Справа № 683/3749/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Цішковського В.А.

з участю секретаря Васічевої О.В.

розглянувши у підготовчому засіданні в місті Старокостянтинові цивільну справу № 683/3749/21, провадження № 2/683/296/2022 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права на спадщину,

в с т а н о в и в:

У грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , який на день смерті проживав в АДРЕСА_1. Після його смерті залишилась спадщина, в склад якої входить житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок був побудований ОСОБА_3 у 1932 році, проте правовстановлюючий документ на будинок остання не оформила та право власності не зареєструвала. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Після її смерті спадщина відкрилась на вказане домоволодіння та спадщину прийняв її двоюрідний брат ОСОБА_2 , який є батьком позивача та мав право на спадщину за заповітом, складений ОСОБА_3 .

Вказана обставина є перешкодою для оформлення спадщини у нотаріуса, а тому просить в судовому порядку визнати за нею право власності на вказане будинковолодіння.

В судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити.

Відповідач - Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області також подала до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, позов визнають.

Оскільки представник відповідача - Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, визнали позов у повному обсязі й таке визнання не суперечить закону та не порушує права та свободи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню у підготовчому засіданні на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який на день смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 , один.

10 квітня 2013 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Голуб О.Є., зареєстровано в реєстрі за № 562, яким все своє майно заповів дочці ОСОБА_1

15 травня 2017 року за заявою ОСОБА_4 про прийняття спадщини на обов`язкову частку у спадковому майні чоловіка, приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Голуб О.Є., заведено спадкову справу № 10/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Цією ж заявою ОСОБА_4 відмовилась від одержання обов`язкової частки у спадщині.

15 травня 2017 року ОСОБА_1 також звернулась до приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Голуб О.Є. про прийняття спадщини за заповітом.

З матеріалів вищезазначеної спадкової справи вбачається, що єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 є його дочка ОСОБА_1 , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину за заповітом.

Вказані обставини підтверджуютьсь матеріалами спадкової справи № 10/2017, заведеної 15.07.2022 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Голуб О.Є., до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 в АДРЕСА_1.

07 лютого 1990 року ОСОБА_3 склала заповіт, нотаріально посвідчений виконавчим комітетом Великочернятинської сільської ради народних депутатів Старокостянтинівського району Хмельницької області, зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № 6, яким все своє майно заповіла ОСОБА_2 .

Спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 не заводилась.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 01 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 01 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 . Однак, спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , проте не оформив право власності на неї.

Вищезазначений житловий будинок був побудований ОСОБА_3 у 1932 році, що підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, складеним 20.09.2021 року ПП «Проект бюро технічної інвентаризації» за результатами технічної інвентаризації.

За повідомленням Великочернятинського старостинського округу № 120 від 01.12.2021 року ОСОБА_3 була головою та єдиним членом колгоспного двору.

А тому, як вбачається із матеріалів справи, що станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України «Про власність») головою та єдиним членом цього колгоспного двору являлась ОСОБА_3 , однак за життя не отримувала правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок та у встановленому законом порядку не проводила його державну реєстрацію.

Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Оскільки житловий будинок в АДРЕСА_1 належить до суспільної групи - колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року єдиним членом та головою цього колгоспного двору була ОСОБА_3 , тому зазначений будинок є її власністю.

Під час проведення паспортизації житлових будинків ОСОБА_3 свідоцтва про право власності не оформляла та вказаний будинок в органах БТІ не реєструвала.

Таким чином судом встановлено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані АДРЕСА_1 , та який померла заповіла ОСОБА_2 , який прийняв спадкове майно, однак не оформив, так як ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

24 листопада 2021 року приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Голуб О.Є. відмовлено позивачці ОСОБА_1 у оформленні спадщини на спірне будинковолодіння через відсутність правовстановлюючого документа на будинковолодіння (письмова консультація щодо видачі свідоцтва про право на спадщину № 147/01-16).

Однак, враховуючи, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані АДРЕСА_1 було побудовано у 1932 році та відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» та належало ОСОБА_3 , яка станом на 15.04.1991 року була головою двору та єдиним його членом, та єдиним спадкоємцем майна за заповітом був ОСОБА_2 , та враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе визнати за позивачкою, яка є єдиною за заповітом спадкоємицею майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. К. Острозького, 41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, .

Суддя