провадження № 4-с/752/122/22
УХВАЛА

23.03.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вітюка Іллі Дмитровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2022 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вітюка І.Д. про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.12.2021 року, а також зобов`язати старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вітюка І.Д. або іншу посадову особу Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відновити виконавче провадження № 67905981.

В обґрунтування скарги зазначено, що постановою Київського апеляційного суду від 08.11.2021 року у справі № 752/14375/21 було скасовано рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.08.2021 року та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 13205,62 грн., моральну шкоду в сумі 3000,00 грн., а також стягнуто із ОСОБА_2 на користь скаржника судові витрати в сумі 8214,76 грн. На виконання зазначеного рішення суду скаржнику були видані виконавчі листи. Постановою старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вітюка І.Д. від 15.12.2021 року було відкрито виконавче провадження № 67905981 з примусового виконання виконавчого листа № 752/14375/21, виданого 10.12.2021 року Голосіївським районним судом м. Києві про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат в сумі 8214,76 грн. Однак, в подальшому старшим державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вітюком І.Д. було винесено постанову від 28.12.2021 року про повернення зазначеного виконавчого документу стягувачу, в т.ч. з огляду на те, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернене стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо пошуку такого майна виявились безрезультатними. Скаржник вказує, що старшим державним виконавцем не було здійснено весь обсяг дій, передбачених діючим законодавством, для належного виконання судового рішення. Зазначена постанова є передчасною, та права скаржника порушені, а відтак він вимушений звернутися до суду із даною скаргою.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.02.2022 року, у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явились. Судом про розгляд справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. З будь-якими клопотаннями до суду не звертались, в зв`язку з чим, суд вважає можливим розглянути скаргу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вітюка І.Д. від 15.12.2021 року було відкрито виконавче провадження № 67905981 з примусового виконання виконавчого листа № 752/14375/21, виданого 10.12.2021 року Голосіївським районним судом м. Києві про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат в сумі 8214,76 грн.

Доказів належного отримання боржником за виконавчим провадженням зазначеної постанови, старшим державним виконавцем суду надано не було, як і не надано доказів виклику боржника та/або вчинення інших заходів з метою примусового виконання рішення суду.

В подальшому, старшим державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вітюком І.Д. було винесено постанову від 28.12.2021 року про повернення зазначеного виконавчого документу стягувачу, в т.ч. з огляду на те, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернене стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо пошуку такого майна виявились безрезультатними.

Підставою для повернення виконавчого листа старшим державним виконавцем була відсутність за боржником будь-якого майна, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що старшим державним виконавцем не було здійснено весь обсяг дій щодо виконання виконавчого листа, що передбачені діючим законодавством, а тому підстав для повернення виконавчого листа не було.

Суд вважає ці доводи слушними, оскільки, статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 3 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачає, що виконання рішень, перелік яких встановлюється законом про виконавче провадження, покладається на державних виконавців відповідних відділів державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 10 Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону, за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 вказаного вище Закону, у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Крім того, статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу стягувачеві.

Зокрема, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вбачається з матеріалів справи, старшим державним виконавцем не було вжито заходів щодо звернення до суду із поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; виклику боржника з приводу виконавчого документа, що перебуває у виконавчому провадженні та належне отримання останнім цього виклику; накладення стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звернення до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням та інших дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», що свідчить про неповноту вчинення виконавцем дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» за період з часу відкриття виконавчого провадження до часу повернення виконавчого документу стягувачу.

Крім того, відсутні докази на підтвердження здійснення державним виконавцем належного виклику боржника та виходу державного виконавця за місцем проживання для з`ясування майнового стану особи.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Крім того, у відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Однак, документів на підтвердження проведення старшим державним виконавцем необхідних, вичерпних та достатніх виконавчих дій на виконання рішення суду надано не було, в зв`язку з чим суд вважає повернення виконавчого документу є передчасним, а відтак постанова про повернення виконавчого документу стягувачу підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що старшим державним виконавцем не були вжиті усі можливі заходи для примусового виконання судового рішення, передбачені законом, а тому суд вважає, що скарга в частині вимог про скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу є обґрунтованою та законною, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Разом з тим, в частині вимог скарги про зобов`язання старшого державного виконавця або іншу посадову особу відділу державної виконавчої служби відновити виконавче провадження № 67905981, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки, за викладених в скарзі обставин, суд не вправі зобов`язувати старшого державного виконавця або іншу посадову особу органу виконавчої служби приймати те чи інше рішення, зокрема, в частині відновлення виконавчого провадження, - він лише в праві розглянути правомірність та/або неправомірність прийнятого державним виконавцем рішення за результатами розгляду відповідного звернення сторони виконавчого провадження.

Крім того, варто вказати на те, що визнання протиправною та скасування судом постанови старшого державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу, є підставою для подальшого відновлення виконавчого провадження, а також скасування зазначеної постанови є достатнім для відновлення порушених прав скаржника.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 447-451 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд, -

УХВАЛИВ:

скаргу ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вітюка Іллі Дмитровича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вітюка Іллі Дмитровича про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.12.2021 року, винесену у виконавчому провадженні № 67905981.

В іншій частині вимог скарги, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м.Києва протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Чередніченко