Провадження № 2/344/288/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Галицький кореспондент Товариства з обмеженою відповідальністю Медіа альянс, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Офіс Генерального прокурора про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди; стягнення судових витрат

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства Галицький кореспондент Товариства з обмеженою відповідальністю Медіа альянс, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Офіс Генерального прокурора про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди; стягнення судових витрат. Позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 дочірнім підприємством "Галицький кореспондент" Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа альянс" на своєму веб-сайті www.gk-press.if.ua, під заголовком «У Коломиї прокурора затримали на хабарі» (автор ОСОБА_4 ) було поширено інформацію наступного змісту: «Сьогодні, 3 серпня, на хабарі затримали прокурора Коломийської місцевої прокуратури Василя Тарасенка. Про це «Галицькому кореспонденту» стало відомо із власних джерел. Затримала прокурора Служба безпеки України з Києва. Зараз він знаходиться в управлінні захисту економіки. У декларації чоловіка вказано, що він має дружину, сина та дочку. У ОСОБА_5 разом із дружиною мають квартиру площею 63.60 метрів квадратних. Також має квартиру та земельну ділянку у Чернігівській області. Читайте продовження: Подробиці затримання прокурора-хабарника з Коломиї». Також, 04.08.2018 дочірнім підприємством "Галицький кореспондент" Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа альянс" на своєму веб-сайгі www.gk-press.ifua, під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (автор ОСОБА_6 ) та на своїй сторінці у соціальній мережі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » із посиланням на веб-сайт ІНФОРМАЦІЯ_4 було поширено інформацію наступного змісту: «3 серпня під час одержання неправомірної вигоди прокурора Коломийської місцевої прокуратури Василя Тарасенка було затримано працівниками Управління захисту економіки та слідчими СБУ. В ході оперативних заходів правоохоронці задокументували протиправну діяльність цього прокурора. Гроші призначалися за сприяння у зміні кваліфікації обвинувачення під час судового процесу. Зокрема, прокурор вимагав від місцевого жителя хабар за можливість ухилення від реальної міри покарання та призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. Затримали прокурора після того, як він виконав свої «зобов`язання». Затримання провели оперативники обласного управління захисту економіки Нацполіції та слідчі СБУ під процесуальним керівництвом Генеральної інспекції ГПУ». Крім того, 04.08.2018 Управлінням захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» поширено інформацію наступного змісту: «На Прикарпатті прокурора місцевої прокуратури викрито у хабарництві. Третього серпня під час одержання неправомірної вигоди прокурора було затримано працівниками Управління захисту економіки в Івано-Франківській області Нацполіції, Слідчими Служби безпеки України під процесуальним керівництвом Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України. В ході оперативних заходів правоохоронці задокументували протиправну діяльність прокурора однієї з місцевих прокуратур області. Гроші призначалися за сприяння у зміні кваліфікації обвинувачення під час судового процесу. Зокрема, прокурор вимагав від місцевого жителя хабар за можливість ухилення від реальної міри відбування покарання та призначення покарання, не пов 'язаного із позбавленням волі. Затримали прокурора після того, як він виконав свої «зобов`язання». Затримання провели оперативники обласного управління захисту економіки Нацполіції та слідчі СБУ під процесуальним керівництвом Генеральної інспекції ГПУ». В свою чергу, 06.08.2018 Генеральною прокуратурою України на своєму офіційному веб-сайті www.gp.gov.ua, під заголовком «Прокурора місцевої прокуратури викрито на одержанні неправомірної вигоди» розповсюджено інформацію наступного змісту: «Генеральною інспекцією Генеральної прокуратури України здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за фактом вимагання працівником місцевої прокуратури Івано- Франківської області неправомірної вигоди. У ході досудового розслідування, яке здійснюється Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за оперативного супроводу Управління захисту економіки в Івано-Франківській області встановлено, що прокурор Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області вимагав від батька обвинуваченої у кримінальному провадженні надати неправомірну вигоду в сумі 300 доларів США за сприяння у вирішенні питання про призначення покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі. Після передачі неправомірної вигоди в розмірі 300 доларів США, зазначеного прокурора затримано у порядку cт. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 cт. 368 КК України». Вищезазначена інформація поширена відповідачами на своїх веб-сайтах у всесвітній мережі Інтернет, таким чином її зміст доведено до відома невизначеного кола осіб і вона доступна невизначеному колу осіб на теперішній час. Опублікована відповідачами інформація вищевказаного змісту стосується Позивача, оскільки саме його 03.08.2018 як прокурора Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області було затримано у порядку сг. 208 Кримінального процесуального кодексу України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 ККУ. Однак, відповідачами поширено недостовірну, тобто таку, яка не відповідає дійсності інформацію, оскільки, його ніколи не затримували та не притягували до кримінальної відповідальності за вимагання хабара, в тому числі, за призначення покарання у виді штрафу та/або зміни правової кваліфікації, що підтверджується такими документами як повідомлення про підозру від 04.08.2018, повідомленням про зміну підозри від 11.08.2018 та обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000560. Розповсюджена відповідачами інформація є неправдивою і з огляду на встановлений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, Конституцією та законами України принципу презумпції невинуватості, а поширення відповідачами у такий спосіб неправдивої інформації суперечить прецедентній практиці Європейського суду з прав людини та судовій практиці вітчизняних судів. Публікація від 03.08.2018, у якій його названо прокурором-хабарником відповідачами поширена ще до оголошення йому підозри у вчиненні злочину, яке відбулося лише 04.08.2018, а також тоді, коли у кримінальному провадженні проводились першочергові процесуальні дії та ні йому, ні його захисникам ще не було відомо, у чому конкретно його підозрюють. Враховуючи, що на даний час не існує жодного обвинувального вироку суду, що вступив би у законну силу та яким його було б визнано винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, розповсюджена відповідачами інформація є неправдивою та такою, що порушує принцип презумпції невинуватості. Вищевказане поширення Відповідачами неправдивої інформації, порушує його особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, а саме, його честі, гідності і діловій репутації. Крім безпосереднього порушення особистих немайнових прав, а саме, честі, гідності та ділової репутації, в результаті поширення відповідачами неправдивої інформації відносно нього, йому завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що в результаті вищевказаних неправомірних дій відповідачів він зазнав тяжких емоційних втрат, оскільки поширена інформація, сформувала негативну соціальну оцінку громадськості щодо його особи, що завдало моральних переживань та емоційних потрясінь, ускладнило подальше активне громадське життя, спілкування з колегами, знайомими та співробітниками, що завдає йому моральних страждань та потребує значних зусиль для поновлення попереднього стану, при цьому розмір морального відшкодування він оцінює в 80 000 грн. Розповсюдження вказаної неправдивої інформації призвело до формування у суспільстві, в першу чергу у громадах м. Коломиї (де він фактично проживає та працює) та м. Чернігова (де він зареєстрований та де проживає більшість його родичів) негативної думки про нього як людину та працівника прокуратури, ототожнення його із злочинцем та хабарником; його авторитетові як порядного працівника органу прокуратури та юриста, який він формував протягом дев`ятьох років своєї роботи в органах прокуратури України завдано непоправної шкоди. У зв`язку з поширенням відносно нього неправдивої інформації, з ним та членами його родини перестали вітатись окремі сусіди, друзі та знайомі, з ним стали уникати зустрічі. Негативне відношення оточуючих до нього відчувають і двоє його малолітніх дітей, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які навчаються відповідно у загальноосвітній школі та у дошкільному навчальному закладі м. Коломия. В результаті даних публікацій неправдивого змісту, до нього та його дружини, яка також працює на посаді прокурора Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області, на негативне змінилося відношення з боку окремих колег. Факт поширення даної неправдивої інформації засобами масової інформації був використаний прокуратурою Івано-Франківської області для складання негативного висновку службового розслідування, яке проводилось відносно нього та подання прокурором Івано-Франківської області дисциплінарної скарги до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, а також для складання негативного висновку про наявність в його діях дисциплінарного проступку, складеного 18.04.2019 членом кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокуратури ОСОБА_9 , відповідно до якого до нього запропоновано застосувати захід дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів прокуратури. В свою чергу, вказані події та обставини, негативно позначилися на стані його здоров`я, в результаті чого в нього загострилися вже наявні захворювання, а саме, виразкова хвороба дванадцятипалої кишки та гіпертонічна хвороба, а також виникли нові захворювання, зокрема, жовчокам`яна хвороба; крім того, після тривалого періоду стабілізації в нього знову став погіршуватися зір і на даний час має міопію високого ступеню. Крім того, зазначені події та обставини, негативно позначились на стані здоров`я його матері, яка є інвалідом 2 групи загального захворювання та має онкозахворювання, а саме, малігнізовану феохромацигому правого наднирника, що також спричиняє йому душевні страждання. Просив визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права та принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 розповсюджену ІНФОРМАЦІЯ_1 дочірнім підприємством "Галицький кореспондент" Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа альянс" па своєму офіційному веб-сайті www.gk-press.if.ua під заголовком «У Коломиї прокурора затримали на хабарі» (автор ОСОБА_4 ), а також розповсюджену ІНФОРМАЦІЯ_7 дочірнім підприємством "Галицький кореспондент" Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа альянс" на своєму офіційному веб-сайті www.gk-press.if.ua під заголовком «В поліції розповіли подробиці затримання прокурора-хабарника з Коломиї» (автор ОСОБА_6 ) та на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» із посиланням на веб-сайт ІНФОРМАЦІЯ_8 . Зобов`язати дочірнє підприємство "Галицький кореспондент" Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа альянс" та ОСОБА_2 , протягом 10 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати вищенаведену недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 шляхом розміщення на вказаних сторінках чітко позначеного та виділеного заголовку Спростування. Інформація, поширена у статті є недостовірною; Зобов`язати дочірнє підприємство "Галицький кореспондент" Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа альянс" та ОСОБА_3 протягом 10 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати вищенаведену недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 шляхом розміщення на вказаних сторінках чітко позначеного та виділеного заголовку Спростування. Інформація, поширена у статті є недостовірною. Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права та принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , розповсюджену 04.08.2018 року Управлінням захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» інформацію та протягом 10 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 шляхом розміщення на вказаній сторінці чітко позначеного та виділеного заголовку Спростування. Інформація, поширена у статті є недостовірною. Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права та принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , розповсюджену 06.08.2018 Генеральною прокуратурою України на своєму офіційному веб-сайті www.gp.gov.ua, під заголовком «Прокурора місцевої прокуратури викрито на одержанні неправомірної вигоди» інформацію та зобов`язати Генеральну прокуратуру України протягом 10 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 шляхом розміщення на вказаній сторінці чітко позначеного та виділеного заголовку Спростування. Інформація, поширена у статті є недостовірною. Стягнути в солідарному порядку з Дочірнього підприємства «Галицький кореспондент» Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа альянс», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з Генеральної прокуратури України та Департаменту захисту економіки Національної поліції України, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 80 000 грн.

06.09.2019 року представник Департаменту захисту економіки Національної поліції подав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що Департамент заперечує проти задоволення вказаного позову, вважає його безпідставним та необгрунтованим. З метою реалізації норм законодавства та Положення про Департамент, у його структурі було створено сектор комунікації, який координує проведення інформаційної політики територіальних управлінь та структурних підрозділів апарату Департаменту, здійснює взаємодію із засобами масової інформації та громадськістю. Одними з основних завдань сектору комунікації є координація заходів структурних підрозділів Департаменту, спрямованих на реалізацію принципу гласності та відкритості в діяльності підрозділів, забезпечення в установленому порядку, інформування громадян про діяльність Департаменту та результати такої діяльності з протидії злочинності у сфері економіки, проведенню антикорупційних заходів тощо через засоби масової інформації та комунікації. 04.08.2018 року Департаментом було підготовлено інформацію про затримання 03.08.2018 року на Прикарпатті прокурора місцевої прокуратури під час одержання неправомірної вигоди та про вирішення питання про повідомлення прокурору про підозру за частиною третьою статті 368 КК України. Зазначений матеріал було направлено до Департаменту комунікації Національної поліції України для висвітлення в засобах масової інформації діяльності Департаменту захисту економіки Національної поліції України. На виконання вимог законодавства, Положень та з метою інформування громадськості про свою діяльність у сфері протидії злочинності управлінням захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту 04.08.2018 о 13:47 на сторінці у соціальній мережі «Facebook» розміщено статтю під назвою «На Прикарпатті прокурора місцевої прокуратури викрито у хабарництві» з інформацією про затримання 03.08.2018 на Прикарпатті прокурора місцевої прокуратури під час одержання неправомірної вигоди та про вирішення питання про повідомлення прокурору про підозру за частиною третьою статті 368 КК України. Ні у статті, розміщеній Департаментом на відомчому веб-порталі Національної поліції України, ні у статті розміщеній управлінням захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту на сторінці у соціальній мережі «Facebook» не міститься прізвищ, посад та/або будь-яких інших відомостей, за допомогою яких можливо було б ідентифікувати особу. Позивач стверджує, що вказана інформація є недостовірною, оскільки його ніколи не затримували та не притягували до кримінальної відповідальності за вимагання хабара, в тому числі, за призначенням покарання у виді штрафу та/або зміни правової кваліфікації, що підтверджується, на думку позивача, повідомленням про підозру від 04.08.2018, повідомленням про зміну підозри від 11.08.2018 року та обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000560, однак такі його твердження не відповідають дійсності. 04.08.2018 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а 11.08.2018 про зміну раніше повідомленої підозри, що підтверджується його особистими підписами в повідомленнях про підозру та про зміну раніше повідомленої підозри. Про те, що ОСОБА_1 був затриманим, як особа, підозрювана у вчиненні злочину, свідчить протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.08.2018 року. 01.09.2019 року старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000560 - прокурором другого відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України радником юстиції Ковальчуком Т.П. затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України. Отже, твердження позивача про те, що інформація розміщена управлінням захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту 04.08.2018 о 13:47 на сторінці у соціальній мережі «Facebook» у статті під назвою «На Прикарпатті прокурора місцевої прокуратури викрито у хабарництві» є недостовірною - необгрунтована та не відповідає дійсності. У статті викладена інформація саме щодо фактичних подій, що відбувалися 03.08.2018 під час затримання ОСОБА_1 і про повідомлення йому про підозру та жодним чином не вказувалося на його вину у вчиненні кримінального правопорушення. Доведення інформації, наведеної в повідомленні про підозру від 04.08.2018, в повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри від 11.08.2018, в обвинувальному акті від 01.02.2019 (в тому числі, у етапі, розміщеній управлінням захисту економіки в Івано-Франківській області щодо позивача) буде встановлено в рамках кримінального провадження (відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень та порталу «Судова влада України» дана справа № 346/819/19 перебуває на розгляді в Богородчанському районному суді Івано-Франківської області), а тому позовна заява ОСОБА_1 є безпідставною, необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Крім того, позивач не довів наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювання наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювання та вини останнього в її заподіянні. Просив відмовити в задоволенні позову (а.с.157-164, т.1).

09.09.2019 року представник Генеральної прокуратури України подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги до Генеральної прокуратури України не підлягають задоволенню, з огляду на таке. Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000560, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2018 за ч. 3 ст. 368 КК України. Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000560 здійснювався Генеральною інспекцією Генеральної прокуратури України. ОСОБА_1 03.08.2018 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а 04.08.2018 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 368 КК України, а саме, в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дії з використанням наданого їй службового становища. Після вручення ОСОБА_1 повідомлення про підозру, 06.08.2019, на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України розміщено інформацію, зміст якої відповідає наведеному у позові. Інформація, оприлюднена Генеральною прокуратурою України 06.08.2018 року на офіційному веб-сайті, повністю відповідала матеріалам кримінального провадження на час публікації, а тому є достовірною. Крім того, інформація, яка відповідає фабулі кримінального провадження (короткому викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення), що міститься в матеріалах кримінального провадження, не може вважатись недостовірною в розумінні ст. 277 ЦК України. Надуманими є доводи про порушення особистих немайнових прав ОСОБА_1 . У інформації не міститься жодних посилань на прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, місце проживання, або інші ознаки, за якими можна однозначно ідентифікувати позивача. У діях Генеральної прокуратури України, її службових осіб, пов`язаних з публікацією вказаної інформації на офіційному веб-сайті, не міститься юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову. Особисті немайнові права позивача не порушено. В позові відсутні посилання на обставини, які б засвідчили факт завдання позивачу шкоди та її розміру, не надано жодного належного доказу завдання моральної шкоди Генеральною прокуратурою України, її посадовими або службовими особами, а також причинного зв`язку між завданням шкоди та діями Генеральної прокуратури України, її службових та посадових осіб. Просив в задоволенні позову до Генеральної прокуратури України відмовити повністю у зв`язку із безпідставністю позовних вимог (а.с.167-172, т.1).

02.10.2019 року представник Дочірнього підприємства Галицький кореспондент Товариства з обмеженою відповідальністю Медіа альянс та ОСОБА_2 , адвокат Івасишин З.З. подала відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що позовна заява не грунтується на нормах права, не відповідає фактичним обставинам справи і є по суті запереченням права та обов`язку ЗМІ, як вартового суспільства, поширювати таку інформацію та ідеї, які суспільство має право знати та отримувати (а.с.190-192, т.1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 24.02.2020 року залучено до участі в справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Галицький кореспондент Товариства з обмеженою відповідальністю Медіа альянс, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Генеральної прокуратури України про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди; стягнення судових витрат - Офіс Генерального прокурора в якості відповідача-правонаступника Генеральної прокуратури України (а.с.236, т.1).

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити.

Представник Департаменту захисту економіки Національної поліції України в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просила розгляд справи проводити без участі представника, щодо позовних вимог заперечила, просила відмовити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, просила в задоволенні позову відмовити, з підстав наведених у запереченнях.

Представник Дочірнього підприємства Галицький кореспондент Товариства з обмеженою відповідальністю Медіа альянс та ОСОБА_2 щодо позовних вимог заперечила, просила в задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Норма аналогічного змісту міститься у статті 4 ЦПК України.

Так, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_1 03.08.2018 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а.с.47-54, т.1) .

04.08.2018 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме, в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дії з використанням наданого їй службового становища (а.с.55-62, т.1).

11.08.2018 року ОСОБА_1 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри (а.с.63-70, т.1)

01.02.2019 року прокурором складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000560 від 13.03.2018 року (а.с.71-79, т.1).

01.02.2019 року прокурором Івано-Франківської області подано до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів дисциплінарну скаргу про вчинення прокурором (прокурорами) дисциплінарного проступку (а.с.80-85, т.1)

08.04.2019 року Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів винесла висновок про наявність в діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, відповідно до якого запропоновано притягнути прокурора Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури (а.с.86-90, т.1).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 дочірнім підприємством "Галицький кореспондент" Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа альянс" на своєму веб-сайті www.gk-press.if.ua, під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (автор ОСОБА_4 ) поширено інформацію наступного змісту: «Сьогодні, 3 серпня, на хабарі затримали прокурора Коломийської місцевої прокуратури Василя Тарасенка. Про це «Галицькому кореспонденту» стало відомо із власних джерел. Затримала прокурора Служба безпеки України з Києва. Зараз він знаходиться в управлінні захисту економіки. У декларації чоловіка вказано, що він має дружину, сина та дочку. У ОСОБА_5 разом із дружиною мають квартиру площею 63.60 метрів квадратних. Також має квартиру та земельну ділянку у Чернігівській області. Читайте продовження: ОСОБА_10 затримання прокурора-хабарника з Коломиї» (а.с.25, т.1).

Також, 04.08.2018 дочірнім підприємством "Галицький кореспондент" Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа альянс" на своєму веб-сайті www.gk-press.ifua, під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (автор ОСОБА_6 ) та на своїй сторінці у соціальній мережі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » із посиланням на веб-сайт ІНФОРМАЦІЯ_4 було поширено інформацію наступного змісту: «3 серпня під час одержання неправомірної вигоди прокурора Коломийської місцевої прокуратури Василя Тарасенка було затримано працівниками Управління захисту економіки та слідчими СБУ. В ході оперативних заходів правоохоронці задокументували протиправну діяльність цього прокурора. Гроші призначалися за сприяння у зміні кваліфікації обвинувачення під час судового процесу. Зокрема, прокурор вимагав від місцевого жителя хабар за можливість ухилення від реальної міри покарання та призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. Затримали прокурора після того, як він виконав свої «зобов`язання». Затримання провели оперативники обласного управління захисту економіки Нацполіції та слідчі СБУ під процесуальним керівництвом Генеральної інспекції ГПУ. На даний час вирішується питання повідомлення прокурору про підозру за ч.3 ст.368 КК України. За вчинення корупційного правопорушення працівнику правоохоронних органів загрожує позбалення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна (а.с.26-28).

04.08.2018 Управлінням захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» поширено інформацію наступного змісту: «На Прикарпатті прокурора місцевої прокуратури викрито у хабарництві. Третього серпня під час одержання неправомірної вигоди прокурора було затримано працівниками Управління захисту економіки в Івано-Франківській області Нацполіції. Слідчими Служби безпеки України під процесуальним керівництвом Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України. В ході оперативних заходів правоохоронці задокументували протиправну діяльність прокурора однієї з місцевих прокуратур області. Гроші призначалися за сприяння у зміні кваліфікації обвинувачення під час судового процесу. Зокрема, прокурор вимагав від місцевого жителя хабар за можливість ухилення від реальної міри відбування покарання та призначення покарання, не пов 'язаного із позбавленням волі. Затримали прокурора після того, як він виконав свої «зобов`язання». Затримання провели оперативники обласного управління захисту економіки Нацполіції та слідчі СБУ під процесуальним керівництвом Генеральної інспекції ГПУ. На даний час прокурору повідомлено про підозру за ч.3 ст.368 КК України, та вирішується питання про обрання судом запобіжного заходу (а.с.29-30).

06.08.2018 Генеральною прокуратурою України на своєму офіційному веб-сайті www.gp.gov.ua, під заголовком «Прокурора місцевої прокуратури викрито на одержанні неправомірної вигоди» розповсюджено інформацію наступного змісту: «Генеральною інспекцією Генеральної прокуратури України здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за фактом вимагання працівником місцевої прокуратури Івано- Франківської області неправомірної вигоди. У ході досудового розслідування, яке здійснюється Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за оперативного супроводу Управління захисту економіки в Івано-Франківській області встановлено, що прокурор Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області вимагав від батька обвинуваченої у кримінальному провадженні надати неправомірну вигоду в сумі 300 доларів США за сприяння у вирішенні питання про призначення покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі. Після передачі неправомірної вигоди в розмірі 300 доларів США, зазначеного прокурора затримано у порядку cт. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 cт. 368 КК України. Наразі тривають першочергові слідчі та процесуальні дії» (а.с.31).

Позивач вважає, що наведена у вказаних вище статтях інформація є недостовірною, завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, а саме його честі, гідності та діловій репутації, чим порушено його особисті немайнові права та завдано моральну шкоду.

Відповідно до ст. 297, ст. 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, а також недоторканності своєї честі, гідності та ділової репутації.

Згідно положень ч. 1 ст. 277 ЦК України та роз`яснень, які містяться у п. 19 Постанови №1 Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27 лютого 2009 року, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки, вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загально прийнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

За змістом статті 277 ЦК України, частини четвертої статті 32 Конституції України, статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи судам роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Таким чином в справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи дослідженню підлягає наявність юридичного складу правопорушення, а саме: 1) факту поширення інформації; 2) чи стосується поширена інформація позивача; 3) чи поширена інформація є недостовірною; 4) чи завдає поширена інформація шкоди особистим немайновим благам позивача.

За приписами ч. 1 ст. 294 ЦК України фізична особа має право на ім`я.

Частиною 4 ст. 296 ЦК України встановлено, що ім`я фізичної особи, яка затримана, підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, або особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може бути використане (обнародуване) лише в разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та в інших випадках, передбачених законом.

Зазначене положення є похідним від гарантованої ч. 1 ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості, яка передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Наведені положення чинного законодавства узгоджуються із ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка передбачає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, а також із практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хужин та інші проти Росії» від 23.10.2008 року зроблено висновок, що презумпція невинуватості, закріплена у частині другій статті 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого судового розгляду, про який зазначається у частині першій цієї статті (рішення у справі «Аллен де Рібемон проти Франції» від 10.02.995 року, п. 35), і спрямована на те, щоб убезпечити обвинувачену особу від порушень її права на справедливий процес упередженими твердженнями, що тісно пов`язані з розглядом її справи у суді.

Зокрема цей принцип забороняє формування передчасної позиції суду, в якій би відображалася думка про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина була доведена відповідно до закону (рішення у справі «Мінеллі проти Швейцарії» від 25.03.1983 року). Разом із тим ця вимога стосується і висловлювань інших посадових осіб про перебіг розслідування кримінальної справи, якщо такі твердження спонукають громадськість повірити у винуватість обвинуваченої особи та впливають на оцінку фактів даної справи компетентним судом (рішення у справах «Аллен де Рібемон проти Франції», п. 41; «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року п. п. 41-43; «Бутвевічюс проти Литви» від 26.03.2002 року, п. 49).

У рішенні Європейського суду з прав людини «Корбан проти України» від 04.07.2019 року зазначено, що ч. 2 ст. 6 Конвенції не дозволяє посадовим особам оголошувати особу винною до засудження цієї особи судом. Посадові особи повинні повідомляти громадськість про кримінальні розслідування шляхом, наприклад, інформування про підозри, затримання та зізнання, якщо вони роблять це обережно. Має значення обране ними формулювання (рішення у справі «Турьєв проти Росії» від 11.10.2016 року, п. 19).

Як наголошує Європейський суд з прав людини, вагоме розрізнення має проводитись між твердженнями про те, що особа лише підозрюється у вчиненні певного злочину, і відвертим визнанням того, що особа його вчинила (рішення у справах «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року, п. п. 54, 56; «Нештяк проти Словаччини» від 27.02.2007 року, п. п. 88 89).

Аналогічне визначення презумпції невинуватості наведено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Шагін проти України» від 10.12.2009 року, у якому наголошено на тому, як важливо державним посадовим особам добирати слова, оприлюднюючи свої заяви ще до судового розгляду справи, порушеної проти особи, та визнання її винною у вчиненні того чи іншого злочину (рішення у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року, п. 41).

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації врегульовані Законом України «Про інформацію».

Статтею 1 вказаного Закону (в редакції станом на час виникнення спірних відносин) визначено, що інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя (ст. 2 Закону України «Про інформацію»).

За приписами ст. 4 Закону України «Про інформацію», суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень. Об`єктом інформаційних відносин є інформація.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною 1 ст. 29 Закону України «Про інформацію» встановлено, що інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення.

Відповідно до ч. 2 ст. 272 ЦК України, фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав.

Статтею 273 ЦК України визначено, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування у межах своїх повноважень забезпечують здійснення фізичною особою особистих немайнових прав. Юридичні особи, їх працівники, окремі фізичні особи, професійні обов`язки яких стосуються особистих немайнових прав фізичної особи, зобов`язані утримуватися від дій, якими ці права можуть бути порушені. Діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права.

Іншими словами, відповідно до ч. 2 ст. 272 ЦК України, фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав, а згідно із ч. 3 ст. 273 цього Кодексу, діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права.

Наведені положення законодавства виконують функцію утримання балансу між необхідністю здійснення розслідування кримінальних проваджень з метою забезпечення захисту суспільних інтересів та недопущенням нанесення шкоди репутації підозрюваної чи обвинуваченої особи, яку буде важко відновити у разі закриття кримінального провадження або ухвалення виправдувального вироку суду з підстав, передбачених КПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» від 22.04.2010 року наголошено, що п. 2 ст. 6 Конвенції не забороняє владі інформувати суспільство про здійснювані кримінальні розслідування, проте вимагає роботи це із максимальною обережністю та обачністю, які необхідні для дотримання принципу презумпції невинуватості.

Отже наявність суспільного інтересу не виключає необхідності дотримання положення ч. 4 ст. 296 ЦК України, адже цивільним законодавством встановлено заборону не на поширення інформації про кримінальні провадження, яка може бути предметом суспільного інтересу, а саме на використання імені обвинуваченої особи до набрання законної сили обвинувальним вироком суду стосовно неї при поширенні цієї інформації.

Аналогічної позиції притримується і Верховний Суд, що, як приклад, відображено в постанові від 31.10.2019 року у справі № 760/20787/18.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.07.2021 року Богородчанським районним судом Івано-Франківської області винесено вирок, в якому ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.368 ч.3 КК Ураїни та виправдано його (а.с.64-88, т.2).

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 10.11.2021 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Боговородчанського районного суду Івано-Франківської області від 26.07.2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін (а.с.128-154, т.2).

Звертаючись із позовом до суду, позивач зазначає, що у заявах відповідачів відбулося розповсюдження неправдивої та недостовірної інформації про причетність позивача до вчинення злочину і такими діями відповідачі порушили особисті немайнові права позивача (право на честь, гідність, ділову репутацію), а також принцип презумпції невинуватості в кримінальному процесі.

Суд не погоджується із таким твердженням позивача, з огляду на наступне.

Так, публікація за посиланням на сайті www.gk-press.if.ua серед іншого містить таку інформацію:

«Сьогодні, 3 серпня, на хабарі затримали прокурора Коломийської місцевої прокуратури Василя Тарасенка. Затримала прокурора Служба безпеки України з Києва. Зараз він знаходиться в управлінні захисту економіки. У декларації чоловіка вказано, що він має дружину, сина та дочку. У ОСОБА_5 разом із дружиною мають квартиру площею 63.60 метрів квадратних. Також має квартиру та земельну ділянку у Чернігівській області»;

«3 серпня під час одержання неправомірної вигоди прокурора Коломийської місцевої прокуратури Василя Тарасенка було затримано працівниками Управління захисту економіки та слідчими СБУ. В ході оперативних заходів правоохоронці задокументували протиправну діяльність цього прокурора. Гроші призначалися за сприяння у зміні кваліфікації обвинувачення під час судового процесу. Зокрема, прокурор вимагав від місцевого жителя хабар за можливість ухилення від реальної міри покарання та призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. Затримали прокурора після того, як він виконав свої «зобов`язання». Затримання провели оперативники обласного управління захисту економіки Нацполіції та слідчі СБУ під процесуальним керівництвом Генеральної інспекції ГПУ. На даний час вирішується питання повідомлення прокурору про підозру за ч.3 ст.368 КК України. За вчинення корупційного правопорушення працівнику правоохоронних органів загрожує позбалення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна

В свою чергу, публікація за посиланням:

«На Прикарпатті прокурора місцевої прокуратури викрито у хабарництві містить, серед іншого, таку інформацію: «Третього серпня під час одержання неправомірної вигоди прокурора було затримано працівниками Управління захисту економіки в Івано-Франківській області Нацполіції. Слідчими Служби безпеки України під процесуальним керівництвом Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України. В ході оперативних заходів правоохоронці задокументували протиправну діяльність прокурора однієї з місцевих прокуратур області. Гроші призначалися за сприяння у зміні кваліфікації обвинувачення під час судового процесу. Зокрема, прокурор вимагав від місцевого жителя хабар за можливість ухилення від реальної міри відбування покарання та призначення покарання, не пов 'язаного із позбавленням волі. Затримали прокурора після того, як він виконав свої «зобов`язання». Затримання провели оперативники обласного управління захисту економіки Нацполіції та слідчі СБУ під процесуальним керівництвом Генеральної інспекції ГПУ. На даний час прокурору повідомлено про підозру за ч.3 ст.368 КК України, та вирішується питання про обрання судом запобіжного заходу».

Публікація на офіційному веб-сайті www.gp.gov.ua, під заголовком «Прокурора місцевої прокуратури викрито на одержанні неправомірної вигоди» містить таку інформацію: «Генеральною інспекцією Генеральної прокуратури України здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за фактом вимагання працівником місцевої прокуратури Івано- Франківської області неправомірної вигоди. У ході досудового розслідування, яке здійснюється Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за оперативного супроводу Управління захисту економіки в Івано-Франківській області встановлено, що прокурор Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області вимагав від батька обвинуваченої у кримінальному провадженні надати неправомірну вигоду в сумі 300 доларів США за сприяння у вирішенні питання про призначення покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі. Після передачі неправомірної вигоди в розмірі 300 доларів США, зазначеного прокурора затримано у порядку cт. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 cт. 368 КК України. Наразі тривають першочергові слідчі та процесуальні дії».

З наведеного вбачається, що в жодній із процитованих публікацій винуватість позивача у вчиненні злочину не зазначається й не стверджується. Як в першій із процитованих публікацій, так і інших мова йде про повідомлення позивачу про підозру за ч. 3 ст.368 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України, в редакції станом на час виникнення спірних відносин) підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Так, 03.08.2018 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Після чого, органом досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000560 від 04.08.2018 року позивачу було повідомлено про підозру.

Згодом прокурором складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 6 Закону України «Про прокуратуру», органи прокуратури не менш як двічі на рік інформують суспільство про свою діяльність шляхом повідомлень у засобах масової інформації; інформація про діяльність прокуратури оприлюднюється в загальнодержавних та місцевих друкованих засобах масової інформації і на офіційних веб-сайтах органів прокуратури.

За вказаних обставин суд вважає, що поширена відповідачами інформація не може вважатись неправдивою та/або недостовірною, а також такою, що порушує гарантований Конституцією України принцип презумпції невинуватості особи.

Крім того, конституційна норма про презумпцію невинуватості розміщена у тому блоці статей, які визначають статус (положення) особи у кримінальному судочинстві, тобто презумпція невинуватості - це кримінально-процесуальний термін і ця презумпція може бути спростованою. Що стосується кримінально-правової оцінки дій особи, у цьому випадку, позивача, наявність, чи відсутність в її діях складу злочину, то законом це віднесено до компетенції слідчо-прокурорських органів.

Отже, інформація Дочірнього підприємства Галицький кореспондент Товариства з обмеженою відповідальністю Медіа альянс, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департаменту захисту економіки Національної поліції України та Генеральної прокуратури України у силу наведеної конституційної норми не могла вплинути на право позивача вважатися невинуватим, поки його вину не буде доведено в установленому законом порядку. Захист честі і гідності у цьому випадку може бути реалізовано шляхом надання іншої точки зору, наприклад шляхом реалізації права на відповідь.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд, що відображено в постанові від 06.05.2020 року у справі № 757/25649/17-ц.

Суд зауважує, що позивач на момент поширення спірної інформації, був публічною особою, і в силу свого статусу піддається вищому ступеню уваги, критики та оцінки з боку громадськості та медіа, тому інформування Департаментом захисту економіки Національної поліції України, Генеральною прокуратурою України про хід досудового розслідування кримінального провадження, а також повідомлення в засобах масової інформації про те, що позивачу оголошено підозру, не суперечить Закону України «Про інформацію».

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. У такому ж порядку не можуть розглядатися наукові спори, тобто вимоги про спростування інформації наукового характеру.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що з огляду на положення статті 32 Конституції України, судам належить розрізняти справи про захист гідності, честі чи ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації (права на відповідь) від справ про захист інших особистих немайнових прав, зокрема, перелічених у статті 270 ЦК України, порушених у зв`язку з поширенням про особу інформації, недоторканість якої спеціально охороняється Конституцією та законами України і поширення якої може завдати моральну шкоду навіть у випадку, якщо ця інформація відповідає дійсності і не порочить гідність, честь чи ділову репутацію. Тобто, якщо інформація, яка порушує особисті немайнові права особи, є достовірною, вимоги про її спростування не можуть бути задоволені.

В даному випадку, позивачем не доведено порушення внаслідок поширення спірної інформації його особистих немайнових прав.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейський суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини констатує, що має проводитись вагоме розрізнення між твердженнями про те, що особа лише підозрюється у вчиненні певного злочину, і відвертим визнанням того, що особа його вчинила (Bohmerv. Germany. 54, 56, Nestakv. Slovakia, 88-89). Слід принципово розрізняти повідомлення про те, що когось лише підозрюють у вчиненні злочину та чітку заяву, зроблену за відсутності остаточного вироку, про те, що особа вчинила злочин (Ismoilov and Others v. Russia, N 2947/06 від 24 квітня 2008 року). Чи порушує заява державної посадової особи принцип презумпції невинуватості - слід визначати у контексті конкретних обставин, за яких було зроблено таку заяву (Daktaras v. Lithuania). Ніщо не може завадити відповідним органам надавати інформацію про перебіг розслідування в кримінальних справах, адже це б суперечило б праву на свободу вираження поглядів, проголошеному статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Allenet de Ribemont v. Frence від 10 лютого 1995 року, п. 33, п. 38, п. 41).

У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судовому практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що інформація, яку просить спростувати позивач, не підлягає визнанню недостовірною, оскільки така інформація стосується останнього, як публічної особи та його діяльності, інформація яка міститься в оспорюваних публікаціях є оцінкою дій та дає можливість проаналізувати і сприйняти зміст інформації згідно з власними суб`єктивними переконаннями, враховуючи контекст і характер застосованих мовних засобів та стилістичних прийомів, поширена відповідачами інформація не посягає на честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги є декларативними та необґрунтованими, що, в свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки немає підстав для задоволення позову про захист честі, гідності та ділової репутації, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. ст.. 141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Оскільки в позові відмовлено, а учасниками справи не надано доказів на підтвердження понесення судових витрат, то судові витрати, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні.

Керуючись ст. 3, 21, 28,62 Конституції України, ст. 201, 272, 273, 277, 294, 296, 297, 299, Цивільного кодексу України, ст. 1, 4, 5 29 Закону України «Про інформацію», ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 80, 81, 133-141, 223, 258, 259, 263-268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Галицький кореспондент Товариства з обмеженою відповідальністю Медіа альянс, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Офіс Генерального прокурора про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди; стягнення судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: Повний текст рішення виготовлено 12.05.2022 року.

Суддя Пастернак І.А.