Справа № 369/7576/16-ц
Провадження №6/369/10/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі судових засідань Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про встановлення способу виконання судового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення способу виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю, в якій просив встановити спосіб виконання рішення Києво- Святошинського районного суду м. Києва від 08.06.2018 у цивільній справі № 369/7576/16-ц в частині отримання ним ОСОБА_1 1/2 частини транспортного засобу Mercedes-Benz, Е220 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску.

В обґрунтування заявник зазначив, що рішенням Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 08.06.2018 в цивільній справі № 369/7576/16-ц позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволені частково, визнано за кожним із подружжя право власності на 1/2 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 та на 1/2 частину автомобіля Mercedes-Benz, Е220 СDІ, державний номерний знак НОМЕР_1 . Виділено у власність ОСОБА_2 у власність меблі на суму 27 156 гривень, ОСОБА_1 - меблі на суму 33 040 гривень, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості меблів в розмірі 5 884 гривень.

Постановою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 25.09.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, скасовано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.06.2018 року, в частині визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року залишено без змін.

03.06.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково та скасував Постанову Апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2018 року у частині визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: за адресою АДРЕСА_1 та залишив в силі Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року у вказаній частині залишити в силі.

Згідно зазначених вище судових рішень він є власником 1/2 частини автомобіля Mercedes -Benz, Е220 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , але не може належним чином користуватися своєю часткою автомобіля, адже до даного часу даний транспорт знаходиться у ОСОБА_2 .

Так, при вирішенні питання про розподіл майна, а саме транспортного засобу Mercedes-Benz, Е220 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 судом не вирішено ні порядок користування, ні порядок стягнення грошової компенсації за 1/2 частину автомобіля.

Крім того, він ОСОБА_1 неодноразово намагався у добровільному порядку вирішити питання щодо отримання грошової компенсацію за свою частину даного автомобіля., але ОСОБА_2 не йде на конструктивну розмову, ухиляється від зустрічей та приховає від нього автомобіль, який за рішенням суду був поділений між ними по 1/2 частині.

Сторони у судове засідання не з`явились.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 08.06.2018 в цивільній справі № 369/7576/16-ц позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволені частково, визнано за кожним із подружжя право власності на 1/2 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 та на 1/2 частину автомобіля Mercedes-Benz, Е220 СDІ, державний номерний знак НОМЕР_1 . Виділено у власність ОСОБА_2 у власність меблі на суму 27 156 гривень, ОСОБА_1 - меблі на суму 33 040 гривень, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості меблів в розмірі 5 884 гривень.

Постановою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 25.09.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, скасовано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.06.2018 року, в частині визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року залишено без змін.

03.06.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково та скасував Постанову Апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2018 року у частині визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: за адресою АДРЕСА_1 та залишив в силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2018 року у вказаній частині залишити в силі.

Підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим судом способом.

Згідно з частиною першою ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошує, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, спосіб виконання судового рішення не може змінюватись без наявності законних на це підстав.

Згідно з статтею ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Як передбачено частиною третьою статті 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

До обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, закон відносить хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.09.2018 у справі № 2-749/11/2229 роз`яснив, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого статтею 16 ЦК України.

Суд зазначає, що на стадії виконання рішення, суд не може застосувати інший спосіб правового захисту стягувача ніж той, що передбачений рішенням суду, оскільки в іншому випадку це означало б зміну суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту позивача без дотримання належної судової процедури розгляду відповідних позовних вимог.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений (Постанова Верховного Суду України від 25.11.2015 у справі № 6-1829цс15).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша ст. 81 ЦПК України).

У відповідності до частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Виходячи з наведеного, у задоволенні заяви заяву ОСОБА_1 про встановлення способу виконання судового рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.06.2018 року, слід відмовити, оскільки у заяві про встановлення способу виконання рішення у справі заявником не наведено жодної обставини та не надано доказів на підтвердження обставин, які можуть істотно ускладнити виконання рішення або зробити його виконання неможливим.

Керуючись ст. ст. 1-23, 33, 34, 267, 352-355, 435, 446 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення способу виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя Т.В. Дубас