ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/919/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2022 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Іщенко І.М., за участі секретаря судового засідання

Клисак Н.Г., за участі представника позивача Балаян А.Г. , відповідачки ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про скасування рішення органу місцевого самоврядування, державної реєстрації права власності та припинення права власності

В С Т А Н О В И В

29.06.2021 року до суду звернулась ОСОБА_3 із вказаним позовом, в якому зазначила вона постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , у житловому будинку розташованого на земельній ділянці 0,1500 га, кадастровий номер земельної ділянки - :03:027:0089, успадкований мною після смерті моєї матері - ОСОБА_4 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 серпня 2000року.

У зв`язку із поганим самопочуттям вона подарувала вказаний житловий будинок ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я моєї доньки ОСОБА_5 , яка під впливом обману , за безоплатним договором купівлі продажу передала відповідачу ОСОБА_2 у власність Ѕ частину вищезазначеного житлового будинку та земельної ділянки.

У зв`язку з розробленням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до рішення Петриківської селищної ради від 29.01.2021 року ОСОБА_2 надано дозвіл для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,25 га під поштовою адресою: АДРЕСА_1 і в подальшому сформовано земельну ділянку та присвоєно кадастровий номер :03:027:0006.

Позивач вважає, що діями органу місцевого самоврядування - Петриківської селищної Ради, який надав дозвіл на розробку проекту землеустрою про відведення земельної ділянки кільком окремим особам, та погодив проект землеустрою про відведення та передачу у власність земельної ділянки загальною площею 0,25 га за адресою АДРЕСА_1 , яка знаходиться в межах земельної ділянки загальною площею 0,35 га за адресою АДРЕСА_1 , яка за фактичним даними обліковується й перебуває у її користуванні більш 15 років та сплачується земельний податок порушені мої права, а тому рішення Петриківської селищної Ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 29 січня 2021 року № 66 - 4/VIII про затвердження ОСОБА_2 проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства (01.03) та передачі у власність земельну ділянку площею (га) 0.25 за місцезнаходженням АДРЕСА_1 - кадастровий номер :03:027:0006 є недійсним й підлягає скасуванню, похідним чого є припинення право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею (га) 0.25за місцезнаходженням АДРЕСА_1 - кадастровий номер :03:027:0006. Просить скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та їх обтяжень на спірну земельну ділянку, припинити права власності за відповідачкою та судові витрати покласти на відповідачів.

30.06.2021 року ухвалою суду було відкрито провадження по справі і призначено до підготовчого провадження.

21.07.2021 року до суду надійшла заява представника Петриківської селищної ради Левечко О. про розгляд справи у їх відсутність, проти позову заперечують.

26.07.2021 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позов, в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , пославшись на те, що Петриківська селищна рада винесли законне рішення 29.01.2021 року так як вона на законних підставах користується і володіє земельною ділянкою за адресою в АДРЕСА_1 та являється власницею Ѕ частини житлового будинку по вказаній адресі ( а.с.71-74).

22.02.2022 року ухвалою суду було призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Балаян А.Г. підтримав позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі, пояснивши, що позивачка після смерті матері по спадщині в 2000 році користувалась житловим будинком та земельною ділянкою по АДРЕСА_1 .

13.10.2006 року вона подарувала цей будинок своїй донці ОСОБА_5 , з 20212 року її онук ОСОБА_6 зареєстрував шлюб із ОСОБА_2 і між подружжям та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі продажу вказаного будинку по Ѕ частці на ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , яка противоправно користується земельною ділянкою по вказаний адресі, так як раніше ця земельна ділянка площею 0,35 га надавалась в користування ОСОБА_3 і вона не давала згоди на її вилучення, а орган місцевого самоврядування давав незаконно дозвіл щодо відведення цієї ділянки відповідачці в натурі, просить задовольнити позов.

Відповідач представник Петриківської селищної ради до суду не явився, надано заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в суді заперечувала проти позову, пославшись що їй на законних підставах було видано дозвіл на технічну розробку земельної ділянки по адресу АДРЕСА_1 , де вона є власником Ѕ частини житлового будинку після договору купівля продажу4.11.2015 року у ОСОБА_5 , просить відмовити в позовних вимогах позивачки в повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, відповідачку, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлені наступні юридичні факти та правовідносини.

6.08.2004 року позивачка ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок який розташований в АДРЕСА_1 після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва ( а.с.149)

13.04.2006 року позивачка подарувала вказаний житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування ( а.с.151).

Позивачка по вказаній адресі була зареєстрована з 08.05.1972 по 22.05.2017 рік і на цей час зареєстрована та проживає в АДРЕСА_3

( а.с.1, 150 )

04.11.2015 року ОСОБА_5 продала житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 у власність в рівних долях по Ѕ частині ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , що підтверджується договором купівлі-продажу ( а.с.153)

Рішенням Петриківської селищної ради від 18.04.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на підставі договором купівлі-продажу від 04.11.2015 року було передано у спільну власність земельну ділянку по Ѕ частині за адресо. АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку ( а.с.161), що підтверджується копією рірішення та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( а.с.161. 162)

20.11.2020 року відповідачка ОСОБА_2 звернулась до Петриківської селищної ради про затвердження проекту із землеустрію щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,25 га для ведення особистого господарства по АДРЕСА_1 ( а.с.86)

Відповідно витягу із протоколу Петриківської селищної ради від 04.12.2020 року було затверджено проект із землеустрію щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 ( а.с.87)

Рішенням Петриківської селищної ради від 29.01.2021 року було передано ОСОБА_2 земельної ділянки у власність площею 0,25 га для ведення особистого господарства по АДРЕСА_1 із кадастровам номером :03:027:0006 ( а.с.25).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Згідно зі ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спорі розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах відповідно ч.3 ст. 158 Земельного кодексу України.

Надавши дозвіл на затвердження проектів землеустрію щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність ОСОБА_2 на сесії 29.01.2021 року орган місцевого самоврядування виходив - Петриківська селищна рада виходила із того, що вона із 4.11.2015 року має у власності Ѕ частину житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу будинку, 18.04.2019 року було прийнято рішення про передачу земельної ділянки в власність ОСОБА_2 , вказані рішення Петриківської селищної ради були прийняті відповідно чинного законодавства, а тому підстав для скасування вказаних рішень органу місцевого самоврядування в судовому порядку не вбачається.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свогоособистого немайнового або майнового права та інтересу.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16.

Крім того, в рамках розгляду зазначеної справи № 826/4406/16 Верховним Судом було зазначено, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у наявності у особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою судового захисту є наявність порушених прав та охоронюваних законом інтересів безпосередньо позивача з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Позивачка ОСОБА_3 не довела що вона має право користування на земельній ділянки в АДРЕСА_1 , так як власниками житлового будинку по вказаній адресі відповідно договору купівлі-продажу від 4.11.2015 року є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , в довідці про те, що позивачка в

АДРЕСА_1 має у користування земельну ділянку площею 0,35 га не зазначено номеру розташування цієї ділянки ( а.с.26), позивачка зверталась до органу місцевого самоврядування про розробку проекту із землеустрію на земельну ділянку розташовану в АДРЕСА_1 , теж не вказавши номеру будинку до якого вона належить ( а.с.31), що також підтверджується протоколом проведення перевірки електронного документу

( а.с.38), позивачкою та її представником суду не надано належних доказів що ОСОБА_3 взагалі має відношення до земельної ділянки яка розташована по АДРЕСА_1 на час подачі позову, так як була власником вказаного будинку до 13.04.2006 року.

За таких обставин суд не вбачає наявності порушеного права

ОСОБА_3 при прийнятті оскаржуваного рішення Петриківської селищної ради від 29.01.2021 року, що є самостійною підставою для відмови в позові в повному обсязі.

Частинами 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Судові витрати належить залишити на позивачем відповідно до ст. 141 ЦПК України, так як ОСОБА_3 відмовлено в позовних вимогах в повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст.19 Конституції України, ст.26 ЗК « Про місцеве самоврядування», ст. 158 ЗК України, , ст. 3,15 ЦК України,

ст. ст. 12, 76 - 81, 141 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

В позовних вимогах ОСОБА_3 до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про скасування рішення органу місцевого самоврядування, державної реєстрації права власності та припинення права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: І. М. Іщенко