Справа № 752/2605/13-ц
Провадження № 4-с/752/68/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Машкевич К.В.

за участю секретаря - Гненик К.В.

представника заінтересованої особи - Біллерис Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 29 березня 2021 року, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Мтб банк», Приватне підприємство «Ратмир-Соло», Товариство з обмеженою відповідальністю «Феномен Солюшинз», суд

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду із скаргою і просить поновити їй строк на оскарження постанови првиатного виконавця виконавчого округу м.Києва Авторгова А.М. від 29 березня 2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 64988564.

Просить також визнати протиправною та скасувати дану постанову.

Посилається на те, що вона є власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

22 квітня 2021 року вона отримала постанову приватного виконавця Авторгова А.М. про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва, яким у рахунок погашення заборгованості ПП`Ратмир-Соло» перед ПАТ`Марфін Банк» звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 28 вересня 2015 року, яким є квартира АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності.

02 травня 2021 року вона подала до суду скаргу, яка їй була повернута з підстав, визначених ч.2 ст.183 ЦПК України.

Вважає постанову приватного виконавця незаконною з наступних підстав.

Так, виданий судом виконавчий лист містить недоліки, які позбавляли виконавця права відкривати виконавче провадження, а тому він зобов`язаний був повернути його.

Так, у виконавчому листі зазначені наступні недоліки, які є неправомірними.

Так, у виконавому листі вказано кредитний договір №76/К від 27 вересня 2019 року, на виконання якого звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 28 вересня 2005 року.

Однак, у 2019 році будь-яких кредитних договорів, у тому числі кредитного договору № 76/К від 27 вересня 2019 року між ПП`Ратми-Соло» та ПАТ`Марфін банк» не укладалося і в матеріали справи такого договору не містять.

З урахуванням цього вважає посилання в постанові приватного виконавця на неіснуючий кредитний договір навмисним.

Крім того, майно, на яке виконачим листом звернуто стягнення, не є власністю боржника в повному обсязі, оскільки вона, як боржник, володіє лише його 1/2 частиною.

Під час перебування в шлюбі вона уклала інвестиційний контракт № 38037 від 21 березня 2003 року, який був виконаний на отримано свідоцтво про право власності на квартиру, яка є предметом спору, тобто до укладення кредитного договору.

Вказана квартира набута у власність під час її перебування в шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя.

Крім того, зазначє, що 27 вересня 2005 року між ПП`Свічколап Трейдінг» та ВАТ» Морський транспортний банк» / друга назва - ПАТ`Марфін Банк», остання назва - ПАТ» МтБ банк» / був укладений кредитний договір № 76/К.

В забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором було укладено два договори іпотеки, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1 .

Кредтним договором встановлено солідарний обов`язок боржників по погашенню кредиту.

Тобто, по кредитному договору №76/к від 27 вересня 2005 року обов`язок повернення коштів солідарно несуть сам боржник - ПП`Ратмир-Соло», та його поручителі - ПП`Раном» та вона виключно в межах вартості предметі іпотеки.

Водночас сумарна вартість іпотечного майна в декілька разів перевищувала розмір кредиту, який був погашений за рахунок майна ПП`Раном».

Крім того, ПП »Ратмир-Соло» отримано довідку Національного банку України від 17 березня 2021 року, згідно з якою інформація щодо кредитної заборгованості ПП`Ратмир-Соло» перед банками України відсутня.

Тобто, дана довідка підтверджує відсутність кредитної заборгованості за кредитним договором №76/К від 27 вересня 2005 року, а тому відстуні підстави для реазіації предмета іпотеки.

Крім того, зазначила, що ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 29 липня 2020 року заборонено Міністерству юстиції України та органам державної реєстрації вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєструречовиї прав на нерухоме майно щодо спірної квартири.

Оскільки така ухвала приймалася в рамках забезпечення позову при наявності судової заборони виконавець не може вчиняти дії з примусової реалізації іпотечного майна.

Виходячи з цього, просить задовольнити скаргу.

Приватний виконавець Авторгов А.М. 02 серпня 2021 року подав до суду запереченя, якими проти скарги заперечує.

Посилається на те, що підстави для повернення виконавчого документа визначено ст.4 Закону України « Про виконавче провадження».

Зазначена в виконавчому листі дата кредитного договору не впливає, не ускладнює та не унеможливлює виконання рішення суду.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа вико носить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Щодо належної заявнику частки в квартирі відповідно до рішення суду зазначив, що відповідно до інформації з Державого реєстру речових прав спірна квартира належить заявнику.

Просить відмовити в задоволенні скарги.

Представник заінтересованої особи - ПАТ» МтБ банк» в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Подав також заперечення, в яких посилається на те, що банк 29 березня 2021 року звернувся до приватного виконавц Авторгова А.М. з заявою про примусове виконання рішення суду, надавши виданий судом виконачий лист.

Приватний виконавець зобов`язаний був прийняти виконавчий лист до виконання, оскільки підстави, визначені ст.4 Закону України « Про виконавче провадження» для його повернення були відсутні.

Таким чином, незгода боржника з самим виконавчим документом не впливає на правомірність постанови про відкриття виконавчого провадження.

Щодо ухвали суду від 16 серпня 2019 року про забезпечення позову, вона скасована ухвалою суду від 12 лютого 2020 року.

З урахуванням цього вважає постанову державного виконавця правомірною і просить відмовити в задоволенні скарги.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про час розгляду скарги повідомлялися належним чином.

Про причину неявки суд до відома не поставили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника заінтересованої особи - ПАТ`МтБ банк», дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 14 грудня 2015 року був задоволений позов ПАТ «Марфін Банк» / нині ПАТ» МтБ банк» / про зверенння стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить заявнику, в рахунок погашення заборгованості ПП`Ратмир-Соло» перед ПАТ» марфін Банк» за кредитним договором №76/К від 27 вересня 2019 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року рішення суду було змінено в частині суми заборгованості за умовами кредитного договору.

19 березня 2021 року судом був виданий виконавчий лист, пред`явлений банком до виконання .

Постановою првиатного виконавця виконавчого округу м.Києва Авторгова А.М. від 29 березня 2021 року відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду.

/ а.с 27 - 31; 128 - 134 /

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішнь у цивільних справах та рішень інших органів / посадових осб / врегульовано розділом VІ ЦПК України.

Відповдно до ч.ч.1,3 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Вимоги до виконавчого документа приведено в ст.4 Закону України « Про виконавче провадження».

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.4 даного Закону у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою.

Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Згідно з ч.4 ст.4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

З матеріалів справи вбачається. що визначені даною нормою закону підстави для повернення виконавчого документа стягувачу в приватного виконавця були відсутні.

З матеріалів справи також вбачається, що зміст виданого судом виконавчого листа відповідає змісту резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 11 веересня 2019 року, на підставі якої він був виданий.

Підстави, передбачені законом, для його повернення стягувачу, у приватного виконавця були відсутні.

Даних обставин заявник при зверненні до суду не заперечує.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.5 ст.26 Закону України « Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Таким чином, приватний виконавець зобов`язаний був прийняти виконавчий доумент та винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, оспорюючи реквізити кредитного договору, зазначені в рішення суду, заявник не заперечує, що з заявою до суду про виправлення описок у рішенні суду не зверталася.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що при здійсненні правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ефективним способом захисту визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.

Це підповідає позиції Верховного суду, висловленій у постанові Великої Палати в справі № 925/1265/16 від 22 серпня 2018 року.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Оспорюючи зміст виконавчого листа, а, відтак, постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадженні на підставі даного виконавчого листа, заявник зазначає про неправильні реквізити кредитного договору, зазначені в рішенні суду.

Як зазначено вище, з заявою до суду в порядку ст.269 ЦПК України, про виправлення допущених судом описок заявник не зверталася.

Крім того, відповідно доч.1 ст.432 ЦПК україни суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

За змістом скарги заявник і з такою заявою до суду не зверталася.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, у тому числі, таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; диспозитивності;забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

З точки зору закону виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 1 ст.18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

В пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз`яснено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду.

Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, не спростованих заявником, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 10 -12, 447 - 453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 29 березня 2021 року, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Мтб банк», Приватне підприємство «Ратмир-Соло», Товариство з обмеженою відповідальністю «Феномен Солюшинз» залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 20 липня 2022 року.

Суддя: К.В. Машкевич