Провадження № 2-п/466/18/22
У Х В А Л А

судового засідання

12 травня 2022 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Теслі С.Б.,

справа № 466/10889/21,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 18.02.2022 у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,-

в с т а н о в и в :

заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 18.02.2022 задоволено позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 126735 / сто двадцять шість тисяч сімсот тридцять п`ять гривень 96 копійок та судові витрати у розмірі 2270 /дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок/.

22.03.2022 на адресу суду поступила заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 18.02.2022 мотивуючи тим, що дане рішення прийняте без його участі та врахувань його доводів і заперечень. Окрім цього, зазначає, що він взагалі не знав про існування судового процесу та не був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. Вказує на те, що доказами у справі є також постанова Львівського апеляційного суду від 07.10.2020 якою постанову Залізничного районного суду м.Львова від 22.06.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 скасовано, визнано його вину та закрито справу за п.7 ст.247 КУпАП, який також був учасником ДТП, яке мало місце 17.03.2020. Вважає, що відшкодування має нести також і інший учасник ДТП.

В судове засідання учасники справи не прибули.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали цивільної справи 466/10889/21, заяву про скасування заочного рішення, суд приходить до такого.

Згідност.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Водночас ч.1 ст.288 ЦПК України встановлено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідач у заяві покликається на те, що він не був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання.

Дане твердження спростовується матеріалами цивільної справи, а саме рекомендова- ними повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулися на адресу суду та долучені до матеріалів справи /арк.спр.42,50/.

Крім того, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд приходить висновку, що в заяві відсутні посилання на будь-які докази, які мають істотне значення для справи, які не були досліджені судом при винесенні заочного рішення.

ОСОБА_1 долучив до заяви про перегляд заочного рішення постанову Львівського апеляційного суду від 07.10.2020, якою скасовано постанову Залізничного районного суду м. Львова від 22.06.2020 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, визнано його також винним у ДТП та звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення, відповідно до вимог п.7 ст.247 КУпАП.

Однак, зазначена постанова була прийнята у 2020 році, в судовому засіданні ОСОБА_1 перебував та знав про таке рішення. До справи під час розгляду постанови не долучав. До того ж, зазначеною постановою не спростована винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ДТП за обставин наведених в рішенні суду.

Крім того, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд приходить до висновку, що обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є фактично непогодження з винесеним рішенням по суті.

У відповідність до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Згідно з ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалю: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 від 21.03.2022 про перегляд заочного рішення від 18.02.2022 в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди залишити без задоволення.

Керуючись ст. 247, 287, 288 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 від 21.03.2022 про перегляд заочного рішення від 18.02.2022 у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повний текст ухвали виготовлений 12.05.2022.

Суддя: П. С. Невойт