієнта на цьому Договорі та/або накладній (акті) свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації.

Згідно вказаних умов Договору відповідачу передано на умовах прямого лізингу «Телефон мобільний Apple iPhone 11 Pro 256Gb Gold Dual SIM (MWDG2)», встановленою вартістю 54 608,60 грн. (п.1,2 договору). Передача Товару відповідачу засвідчена підписом відповідача на Договорі і не заперечується відповідачем. Адреса експлуатації Товару визначена у Договорі: 61071, Харківська область, м. Харків, пров. Тираспольський, буд. 17/2.

Відповідно до п.2-4 Договору визначена розрахункова загальна сума платежів 54608, 00 грн., у тому числі платіж при укладанні договору 5460, 80 грн. Пакет фінансування 10 платежів+, умови пакету фінансування: вид договору прямий лізінг, для послуг надання послуг з розстроченням платежів; платіж при укладенні договору (від розрахункової загальної суми платежів)10%, кількість місячних платежів (крім першого) 9.

Умовами Пакету фінансування, визначеними в Договорі, встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення Договору. Перехід права власності на товари до клієнта: виплата всіх зобов`язань за договором.

Складовою договору є графік сплати місячних платежів, де визначено дати 9 платежів (перший до 20 числа кожного місяця з квітня 2020 року по грудень 2020 року включно) і плановий розмір платежу 5460, 80 грн. (а.с.6)

Відповідачем ОСОБА_1 було внесено 20.03.2020 року більший платіж при отриманні Товару у розмірі 5 471,16 грн., тому розроблено графік платежів, згідно якого щомісячний платіж є меншим і складає 5 459,65 грн. (а.с.7), але визначені дати наступних 9 платежів саме в договорі, які відповідають і датам, вказаним в розрахунку заборгованості (а.с.5,6).

Згідно з пунктом 12.1 договору сторони несуть відповідальність, встановлену цим договором, правилами та чинним законодавством України. Зокрема, передбачено, що відповідно до п.12.2 у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 (десяти) календарних днів, клієнт сплачує неустойку у розмірі 5(п`ять) відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. Згідно з п. 12.3 у разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 (десяти) календарних днів, клієнт сплачує неустойку у розмірі 10 (десять) відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Згідно з п. 12.4 у разі прострочення сплати платежів на строк більше 30 (тридцяти) календарних днів, клієнт зобов`язаний за першою вимогою процесинг-центра протягом 10 календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити на користь процесинг-центра всі платежі, належні до сплати згідно з пакетом фінансування.

В пунктах 14.2-14.3 Правил дублюється визначений пунктами 12.2-12.3 договору порядок та розмір нарахування неустойки. Крім того, відповідно до п.6.6 Правил грошові кошти, що надішли від клієнта на рахунок процесинг-центра в першу чергу зараховуються в рахунок погашення нарахованої неустойки (штрафів, пені) та витрат на обслуговування заборгованості клієнта: в другу чергу на погашення основної суми заборгованості за товари (послуги).

Відповідно до п.п.13.1,13.2 Договору цей договір набуває чинності в момент його підписання сторонами і діє протягом строку, визначеного періодом та кількістю періодичних платежів, якщо інше не вказано в Пакеті фінансування, цей договір вважається автоматично пролонгованим на кожний наступний рік, якщо зобов`язання сторін за цим договором на кінець строку його дії не є погашеними. Цей договір припиняє свою дію в момент повного і належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

30.07.2019 року між ТОВ «Фангарант Груп» (процесингцентр) та ТОВ «ДЖІ ТІ» (постачальник) укладено договір № про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™, відповідно до п.1.1 якого за цим договором постачальник постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає процесинг-центру права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з клієнтами, а процесинг-центр здійснює факторингове фінансування відступлення постачальником процесинг-центру права разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг. Сторони домовляються при цьому діяти відповідно до Правил участі постачальника в системі ПлатиПізніше™, поточна редакція яких діє згідно наказу №05/02-18 від 05.02.2018 р, які затверджені процесинг-центром та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п.п.1.2,1.3 товари (послуги) постачаються клієнтам постачальником за заявками, погодженими процесинг-центром. Право вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів (послуг) та право власності на поставлені клієнтам товари відступаються постачальником на користь процесинг-центру в момент підписання відповідного договору з клієнтом.

Отже, згідно з п. 1.1., п. 1.3. договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ № від 30.07.2019 року всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов Договору були відступлені Постачальником на користь Позивача в момент підписання Договору - 20.03.2020 року.

Про відступлення прав вимоги за Договором відповідач повідомлена в письмовій формі, оскільки це передбачено п. 8.1.підписаного нею Договору.

Станом на 13.08.2021 року відповідач ОСОБА_1 не виконала зобов`язань, прийнятих на себе відповідно до положень умов Пакету фінансування та п. 10.4.2. Договору щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого Товару, що також визнано відповідачем у відзиві. Отже, відповідно до п.п.13.1,13.2 Договору, останній вважається автоматично пролонгованим на кожний наступний рік, якщо зобов`язання сторін за цим договором на кінець строку його дії не є погашеними.

Так, за весь період дії Договору Відповідачем було сплачено:

20.03.2020 року - 5 471,16 грн. (платіж при отриманні Товару);

22.06.2020 року - 978,66 грн. (неустойка);

28.08.2020 року - 8075, 99 грн. (3595,00 грн. місячний платіж + 4480,91 грн. неустойка),

26.09.2020 року - 1956, 73 неустойка;

10.10.2020 року - 4939,46 грн. (1609,58 грн. місячний платіж + 3329,89 грн. неустойка).;

20.11.2020 року - 7336,96 грн. (4035,66 грн. місячний платіж+3301,30 грн. неустойка);

18.12.2020 року - 5087,07 грн. (1643,37 грн. місячний платіж +3443,70 неустойка);

24.03.2021 року - 2010,85 грн. місячний платіж,

07.06.2021 року - 2445,00 грн. місячний платіж;

01.07.2021 року - 2362,59 грн. місячний платіж.

Всього сплачено - 40664,47 грн., з яких 16354,77 грн. місячні платежі і 24309,70 грн. - неустойка. Згідно з розрахунками позивача у зв`язку із несвоєчасним виконанням зобов`язання за договором загальна заборгованість відповідача складає 62037,37 грн., з яких: 38253,23 грн. місячні платежі, 23784,14 грн. - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 Договору, що підтверджено розрахунком заборгованості станом на 13.08.2021 року (а.с.5)

У відзиві визнано, що відповідачем не було своєчасно сплачено у передбачені графіком строки та у визначених розмірах всі місячні платежі за договором. Представником відповідача надано контррозрахунок заборгованості (а.с.39), за яким борг ОСОБА_1 становить 13943,53 грн., не був сплачений станом на 21.01.2022 року і складається виключно з основного боргу (без урахування неустойки, нарахування якої, на думку представника відповідача, заборонено у період дії карантинних обмежень). Отже контррозрахунок неустойки відповідачем не надано.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в статтях 6 та 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом, Договір №6 від 20.03.2020 року виконувався відповідачем шляхом часткової сплати вартості товару.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч.3 ст. 215 ЦК України).

Згідно зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що Договір №6 від 20.03.2020 року про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ укладений в електронній формі.

Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Абзац другий частини 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір №6 від 20.03.2020 року про отримання товарів в системі Плати Пізніше™ є чинним, не визнаний недійсним, його недійсність прямо не встановлена законом, не припинений у встановленому законом порядку, а тому в силу презумпції правомірності правочину є чинним.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 552 ЦК України, сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі, а також не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Законом України від 16.06.2020 р., який набрав чинності 04.07.2020 року «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» п.2 ч.1 було внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України та доповнено його пунктом 15 такого змісту: «15. У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом міністрів України на всій території України корона вірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення».

Між тим, як у ст. 806 ЦК України так і відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про фінансовий лізінг» відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізінгу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізінг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Отже, оскільки позов заявлено щодо стягнення заборгованості за договором № 6 від 20.03.2020 року, який є договором лізінгу, то наведений вище п.15 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України застосуванню до даних правовідносин не підлягає.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги засновані на вимогах закону та договору, обґрунтовані належними доказами і підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором у розмірі 62 037,37 грн., в тому числі: 38 253,23 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого Товару; 23 784,14 грн. - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 Договору. При цьому суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача, викладені у відзиві, з причин, вказаних вище і не знаходить передбачених законом або договором підстав для зменшення суми заборгованості, в тому числі зважаючи на відсутність конкретних заперечень відповідача щодо розміру і розрахунку неустойки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. (а.с.4).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 7, 12, 13, 19, 43, 76, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 258, 526, 530, 549, 610-612, 625, 806 ЦК України, Законом України «Про фінансовий лізінг», Законом України «Про електронну комерцію», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» заборгованість за договором у розмірі 62 037 (шістдесят дві тисячі тридцять сім) гривень 37 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп», місцезнаходження: 04073, м. Київ, пр-т. Степана Бандери, 21, корп. «В», ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 21.04.2023 року.

Суддя Н.В. Баркова