ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2022 року м. Чернівці

справа № 727/561/22

провадження №22-ц/822/369/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат, понесених на проведення капітального будівництва, ремонту і здійснення невід`ємних поліпшень квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 січня 2022 року, постановлену під головуванням судді Танасійчук Н.М.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та заяви про забезпечення позову

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат, понесених на проведення капітального будівництва, ремонту та здійснення невід`ємних поліпшень квартири.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що у нього з відповідачкою існує спір щодо відшкодування йому Ѕ частини витрат, понесених на проведення капітального будівництва, ремонту та здійснення невід`ємних поліпшень квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначав, що власником квартири по АДРЕСА_1 є відповідачка, яка може відчужити квартиру, що у випадку задоволення позову ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту із забороною відчуження на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 січня 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено.

З метою забезпечення позову накладено арешт із забороною відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 , однак не обмежуючи при цьому у праві користування вказаним житлом.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

На дану ухвалу ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 січня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Вважає, що вжиття заходів забезпечення позову є передчасним та необґрунтованим, оскільки суд не оцінив обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не пересвідчився чи між сторонами дійсно виник спір, жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

На підставі ч.1ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частина 2ст.149 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Предметом позову ОСОБА_1 є стягнення з ОСОБА_2 на його користь витрат, понесених на проведення капітального будівництва, ремонту та здійснення невід`ємних поліпшень квартири в розмірі 350 000 грн.

Пунктом 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3статті 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Крім того, відповідно правової позиції, викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 у справі № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями151,152,153 Цивільного процесуального кодексу України: "З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цього рішення).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками зазначеного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

ОСОБА_1 вказує на фактичне порушення його прав та охоронюваних законом інтересів щодо відшкодування йому витрат понесених на проведення капітального будівництва, ремонту та здійснення невід`ємних поліпшень квартири в розмірі 350 000 грн.

Отже, заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову про на наявність підстав вважати, що незастосування заходу забезпечення позову призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Власником квартири по АДРЕСА_1 є відповідачка , остання має можливість подальшого відчуження майна третім особам, у зв`язку з чим наявна можливість існування небезпеки в заподіянні шкоди правам та охоронюваним законам інтересам ОСОБА_1 до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили, існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, відповідачка ОСОБА_2 не надала доказів на підтвердження вартості вказаної квартири, що дало б змогу суду оцінити співмірність обраного способу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Виконання в майбутньому судового рішення у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи буде наявною у відповідачки необхідна сума грошових коштів чи майно, на яке можливо буде звернути стягнення.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 має доходи, або інше майно, за рахунок вартості якого можливо буде виконати рішення у разі задоволення позову.

Обраний судом першої інстанції вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно із забороною відчуження квартири, не обмежуючи при цьому у праві користування вказаним житлом, не призведе до невиправданого обмеження майнових прав, оскільки арештоване майно фактично перебуватиме у володінні власника, а обмежуватиметься лише розпорядженням ним, проте не позбавляє ОСОБА_2 права володіння і користування цим майном.

За своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження.

При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх.

Отже накладення арешту на майно не завдасть шкоди та збитків відповідачці, не позбавить її конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, а лише тимчасово обмежить право відповідачки реалізувати вказане майно третім особам.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №915/373/20.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що суд не оцінив обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не пересвідчився чи між сторонами дійсно виник спір.

При вирішенні питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову з дотриманням норм процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 січня 2022 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 травня 2022 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: А.І. Владичан

І.Б. Перепелюк