№ 336/1782/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю:

помічника судді, який виконує повноваження секретаря судового засідання, Бутенка О.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованих осіб: ОСОБА_2 ;

представника органу опіки та піклування Парфенюк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

13.05.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Заява мотивована тим, що її колишній чоловік ОСОБА_2 вчиняє систематично психологічне насильство з липня 2019 року.

З липня 2019 року ОСОБА_2 неодноразово систематично погрожує їх та їхній спільній дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичною розправою, відібранням дитини. Так, ОСОБА_2 неодноразово надсилає зі свого телефону SMS-повідомлення, які містять погрози та нецензурні слова. Окрім того, ОСОБА_2 зі свого профілю в мережі «Інстаграм» публікував пости з погрозами щодо заявниці та сина.

Серед зафіксованих випадків є також те, що 24.04.2022 о 9:00 годині, за адресою проживання Заявниці та дитини ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 , прийшов колишній ОСОБА_2 та вчинив конфлікт, в ході якого останній висловлювався нецензурною лайкою, ображав Заявницю та неповнолітню дитину, спричиняв Заявниці фізичний біль, погрожував їй розправою, вчинив домашнє насильство, потім повідомив, що у нього наявний вибуховий пристрій, у зв`язку із чим було викликано поліцію.

Коли приїхали працівники поліції, у ОСОБА_2 не було виявлено вибуховий пристрій, однак було виявлено при собі наркотики (КАНАБІС), та встановлено те що він перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Внаслідок вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, відносно нього 24.04.2022 працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Того ж дня відносно ОСОБА_2 були складені термінові заборонні приписи терміном на 10 діб № AA 256748 та № AA 256749 внаслідок вчинення ним домашнього насильства психологічного характеру відносно дитини та заявниці відповідно.

За фактом зберігання наркотичних засобів відносно ОСОБА_2 було порушено кримінальне провадження за ст. 309 КК України.

ОСОБА_2 продовжує вчиняти насильство, погрожуючи заявниці та дитині, його агресія кожного разу підсилюється.

Крім того, ОСОБА_2 , не сплачує аліменти на утримання дитини за наказом Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 336/1921/20 від 27.04.2020. У нього утворилася заборгованість станом на 26.04.2020 у розмірі 74 947,75 грн. ОСОБА_2 не надає коштів на харчування, одяг, лікування дитини тощо.

Заявниця переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства щодо неї та дитини, а також настання негативних наслідків для їх здоров`я є дуже високою, а тому просить застосувати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 на шість місяців.

Судове засідання, призначене на 16.05.2022, було відкладено на 17.05.2022 через відсутність даних про належне сповіщення заявниці (у заяві не було зазначено засобів зв`язку).

В судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , по суті, не заперечив викладені у заяві фактичні обставини, проте свою поведінку обумовлював тим, що заявниця досі не звикла до його вимог, манери поведінки тощо. Зокрема, просив не обмежувати його у спілкуванні із дитиною.

Представник органу опіки та піклування надала суду документи за фактом звернення заявниці до вказаного органу, просила суд задовольнити заяву, видати обмежувальний припис.

Судом в порядку ч. 2 ст. 294 ЦПК України, з метою з`ясування обставин справи, долучені до матеріалів справи та досліджені в судовому засіданні матеріали справи № 336/1650/22 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши заявника та заінтересованих осіб, пояснення свідків, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 21.04.2018 по 01.12.2020.

Від шлюбу мають спільну дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 .

Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 27 Конституції України визначено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. У разі, якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Згідно статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана, зокрема особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Як визначено п. 3, 6, 7, 8 та 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, зокрема подружжя, колишнє подружжя.

Положеннями частин 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі №756/3859/19 (провадження №61-11564св19) зроблено висновок, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальним кодексом України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Тобто, оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи (правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 березня 2020 року у справі №159/4550/19 та від 17 лютого 2021 року у справі №753/19409/19).

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Наданими заявницею письмовими доказами та поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтверджується, що протягом тривалого часу ОСОБА_6 вчиняє психологічне насильство відносно заявниці, погрожуючи фізичною розправою, образами, у тому числі нецензурними, погрозами зверненнями до СБУ, що нібито, ОСОБА_4 є пособницею ворога у воєнний час, погрозами «зламати психіку» дитині та забрати дитину від матері. Зміст електронного листування вказує на те, що і після подій 24.04.2022 ОСОБА_6 продовжує вчиняти психологічне насильство.

Наявність заборгованості по аліментам на утримання дитини разом із поясненнями ОСОБА_2 , що він не має наміру сплачувати аліменти, хоча має таку можливість, адже два роки заробляв в Іспанії, поки не буде вирішено спір щодо дитини, свідчить про вчинення економічного насильства відносно дитини.

Долучені до заяви докази підтверджують те, що існує високий рівень вірогідності продовження та повторного вчинення насильства щодо заявниці та дитини, а також настання тяжких або особливо тяжких наслідків, і такі ризики є реальними, а тому наявні підстави для застосування заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_6 на максимальний строк.

Керуючись ст.ст. 259, 294, главою 13 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому визначити наступні тимчасові обмеження його прав:

- заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця фактичного проживання та реєстрації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця частого відвідування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме дитячого садка, який відвідує дитина - «Дошкільний навчальний заклад ясла-садок комбінованого типу No244 Біла Лілея», що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 42а;

- заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та спільну малолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо ОСОБА_1 з дитиною за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати SMS-повідомлення) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та спільною малолітньою дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з ними через iншi засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Строк дії обмежувального припису встановити 6 (шість) місяців.

Повідомити про встановлення обмежувального припису уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення підлягає негайному виконанню, його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня оголошення судового рішення.

Суддя Є.С. Боєв

17.05.22