ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4415/22 Справа № 212/1583/22 Суддя у 1-й інстанції - Зымын М.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/1583/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.,

секретар судового засідання Бадалян Н.О.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2022 року, яке ухвалено суддею Зіміним М.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 05 квітня 2022 року , -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Толстих О.Ю., звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, посилаючись на отримання ним професійних захворювань внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах.

Висновком МСЕК від 08.02.2022 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 50 % (30% - ХОЗЛ, 20% - туговухість) з 31 січня 2022 року до 01 лютого 2023 року, з наступним переоглядом 01 січня 2023 року та визнано особою з інвалідністю третьої групи.

Просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 260,000 00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 150 000,00 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 1500,00 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач АТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про часткове скасування рішення суду, просить зменшити суму стягнення до 74 782,50 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи. Також, просить відстрочити виконання судового рішення на строк до закінчення військового стану.

Вважає, що розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції не обґрунтовано, він завищений, не відповідає засадам розумності, виваженості, справедливості.

Вказує, що позивач також працював у шкідливих умовах праці з 22.11.1993 року по 10.01.1994 року та з 18.10.1994 року по 14.09.1997 року підземним майстром гірничим на шахті «Північна» РУ імені Кірова ДВО «Південруда» ( 3 роки 10 місяців), загальний стаж роботи позивача в АТ «Кривбасзалізрудком», в умовах впливу шкідливих факторів 23 роки 01 місяць.

Відповідач частково погоджується на компенсацію виплати моральної шкоди ОСОБА_1 , яка дорівнює 74 782,50 грн.

Вказує, що у пункті 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.01.2022 року вказано, що особисто позивач, перебуваючи на посаді підземного начальника дільниці шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» порушив законодавство про охорону праці та посадову інструкцію.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу, що відповідач 21 грудня 2020 року направив заяву до Покровського відділення поліції КВП ГУ НПВ Дніпропетровської області про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 . Станом на 08.04.2022 року, триває досудове розслідування, проводяться невідкладні слідчі та процесуальні дії.

Зауважує, що позивач додатково за період праці (з 22.11.1993 року по 10.01.1994 року та з 18.10.1994 року по 14.09.1997 року) підземним майстром гірничим на шахті «Північна» РУ імені Кірова ДВО «Південруда» (03 роки 10 місяців) звернувся до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди.

Вказує, що введення воєнного стану в Україні і активні бойові дії в певних регіонах України унеможливлюють виконання судового рішення, оскільки на даний момент призупинено відвантаження продукції АТ «Кривбасзалізрудком» основним покупцям, зокрема ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», яке знаходиться в фізичній та економічній блокаді в м. Маріуполі, кошти від реалізації продукції не надходитимуть, що істотно ускладнює виконання рішення і робить його неможливим. Крім того, ту невелику частину коштів від реалізації, яку відповідачеві вдається заробити та заощадити, АТ «Кривбасзалізрудком» намагається направити на першочергові витрати: податки та інші обов`язкові платежі, зарплату та середній заробіток працівникам.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача АТ «Кривбасзалізрудком» Каретну Є.В., яка наполягала на доводах апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Толстих О.Ю., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працював в Акціонерному товаристві «Кривбасзалізрудком» у шкідливих умовах понад 23 роки: гірничим майстром шахти «Родіна» ДП «Кривбасзалізрудком» (з 23.09.1997 року по 30.11.2005 року); начальником (заступником начальника) дільниці шахти «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком» (з 30.11.2005 року по 22.05.2008 року); заступником головного інженера з виробництва шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» (з 22.05.2008 року по 17.11.2011 року); начальником дільниці шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» (з 17.11.2011 року по 07.12.2020 року) (а.с.28-30).

07.12.2020 року позивач звільнений за власним бажанням, на підставі ст.38 КЗоП України (а.с. 30).

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 18.11.2021 №2067 ОСОБА_1 були встановлені професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), легенева недостатність другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість третього ступеня приглухуватість першого ступеня (з помірним зниженням слуху) ( а.с. 25).

Згідно п.17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 12 січня 2022 року хронічне професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло за таких обставин: працюючи підземним начальником дільниці № 15 шахти «Родіна» ДП «Кривбасзалізрудком» у періоди з 28.08.2006 року по 22.05.2008 року, з 17.11.2011 року по 07.12.2020 року позивач виконував в підземних умовах комплекс робіт з оперативного управління усіма видами робіт на дільниці у відповідності з затвердженими технічними проектами та планом, забезпечував виконання планових виробничих завдань.

Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, які мали місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолів фіброгенної дії та рівнів шуму, які перевищували нормативні.

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 18.11.2021 №2067 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послугував профмаршрут: праця підземним майстром гірничим шахти «Північна» Рудоуправління ім. Кірова ДВО «Південруда» (з 22.11.1993 р. по 10.01.1994 р., з 18.10.1994 р. по 14.09.1997 р.);з 10.01.1994 року по 18.10.1994 року підземним заступником начальника дільниці шахти «Північна» Рудоуправління імені Кірова ДВО «Південруда»; з 23.09.1997 р. по 30.11.2005 р. підземним майстром гірничим шахти «Гігант» ВО «Кривбасруда» шахти «Родіна» ВО «Кривбасруда» та ВАТ «Кривбасзалізрудком»; з 30.11.2005 року по 27.08.2006 року підземним заступником начальника дільниці шахти «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком»; з 22.05.2008 року по 17.11.2011 року заступником головного інженера з виробництва шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком».

Відповідно до п. 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 12 січня 2022 року причиною професійних захворювань позивача є пил переважно фіброгенної дії та перевищення еквівалентного рівня шуму.

Відповідно до пункту 20 вищевказаного Акту, професійні захворювання отримані позивачем, внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи особисто ОСОБА_1 . Перебуваючи на посаді підземного начальника дільниці шахти «Родіна» ПАТ Кривбасзалізрудком» він порушив пункт 2.32,5.11 «Посадової інструкції начальника дільниці бурових робіт», затвердженої наказом ПАТ «Кривбасзалізрудком» № 66 від 18.01.2016 року та ст.14 ЗУ «Про охорону праці»

Висновком МСЕК від 08.02.2022 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 50 % (30% - ХОЗЛ, 20% - туговухість) з 31 січня 2022 року до 01 лютого 2023 року, з наступним переоглядом 01 січня 2023 року та визнано особою з інвалідністю третьої групи.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 12 січня 2022 року вбачається, що причиною професійних захворювань позивача є пил переважно фіброгенної дії та перевищення еквівалентного рівня шуму.

Отже, відповідач - ПАТ «Кривбасзалізрудком», під час роботи позивача, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли також з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці, відповідно до нормативно-правових актів.

Суд, у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, розпачу.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.

Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час його роботи на підприємстві відповідача, у шкідливих умовах, що стало причиною його професійних захворювань, які потягли за собою втрату працездатності та необхідності подальшого лікування у медичних закладах.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач додатково за період праці (з 22.11.1993 року по 10.01.1994 року та з 18.10.1994 року по 14.09.1997 року) підземним майстром гірничим на шахті «Північна» РУ імені Кірова ДВО «Південруда» (03 роки 10 місяців) звернувся до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, колегія судів вважає безпідставними, оскільки в справі, що переглядається, позивач зазначав періоди своєї праці в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, які, відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 13.01.2022 року зазначено, що підставою для встановлення професійного характеру захворювання також стала праця позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції не звернув увагу, на те, що відповідач 21 грудня 2020 року направив заяву до Покровського відділення поліції КВП ГУ НПВ Дніпропетровської області про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 та станом на 08.04.2022 року, триває досудове розслідування, проводяться невідкладні слідчі та процесуальні дії, колегія суддів не бере до уваги, оскільки дана обставина не має правового значення для вирішення спірних правовідносин.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що введення воєнного стану в Україні і активні бойові дії в певних регіонах України унеможливлюють виконання судового рішення у справі, оскільки на даний момент призупинено відвантаження продукції АТ «Кривбасзалізрудком» основним покупцям, зокрема ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», яке знаходиться в фізичній та економічній блокаді в м. Маріуполі, кошти від реалізації продукції не надходитимуть, що істотно ускладнює виконання рішення і робить його неможливим. Крім того, ту невелику частину коштів від реалізації, яку відповідачеві вдається заробити та заощадити, АТ «Кривбасзалізрудком» намагається направити на першочергові витрати: податки та інші обов`язкові платежі, зарплату та середній заробіток працівникам, в зв`язку з чим просив відстрочити виконання судового рішення на строк до закінчення військового стану, колегія судів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що, згідно ч.1 ст. 24 ЦПК України апеляційні суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюється повноваження відповідного апеляційного суду). Відповідно до ч.1 ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах відповідного апеляційного округу якого (території, на яку поширюється повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Згідно Розділу V Глави 1 ЦПК України, до повноважень суду апеляційної інстанції входить перегляд законності та обґрунтованості судових рішень судів першої інстанції, які оскаржені у порядку визначеному цією Главою.

Як вбачається з матеріалів справи, питання відстрочення виконання оскаржуваного судового рішення на строк до закінчення військового стану в суді першої інстанції не розглядалось.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, що визначений судом розмір моральної шкоди є значно завищеним, таким, що не відповідає роз`ясненням, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Виходячи з цих обставин та, враховуючи те, що на підприємстві відповідача позивач пропрацював понад 23 роки, а загальний стаж праці в шкідливих умовах позивача складає 27 років, що зазначено у Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 13 січня 2022 року, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, тяжкість наслідків отриманих професійних захворювань, наявність фізичних страждань позивача, що в свою чергу викликають моральні страждання, вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Тому колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача, щодо незгоди з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, оскільки він не відповідає засадам розумності, виваженості, справедливості та є необґрунтованим.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність у розмірі 50 % та його визнано особою з інвалідністю третьої групи. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров`я не спостерігається.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер отриманих професійних захворювань, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів виключно на підприємстві відповідача, впродовж 23 років 01 місяця, що потягло втрату працездатності та визнання позивача особою з інвалідністю третьої групи, розмір втрати професійної працездатності у розмірі 50%, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 150 000,00 грн. до 100 000, 00 рн.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Згідно положення закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з відповідача на користь держави та зменшує цей розмірі з 1500,00 грн. до 1000,00 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2022 рокув частині розміру моральної шкоди, стягнутої з відповідача Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2022 рокуна користь ОСОБА_1 змінити, зменшивши цей розмір з 150 000,00 гривень до 100 000,00 (сто тисяч ) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2022 року в частині розміру судового збору, стягнутого з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави змінити, зменшивши цей розмір з 1500 гривень 00 копійок до 1000 (одна тисяча ) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 липня 2022 року.

Головуючий:

Судді: