Постанова

Іменем України

04 травня 2022 року

м. Київ

справа № 175/3514/19

провадження № 61-15154св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу

ОСОБА_3 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2021 року під головуванням судді Новік Л. М. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А. у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики

та касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2021 року під головуванням судді Новік Л. М. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А. у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив:

накласти заборону на вчинення будь-яким особам, в тому числі органам Державного земельного кадастру, нотаріусам, державним реєстраторам та іншим особам уповноваженим вчиняти реєстраційні дії, здійснювати розформування чи об`єднання земельних ділянок, будь яких реєстраційних дій з приводу відчуження, зміни власника, передачі в заставу, оренду, іпотеку майнових прав, розформування чи об`єднання земельної ділянки - земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,1288 га у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 14, кадастровий номер::02:013:0069;

накласти заборону на вчинення будь-яким особам, в тому числі нотаріусам, державним реєстраторам та іншим особам уповноваженим вчиняти реєстраційні і нотаріальні дії, здійснювати будь які реєстраційні та нотаріальні дії з приводу відчуження, зміни власника, передачі в заставу, іпотеку майнових прав, посвідчення договорів купівлі-продажу, дарування щодо житлового будинку загальної площею 274,7 кв. м у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 14 та нежитлових будівель та споруд, розташованих за адрескою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер нерухомого майна: 101.

Заява мотивована тим, що позивач має право відслідковувати стан майна відповідача. В лютому 2021 на платформі інтернет ресурсу ОLХ ID:690120016 з`явилось оголошення про продаж будинку в смт Ювілейний з телефоном доньки померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_4 ( НОМЕР_1 ), зателефонувавши за цим номером телефона їм відповіли, що продають саме цю нерухомість. Згідно інформації із Державного реєстру речових прав за відповідачем станом на 16 лютого 2021 року зареєстровано право приватної власності на наступне майно: земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,1288 га у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 14, кадастровий номер: :02:013:0069; Житловий будинок загальною площею 274,7 кв. м у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 14; нежитлові будівлі та споруди розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна: 101, який теж знаходиться в стані продажу у агентства нерухомості « ІНФОРМАЦІЯ_1 » телефон НОМЕР_2 (оголошення про це розміщене на воротах цього об`єкта).

Померлий відповідач як спадкодавець має спадкоємців, зокрема дружину ОСОБА_3 та дітей, інформація про яких відсутня. В разі успадкування зазначеного майна боржника, спадкоємці можуть розпорядитись ним на свій розсуд. В разі неприйняття спадкоємцями спадщини і визнання її відумерлою, ним розпорядиться новий власник. В усіх цих випадках, існує реальна загроза відчуження майна боржника особами, які його успадкують або отримають право на розпорядження цим майном.

У червні 2020 року ОСОБА_1 знову звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти заборону на вчинення будь-яким особам, в тому числі органам Державного земельного кадастру, нотаріусам, державним реєстраторам та іншим особам уповноваженим вчиняти реєстраційні дії, здійснювати розформування чи об`єднання земельних ділянок, будь яких реєстраційних дій з приводу відчуження, зміни власника, передачі в заставу, оренду, іпотеку майнових прав, розформування чи об`єднання наступних земельних ділянок:

- земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,94 га у Магдалинівському районі Дніпропетровської області. Реєстраційний номер нерухомого майна: 232, кадастровий номер: :05:001:0981;

- земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,94 га у Магдалинівському районі Дніпропетровської області. Реєстраційний номер нерухомого майна: 232, кадастровий номер: :05:001:0980.

Також, просив накласти заборону на вчинення будь-яким особам, в тому числі нотаріусам, державним реєстраторам та іншим особам уповноваженим вчиняти реєстраційні і нотаріальні дії, здійснювати будь які реєстраційні та нотаріальні дії з приводу відчуження, зміни власника, передачі в заставу, іпотеку майнових прав, посвідчення договорів купівлі-продажу, дарування щодо наступного майна:

- квартири загальною площею 45,2 кв. м у багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Реєстраційний номер нерухомого майна: 01;

- довгострокової автостоянки загальною площею (кв. м): 5,2, площа земельної ділянки (кв. м) 1205 за адресою: АДРЕСА_4 , загальна вартість 70 000 грн, реєстраційний номер майна: 21072135;

- транспортного засобу марки «PORSCHE CAYENNE S» 2008 року випуску, об`єм двигуна 4806 см. куб, зареєстрованого за ОСОБА_2 25 грудня 2012 pоку;

- транспортного засобу марки «ПГМФ 8902» 2011 року випуску, зареєстрованого за ОСОБА_2 ;

- транспортного засобу марки «ГАЗ 33076» 1993 року випуску, об`єм двигуна 4 250 см. куб, зареєстрованого за ОСОБА_2 20 липня 2002 року.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач ОСОБА_2 помер. Факт реєстрації його смерті підтверджується листом-відповіддю на адвокатський запит від 16 квітня 2020 року № 864/20.15-14 Амур-Нижньодніпровського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). У померлого відповідача є спадкоємці, зокрема дружина ОСОБА_3 та діти інформація про яких відсутня. В разі успадкування зазначеного майна боржника, спадкоємці можуть розпорядитись ним на свій розсуд. В разі неприйняття спадкоємцями спадщини і визнання її відумерлою, ним може розпорядитись новий власник. У обох випадках, існує реальна загроза відчуження майна боржника особами, які його успадкують або отримають право на розпорядження цим майном.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області ухвалою від 26 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнив.

Наклав заборону на вчинення будь-яким особам, в тому числі органам Державного земельного кадастру, нотаріусам, державним реєстраторам та іншим особам уповноваженим вчиняти реєстраційні дії, здійснювати розформування чи об`єднання земельних ділянок, будь яких реєстраційних дій з приводу відчуження, зміни власника, передачі в заставу, оренду, іпотеку майнових прав, розформування чи об`єднання земельної ділянки - земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,1288 га у АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер нерухомого майна: 14, кадастровий номер::02:013:0069.

Наклав заборону на вчинення будь-яким особам, в тому числі нотаріусам, державним реєстраторам та іншим особам уповноваженим вчиняти реєстраційні і нотаріальні дії, здійснювати будь які реєстраційні та нотаріальні дії з приводу відчуження, зміни власника, передачі в заставу, іпотеку майнових прав, посвідчення договорів купівлі-продажу, дарування щодо наступного майна:

- житлового будинку загальною площею 274,7 кв. м у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 14;

- нежитлової будівлі та споруди розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна: 101.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 19 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишив без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2021 року без змін.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав третьої особи, оскільки майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області ухвалою від 10 червня 2020 року заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 задовольнив.

Наклав заборону на вчинення будь-яким особам, в тому числі органам Державного земельного кадастру, нотаріусам, державним реєстраторам та іншим особам уповноваженим вчиняти реєстраційні дії, здійснювати розформування чи об`єднання земельних ділянок, будь яких реєстраційних дій з приводу відчуження, зміни власника, передачі в заставу, оренду, іпотеку майнових прав, розформування чи об`єднання наступних земельних ділянок:

- земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,94 га у Магдалинівському районі Дніпропетровської області. Реєстраційний номер нерухомого майна: 232, кадастровий номер: :05:00160981;

- земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,94 га у Магдалинівському районі Дніпропетровської області. Реєстраційний номер нерухомого майна: 32, кадастровий номер: :05:00160980.

Наклав заборону на вчинення будь-яким особам, в тому числі нотаріусам, державним реєстраторам та іншим особам уповноваженим вчиняти реєстраційні і нотаріальні дії, здійснювати будь-які реєстраційні та нотаріальні дії з приводу відчуження, зміни власника, передачі в заставу, іпотеку майнових прав, посвідчення договорів купівлі-продажу, дарування щодо наступного майна:

- квартири загальною площею 45,2 кв. м у багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер нерухомого майна: 01:

- довгострокової автостоянки загальною площею (кв. м): 5,2, площа земельної ділянки (кв. м) 1205 за адресою: АДРЕСА_4 , загальна вартість 70 000 грн, реєстраційний номер майна: 21072135.

- транспортного засобу марки «PORSCHE CAYENNE S» 2008 року випуску, об`єм двигуна 4806 см. куб, зареєстрованого за ОСОБА_2 25 грудня 2012 pоку;

- транспортного засобу марки «ПГМФ 8902» 2011 року випуску, зареєстрованого за ОСОБА_2 ;

- транспортного засобу марки «ГАЗ 33076» 1993 року випуску, об`єм двигуна 4250 см. куб, зареєстрованого за ОСОБА_2 20 липня 2002 року.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2020 року виправлено описку, допущену в ухвалі Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2020 року, зазначивши вірно, що «земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,94 га у Магдалинівському районі Дніпропетровської області. Реєстраційний номер нерухомого майна: 232, кадастровий номер: :05:001:0981; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,94 га у Магдалинівському районі Дніпропетровської області. Реєстраційний номер нерухомого майна: 32, кадастровий номер: :05:001:0980».

Дніпровський апеляційний суд постановою від 19 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишив без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2020 року про забезпечення позову в оскаржуваній частині без змін.

Залишаючи без змін ухвалу місцевого суду, суд апеляційної інстанції підтримав його висновки та вважав, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав третьої особи, оскільки майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Апеляційний суд погодився із висновками місцевого суду про те, що між сторонами виник спір та існує загроза утруднення виконання можливого рішення суду, а тому є підстави для забезпечення позову.

Обраний спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки розмір позовних вимог складає 5 515 227,38 грн, а вартість спірного майна складає: вартість квартири АДРЕСА_3 згідно витягу з реєстру прав власності станом на 26 травня 2021 року - 18 405,00 грн, вартість транспортного засобу згідно договору застави від 15 грудня 2014 року, яким визначено заставну вартість - 458 250 грн, що є адекватним та не порушує права інших осіб.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У вересні 2021 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року в якій оскаржені судові рішення просила скасувати, а у справі ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

У вересні 2021 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року в якій оскаржені судові рішення просила скасувати в частині накладення заборони на вчинення будь-яким особам, в тому числі і нотаріусам, державним реєстраторам та іншим особам уповноваженим вчиняти реєстраційні і нотаріальні дії, здійснювати будь-які реєстраційні та нотаріальні дії з приводу відчуження, зміни власника, передачі в заставу, іпотеку майнових прав, посвідчення договорів купівлі-продажу, дарування щодо наступного майна:

квартири загальною площею 45,2 кв, м у багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер нерухомого майна: 01;

транспортного засобу марки «PORSCHE CAYENNE S» 2008 року випуску, об`єм двигуна 4806 см. куб, зареєстрованого за ОСОБА_2 25 грудня 2012 pоку.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційні скарги

Наведені в касаційних скаргах доводи містили підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Касаційні скарги містять аргументи про те, що оскаржуваними судовими рішеннями порушено права та інтереси іпотекодержателя спірного майна, адже житловий будинок разом із земельною ділянкою, квартира та автомобіль «PORSCHE CAYENNE S» 2008 року випуску були передані ОСОБА_2 в іпотеку ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» для забезпечення виконання фізичною-підприємцем ОСОБА_3 зобов`язань за кредитними договорами.

Місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції на наведене належної уваги не звернув, а тому вирішив питання про інтереси особи, забезпечені цим майном.

Доводом касаційних скарг також є те, що суди попередніх інстанцій ухвалили судові рішення без врахування правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах: від 10 квітня 2018 року у справі № 910/4772/17, від 20 травня 2020 року у справі № 522/942/17, від 14 лютого 2018 року у справі № 496/457/16, від 19 листопада 2019 року у справі № 686/560/17 та від 17 жовтня 2019 року у справі № 372/858/17.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалами Верховного Суду від 30 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано із Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області копію матеріалів цивільної справи № 175/3514/19.

26 січня 2022 року копія матеріалів цивільної справи № 175/3514/19 надійшли до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення боргу за договором позики та вважає, що оскільки боржник помер, існує ризик відчуження спірного майна спадкоємцями до вирішення справи по суті. Розмір заявлених позовних вимог визначений позивачем складає 5 515 227,38 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено з ЄДРСР, що 26 квітня 2021 року було залучено до участі у справі правонаступника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

15 грудня 2014 між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (банк) та ФОП ОСОБА_3 (позичальник) було укладено Генеральну кредитну угоду № 5021N11.

В межах генеральної угоди між сторонами були укладено кредитні договори від 21 липня 2017 року № 50117К11 та від 18 грудня 2018 року № 18-63КО0011.

У забезпечення зобов`язань за Генеральною угодою між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_2 26 грудня 2014 року був укладений договір іпотеки № 50214Z61, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою Ю. О., зареєстрований в реєстрі за № 2685.

Предметом зазначеного договору іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1288 га у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 14, кадастровий номер: :02:013:0069 та житловий будинок загальною площею 274,7 кв. м у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14.

Договором про внесення змін від 21 грудня 2018 року № 50214Z61-0005 зазначений іпотечний договір викладений в новій редакції, однак предмет іпотеки не змінився.

Відповідні обтяження за іпотечним договором від 26 грудня 2014 року на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,1288 га у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 14, кадастровий номер: :02:013:0069; житловий будинок загальною площею 274,7 кв. м у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 14 були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: номер запису про іпотеку 8276752 від 26 грудня 2014 року, номер запису про обтяження 8276740 від 26 грудня 2014 року щодо земельної ділянки, номер запису про іпотеку 8276720 від 26 грудня 2014 року, номер запису про обтяження 8276703 від 26 грудня 2014 року щодо житлового будинку, що підтверджується Інформаційною довідкою № 258346400 від 26 травня 2021 року.

30 грудня 2015 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір № 50215Z45, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою Ю. О., зареєстрований в реєстрі за № 2861. Предметом зазначеного договору іпотеки, окрім іншого, є нежитлові будівлі та споруди розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна: 01.

Договором про внесення змін від 21 грудня 2018 року № 50215Z45-0002 зазначений іпотечний договір викладений в новій редакції, однак предмет іпотеки не змінився.

Відповідні обтяження за договором іпотеки від 30 грудня 2015 року на нежитлові будівлі та споруди розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна: 01, були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: номер запису про іпотеку 12869409 від 30 грудня 2015 року, номер запису про обтяження 12869456 від 30 грудня 2015 року, що підтверджується Інформаційною довідкою № 258349287 від 26 травня 2021 року.

15 грудня 2014 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ФОП ОСОБА_3 (позичальник) було укладено Генеральну кредитну угоду № 50214N11.

В межах генеральної угоди між сторонами були укладені кредитні договори від 21 липня 2017 року № 50117К11 та від 18 грудня 2018 року № 18-63КО0011.

В забезпечення зобов`язань за Генеральною угодою між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_2 30 грудня 2015 року був укладений Іпотечний договір № 50215Z45, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою Ю. О., зареєстрований в реєстрі за № 2861.

Предметом зазначеного іпотечного договору, окрім іншого, є квартира АДРЕСА_3 , реєстраційний номер нерухомого майна: 01.

Договором про внесення змін від 21 грудня 2018 року № 50215Z45-0002 зазначений іпотечний договір викладений в новій редакції, однак предмет іпотеки не змінився.

Відповідні обтяження за договором іпотеки від 30 грудня 2015 року на квартиру загальною площею 45,2 кв. м у багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер нерухомого майна: 01, були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: номер запису про іпотеку 12869136 від 30 грудня 2015 року, номер запису про обтяження 12869271 від 30 грудня 2015 року, що підтверджується Інформаційною довідкою від 26 травня 2021 року № 258307169.

Разом з цим, 15 грудня 2014 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_2 був укладений договір застави № 50214Z52, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою Ю. О., зареєстрований в реєстрі за № 2427.

Предметом зазначеного договору застави є транспортний засіб марки «PORSCHE CAYENNE S» 2008 року випуску, об`єм двигуна 4806 см. куб, зареєстрований за ОСОБА_2 25 грудня 2012 року, відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Договором про внесення змін від 21 грудня 2018 року № 50214Z52-0006 зазначений договір застави викладений в новій редакції, однак предмет застави не змінився.

Відповідні обтяження за договором застави від 15 грудня 2014 року на транспортний засіб марки «PORSCHE CAYENNE S» 2008 року випуску, об`єм двигуна 4806 см. куб, зареєстрованого за ОСОБА_2 25 грудня 2012 року були зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом від 26 травня 2021 року № Р99801.

Із зазначеного витягу вбачається, що 29 вересня 2020 року зареєстровано звернення стягнення на заставне майно.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що 22 червня 2021 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України».

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції був допитаний представник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», який пояснив суду, що на сьогоднішній день банк самостійно не звертався із вимогами щодо зняття арешту з майна, скасування заборони відчуження іпотечного та заставного майна майна.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов може забезпечуватися, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Процесуальний закон передбачає право особи у разі існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову подати до суду заяву про забезпечення позову, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Враховуючи, що судами встановлено, що позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 не свідчать про їх спрямованість на доведення підстав для припинення іпотеки, а обраний спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки розмір позовних вимог складає 5 515 227,38 грн, та є адекватним та не порушує права інших осіб колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для забезпечення позову.

Крім того апеляційний суд встановив та вказував, що на теперішній час не порушуються права та інтереси ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», а обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав третьої особи, оскільки майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Між сторонами виник спір та існує загроза утруднення виконання можливого рішення суду, а тому є підстави для забезпечення позову.

Вищенаведеним спростовуються доводи касаційних скарг про те, що оскаржуваними судовими рішеннями порушено права та інтереси іпотекодержателя та заставодержателя спірного майна, крім того представник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» пояснив суду, що на сьогоднішній день банк самостійно не звертався із вимогами щодо зняття арешту з майна, скасування заборони на його відчуження.

Аргументи касаційних скарг про те, що суди попередніх інстанцій ухвалили судові рішення без врахування правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах: від 10 квітня 2018 року у справі № 910/4772/17, від 20 травня 2020 року у справі № 522/942/17, від 14 лютого 2018 року у справі № 496/457/16, від 19 листопада 2019 року у справі № 686/560/17 та від 17 жовтня 2019 року у справі № 372/858/17 колегія суддів відхиляє з огляду на те, що у вказаних справах вирішувалось питання зняття арешту з майна боржника, натомість у справі, яка є предметом касаційного перегляду, вирішувалось питання вжиття заходів забезпечення позову.

Інші доводи касаційної скарги спростовуються змістом правильно застосованих судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин норм процесуального закону.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «РуїзТоріха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін, оскільки доводи касаційних скарг висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційні скарги залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, нема.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2021 року, ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2021 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров