Справа № 509/587/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенко Є.М.,

при секретарі судового засідання Степанової Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 509/587/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Овідіопольський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

До Овідіопольського районного суду Одеської області звернулися ОСОБА_1 та його представник адвокат Ющенко Маргарита Вікторівна, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Ірак та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Ірак є однією і тією ж особою. В заяві зазначає, що встановлення юридичного факту має для ОСОБА_1 суттєве значення та наддасть йому можливість у визначеному законом порядку підтвердити його особистість та дасть йому можливість звернутись до органів ДРАЦС чи до суду з питання розірвання шлюбу. Крім того, встановлення юридичного факту необхідно йому для підтвердження цивільно - правових відносин, які були вчиненні ним відповідно до документу посвідчуючи його особу на підставі паспортного документу № НОМЕР_1 , виданого у Ербіль 24.02.2015 року. Іншого способу захистити його особисті та майнові права у його не існує.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

Заявник в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Ющенко М.В. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Заінтересовані особи: Овідіопольський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та ОСОБА_2 , про дату розгляду справи сповіщені належним чином, в судове засідання не прибули надали заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутністю.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, та надані заяви сторін, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

10 вересня 2019 року було зареєстровано шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Республіки Ірак з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де прізвище заявника зазначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Республіки Ірак, що підтверджується актовим записом про шлюб №1622 від 10.09.2019р. складеного Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Для реєстрації шлюбу заявником було надано паспортний документ, та його переклад на українську мову що посвідчував його особу серії НОМЕР_1 , виданий у Ербіль 24.02.2015 року, дійсний до 22.02.2023 року, де його прізвище зазначено ОСОБА_3 , що підтверджується відомостями зазначеними в актовому запису про шлюб №1622 від 10.09.2019 року складеного Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та довідкою посольства Республіки Ірак в Україні від 23.10.2019р., №2-16-858.

Посольство Республіки Ірак в Україні підтверджує, наявність у заявника національного паспортного документу діючого на момент реєстрації шлюбу № НОМЕР_1 , виданого у Ербіль 24.02.2015 року та діючого паспорту № НОМЕР_2 , виданого у Ербіль 08.10.2019 року, дійсного до 07.10.2027 року.

08 жовтня 2019 року заявником було отримано документ посвідчуючи особу паспорт громадянина Республіки Ірак НОМЕР_3 , виданий у Ербіль на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі якого ним було отримано 20 грудня 2019 року посвідку на постійне проживання № НОМЕР_4 , органом, що видав 5103 на прізвище ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Республіки Ірак. Заявник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

В грудні 2020 року заявник звернувся з питання внесення змін, до актового запису про шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за №1622 від 10.09.2019р.складеного Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, до Овідіопольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та отримав відмову 31.12.2020 р.

Таким чином, встановлення юридичного факту має для заявника суттєве значення та дасть йому можливість у визначеному законом порядку підтвердити його особистість та дасть йому можливість звернутись до органів РАЦС чи до суду з питання розірвання шлюбу та підтвердити цивільно - правові відносини, які були вчиненні ним відповідно до документу посвідчуючи його особу на підставі паспортного документу № НОМЕР_1 , виданого у Ербіль 24.02.2015 року.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В окремому проваджені об`єктами судового захисту є як законні інтереси, так і неоспорювані суб`єктивні права фізичних, юридичних осіб або держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, та з урахуванням ствердження дружини заявника, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Республіки Ірак та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Ірак є її чоловіком та однією і тією ж особою, суд приходить до висновку про доведеність вимог заявника в частині встановлення факту, що має юридичне значення та враховує, той факт, що заявник є громадянином Республіки Ірак.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частинами 1, 2, 4 ст. 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції).

За приписами ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-8, 10, 12, 13, 18, 43, 76-81, 89, 90, 95, 247, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315-319, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Овідіопольський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Ірак, РНОКПП НОМЕР_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Ірак - є однією і тією ж особою.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Є. М. Панасенко