Дата документу 12.01.2022
Справа № 937/126/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі головуючого судді - Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Бєгушева Л.В.,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні заяви ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Добробут» про визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

11 січня 2022 року в провадження Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Добробут» про визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 заявляє про недовіру та відвід суддям Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, в тому числі і судді Ковальовій Ю.В. в провадження якої надійшла цивільна справа, посилаючись на те, що у нього є сумніви в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної цивільної справи, оскільки він втратив довіру до неї.

Відповідно до ч.8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено, як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Згідно ч.2 ст. 36 ЦПК України, суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З вимог ст.ст. 126, 129 Конституції України вбачається, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, а вплив на них у будь-який спосіб забороняється. Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією та законами України.

Як роз`яснено в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 № 8, виходячи з того, що незалежність суддів є основною передумовою їх об`єктивності та неупередженості, суддя при здійсненні правосуддя підкоряється лише закону і нікому не підзвітний.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швецарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, вбачається, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Аналізуючи обставини для відводу судді, на які посилається ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що заява про відвід не містить, передбачених нормами ст.ст. 36, 37 ЦПК України, підстав для відводу судді, а тому його заяву слід визнати необґрунтованою.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було заявлено відвід разом з подачею позову до суду, справа до судового розгляду призначена ще не була, а тому, на підставі положень ч.3 ст. 40 ЦПК України, суд вважає за необхідне передати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Мелітопольського міськрайонного суду Ковальової Ю.В. відповідальному працівнику апарату суду для автоматичного розподілу іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, в порядку,встановленому частиною першою статтею 33 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 40, 252, 253 ЦПК України, -

ухвалив:

Визнати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Мелітопольського міськрайонного суду Ковальової Ю.В. необґрунтованою.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Мелітопольського міськрайонного суду Ковальової Ю.В. відповідальному працівнику апарату суду для автоматичного розподілу іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, в порядку встановленому частиною першою статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: Ю.В. Ковальова