УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ провадження 4-с/646/3/2022

Справа № 646/7007/21

06 січня 2022 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Власової Ю.Ю.,

секретар судового засідання Бєлівцова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шинделя Володимира Анатолійовича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, -

у с т а н о в и в :

01 листопада 2021 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова зі скаргою звернулась ОСОБА_1 яка діє від імені ОСОБА_2 та підписала скаргу, в якій просила:

- визнати незаконними дії та бездіяльність приватного виконавця Шинделя В.А., номер посвідчення 0292;

- визнати недійсним оцінку нерухомого майна а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 221,4 кв.м., житловою 139,8 кв.м., реєстраційний номер майна: 01, проведену суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ЕКСПЕРТ - 2012» 19.10.2021;

- зупинити передачу на реалізацію квартири АДРЕСА_1 в рамках виконавчого провадження № 60656582.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2021 року з підстав, установлених п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, скарга ОСОБА_2 залишена без розгляду.

20 грудня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Шиндель В.А. звернувся до Червонозаводського районного суду із заявою, в якій просить:

- вирішити питання розподілу та відшкодування судових витрат пов`язаних з розглядом справи, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, шляхом покладення таких витрат на скаржника - ОСОБА_2 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на його користь судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500,00 грн.

Обґрунтовує подану заяву приватний виконавець тим, що процесуальним законодавством передбачена можливість розподілу та відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, а також покладення таких витрат на іншу сторону по справі, як і визначено необхідний ряд критеріїв для вирішення питання розподілу судових витрат в цілому. Відтак, витрати на професійну правничу допомогу, які ним понесені згідно договору про надання правової допомоги складають - 6500,00 гривень, про що повідомлялося при визначенні попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат у запереченнях на скаргу. Крім того, заявлений до відшкодування розмір судових витрат, не є надмірним та завищеним та є адекватним, оскільки відповідає, як принципам матеріального (договірного) права, так і процесуального права, а також повністю узгоджується з усталеними правовими позиціями та чисельною судовою практикою із зазначеного питання.

30 грудня 2021 року засобами електронного поштового зв`язку ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подано відповідь на заяву, у якій зазначила, що положення ЦПК України встановлюють певний порядок розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом скарги. Відповідно до ст. 425 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. Крім того, приватним виконавцем у заяві про розподіл та відшкодування витрат не зазначено та не доведено, які саме необґрунтовані дії скаржника були ним здійснені в ході розгляду скарги та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв ОСОБА_2 недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтовану скаргу; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню справи; чи був недобросовісний; скаржник мав на меті протиправну мету порушення прав та інтересів ОСОБА_3 ; чи були дії скаржника умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні заяви приватного виконавця.

У судове засідання сторони не з`явились, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомили.

За приписами ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Дослідивши матеріали скарги ОСОБА_2 та доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат у разі залишення позову без розгляду за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (ч. 6 ст. 142 ЦПК України).

За змістом ч. 9 ст. 141 ЦПК України заявнику необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це у судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були здійснені ним у ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

При цьому, як неодноразово вказував Верховний Суд у своїх постановах, з системного тлумачення положень ч.ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України, ч. 9 ст. 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації для здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами (постанова від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, постанова від 12 листопада 2020 року у справі № 359/9512/17, постанова від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц).

Суд зазначає, що доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною першою статті 4 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Суд зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Саме факт подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Таким чином, звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Добросовісні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

З урахуванням тієї обставини, що приватним виконавцем не доведено існування необґрунтованих, винних чи недобросовісних дій ОСОБА_2 при зверненні до суду зі скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця, суд зазначає про відсутність правових підстав для покладення на нього витрат приватного виконавця на професійну правничу допомогу на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК, та відсутність підстав для задоволення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Інші доводи приватного виконавця означених вище висновків суду не спростовують.

При цьому, суд ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Керуючись ст. ст. 13, 133, 141, 142, 258 ЦПК України суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шинделя Володимира Анатолійовича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, визначені статтею 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Ухвала складена і підписана без проголошення 06 січня 2022 року.

Суддя - Ю.Ю. Власова