Справа № 191/3811/21
Провадження № 2/191/1191/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 серпня 2022 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Твердохліб А.В.
за участю секретаря - Яришевої Н.В.
згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши в порядку спрощеного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Іларіонівська селищна об`єднана територіальна громада про визнання права власності на земельну ділянку, -
17.11.2021 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла вищевказана позовна заява, вимоги у якій представник позивача обґрунтовує тим, що 07 липня 2012 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу жилого будинку, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала у власність житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами,розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Договір купівлі-продажу зазначеного жилого будинку посвідчено 07 липня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. за № 3954, та зареєстровано КП «СМБТІ» 17.08.2012 року в реєстровій книзі № Д-1 стор.32 за реєстром № 30/56.
Земельна ділянка належить відповідачу на праві приватної власності, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 29.12.2012 ЯМ 870730 виданого відділом Держкомзему у Синельниківському районі Дніпропетровської області. Державний акт видано на підставі рішення органу місцевого самоврядування Мар`ївської сільської ради 01.07.2011 року за № 78-6/VІ «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою по передачі в приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд і для ведення особистого селянського господарства».
На момент відчуження вищезазначеного житлового будинку технічна документація на земельну ділянку не була виготовлена, сторони домовились, що після її виготовлення ділянка буде передана у власність позивачу. Після виготовлення технічної документації та отримання державного акта на присадибну земельну ділянку відповідач декілька років обіцяв переоформити та передати позивачу у власність земельну ділянку, на якій розташований мій житловий будинок. А нещодавно, в телефонній розмові, категорично відмовився вчиняти будь-які дії для переоформлення та передачі позивачу у власність земельну ділянку, на якій розташований будинок, що належить останній на праві власності.
На теперішній час позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості розпорядитися своїм майном, оскільки продати будинок без присадибної земельної ділянки неможливо.
До початку проведення судового засідання позивач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився , заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов не надав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Представник третьої особи головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин.
Представник третьої особи Іларіонівської селищної об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився.
Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне.
Відповідно до копії попереднього договору, посвідченого 02 квітня 2012 року, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зобов`язались до 05 жовтня 2012 року укласти договір купівлі-продажу будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 07 липня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. зареєстрованого в реєстрі за № 3954, вбачається, що ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується вищевказаним договором, зареєстрованим в Синельниківському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу № Д-1 стор.32 за реєстром № 30/56 від 17.08.2012 року.
Вищезазначений акт був виданий ОСОБА_2 , на підставі рішення шостої сесії шостого скликання Мар`ївської сільської ради №78-6/VІ від 01 липня 2011 року (а.с.12-14).
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором.
Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити по визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно зі ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно зі ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, права користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Відповідно до п. 18 постанови N 7 Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" після 31 грудня 2001 року (і до 01 січня 2004 року) при набутті особою у власність будинку, будівлі, споруди право власності на земельну ділянку або її частину, на якій розміщені будівлі або яка необхідна для їх обслуговування могло переходити до набувача відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно - правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. Згідно з цими ж роз`ясненнями до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК України, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК України, Законом України від 27 квітня 2007 року N 991-У - і згідно зі статтею 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.
Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.
Таким чином, ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.
Відповідно до ст. 27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна.
Таким чином, з`ясувавши всі обставини справи, суд вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Іларіонівська селищна об`єднана територіальна громада про визнання права власності на земельну ділянку, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя А. В. Твердохліб