печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Новака Р.В.

при секретарі Бурячок А.І.

Справа № 757/60448/18-ц

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Першої київської державної нотаріальної контори

предмет та підстави позову: визнання права власності в порядку спадкування

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Першої київської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

до Печерського районного суду м. Києва звернулась позивач з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Першої київської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 04.08.1965 позивач ( ОСОБА_5 ) уклала шлюб з ОСОБА_6 . Після укладення шлюбу позивач взяла прізвище ОСОБА_7 . 29.11.2968 позивач розірвала шлюб з ОСОБА_8 та повернула своє дівоче прізвище на - ОСОБА_8 . 21.11.1981 позивач повторно уклала шлюб з ОСОБА_10 . Після укладення шлюбу позивач взяла прізвище - ОСОБА_8 . 09.09.1993 ОСОБА_6 і ОСОБА_12 отримали свідоцтво про право власності на житло: квартира АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належала їм на праві сумісної власності. Обидва власники проживали у зазначеному житлі. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. ОСОБА_12 фактично прийняв спадщину, продовжив мешкати у квартирі та користувався нею. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивачки - ОСОБА_12 який після смерті залишив заповіт на користь доньки ОСОБА_2 . Однак у ОСОБА_12 залишилося три спадкоємиці за законом на обов`язкову частку, а саме: мати - ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Таким чином, позивач зазначає, що оскільки спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_12 - четверо, то обов`язкова доля позивача складає 1/8 частка квартири АДРЕСА_1 . 22.06.2018 державним нотаріусом першої київської нотаріальної контори - Кравченко Т.В. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі ненадання документу, який підтверджує право власності на частку квартири на ім`я померлого та невизначена частка квартири, яка належить померлому, а також у зв`язку з тим, що на вказану квартиру накладено арешт.

Ухвалою суду від 02.03.2020 у справі за вказаним позовом було відкрито провадження за правилами загального (позовного) провадження з призначенням дати підготовчого засідання.

10.03.2020 через канцелярію суду від представника відповідача 1 ОСОБА_2 - адвоката Каденка А.С. було подано відзив. Відповідач позов не визнавав в повному обсязі, в обґрунтування безпідставності та необґрунтованості зазначав наступне. В постанові державного нотаріуса «про відмову у вчиненні нотаріальної дії» від 22.06.2018 по спадковій справі № 254/2018, як підставу відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом вказано те, що видача такого свідоцтва видається після зняття арешту з спадкового майна. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, який є предметом спору, виявлено чотири обтяження, які й були зазначені нотаріусом в спірній постанові. Пунктом 4.15 Глави 10 параграфу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, переплачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, відповідач вважає, що державний нотаріус відмовляючи позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав наявності накладених арештів, діяв в порядку та спосіб визначений законом.

Звертаючись з позовом до суду позивач також обґрунтовує свої вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом з підстав відсутні у позивача правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_12 на спірну спадкову квартиру, у взаємозв`язку з фактом відмови державного нотаріуса у видачі такого свідоцтва Позивачу з підстав наявності накладених арештів на спадкове майно. При цьому позивач долучає до позовної заяви копію свідоцтва про право власності на житло від 09.09.1993, яке посвідчене позивачем відповідно до ст. 95 ЦПК України.

Пунктом 4.18 Глави 10 параграфу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що в разі відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку та постановляє відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Також в своєму відзиві представник відповідача просив вирішити питання про розподіл судових витрат та витрат на правову допомогу. Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та фактичний розмір судових витрат, та витрат на професійну правничу допомогу, яку очікує понести Відповідач 1 ОСОБА_2 у зв`язку з розглядом даної справи буде надано суду в порядку та у строки, що визначені ч. 8 ст. 141, ч. 5,6, ст. 142 ЦПК України.

02.07.2020 через канцелярію суду надійшло клопотання про заміну позивача правонаступником. в клопотанні вказувалось, що ІНФОРМАЦІЯ_6 позивачка померла, єдиною спадкоємицею є її донька - ОСОБА_1 .

Статтею 55 ч.1 ЦПК України визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Ухвалою суду від 02.07.2020 було залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача - ОСОБА_1 .

12.11.2020 через канцелярію суду позивач подала уточнену позовну заяву.

24.11.2020 представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Каденко А.С. подав до суду клопотання про залишення позову без руху, посилаючись на невідповідність вимогам ст. 175 ЦПК України та невірно сплаченої суми судового збору.

Ухвалою суду від 24.11.2020 справу за вказаним позовом залишено без руху та надано час позивачу на усунення недоліків.

17.12.2020 на виконання ухвали суду позивач подала заяву з усуненнями недоліків позовної заяви.

Позивач подала клопотання про витребування доказів з Першої Київської державної нотаріальної контори, а саме: просила витребувати спадкову справу № 254/2018 заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_12 .

Ухвалою суду від 08.04.2021 клопотання позивача - ОСОБА_1 про витребування доказів було задоволено.

14.05.2021 на виконання ухвали суду від 08.04.2021 про витребування доказів, від Першої київської державної нотаріальної контори за вх. № 3324/02-14 було направлено до суду копію спадкової справи померлого ОСОБА_12 .

Ухвалою суду від 02.09.2021 у справі за вказаним позовом закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не з`явилися, про дату, місце та час розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомили.

Представник відповідача Перша київська державна нотаріальна контора, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі відповідача за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, приходить до наступного висновку

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 09.09.1993 ОСОБА_6 і ОСОБА_12 отримали свідоцтво про право власності на житло: квартира АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належала їм на праві сумісної власності. Обидва власники проживали у зазначеному житлі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. ОСОБА_12 фактично прийняв спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивачки - ОСОБА_12 , який після смерті залишив заповіт на користь доньки ОСОБА_2 .

В тому числі у ОСОБА_12 залишилося три спадкоємиці за законом на обов`язкову частку, а саме: мати - ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

22.06.2018 державним нотаріусом першої київської нотаріальної контори - Кравченко Т.В. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі ненадання документу, який підтверджує право власності на частку квартири на ім`я померлого та невизначена частка квартири, яка належить померлому, а також у зв`язку з тим, що на вказану квартиру накладено арешт.

Як вбачається з матеріалів справи, протиправність постанови державного нотаріуса «про відмову у вчиненні нотаріальної дії» від 22.06.2018 по спадковій справі № 254/2018 обґрунтовується позивачем тим, що ним не було подано нотаріусу документ, що посвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_12 на спірну квартиру.

Натомість в постанові державного нотаріуса «про відмову у вчиненні нотаріальної дії» від 22.06.2018 по спадковій справі № 254/2018, як підставу відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом вказано те, що видача такого свідоцтва видається після зняття арешту з спадкового майна.

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.05.2018 за №125650839 за об`єктом нерухомого майна, який є предметом спору, виявлено чотири обтяження (арешти), які й були зазначені нотаріусом в спірній постанові.

Згідно п 4.17 п. 4 Глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджений Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 в редакції від 07.11.2018, тобто чинною на час прийняття постанови від 10.05.2019, було встановлено, що якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього мана.

Пунктом 4.17 вищезгаданого Порядку також передбачено «якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту».

При цьому відмова нотаріуса у видачі спадкоємцю Свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності правовстановлюючих на майно є окремою та самостійною підставою для нотаріуса відмовити спадкоємцю у видачі йому такого свідоцтва та підставою для звернення спадкоємця до суду з відповідним позовом.

Отже, суд робить висновок, що позивачем невірно заявлено підстави звернення з позовом до суду щодо оскарження неправомірності вчинення нотаріусом нотаріальних дій. Державний нотаріус, відмовляючи позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав наявності накладених арештів на спадкове майно діяв в поряду та спосіб визначений законом.

Пунктом 4.18 Глави 10 параграфу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що в разі відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку та постановляє відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Наявність судового спору між позивачем та державним нотаріусом та іншими спадкоємцями про визнання права власності в порядку спадкування в зв`язку з втратою та/або відсутністю правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно може бути у випадку: відсутності накладених арештів на спадкове майно, що є предметом спору; відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав належних чи відсутності правовстановлюючих документів належних спадкодавцю на спірне спадкове майно.

Виходячи з вищенаведеного, судом вбачає, що на момент звернення з позовом до суду предмет спору -відсутній.

Так, ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В процесі розгляду справи позивачка не подавала жодного клопотання про витребування доказів, а саме щодо витребування копії постанов про накладення арешту за об`єктом нерухомого майна, який є предметом спору, а також щодо подальшого існування вищевказаного обтяження на нерухоме майно, яке є предметом спору.

В даному випадку, способом захисту прав позивачки повинно бути звернення з позовом про зняття арешту зі спадкового майна, а не оскарження дій нотаріуса.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки нотаріус діяв відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат», а також «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджений Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595.

Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення статті 141 ЦПК України та керується нею. Згідно пунктів 1,2,6 вказаної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Щодо вимоги представника відповідача про покладення судових витрат на позивача, а саме витрат, потрачених відповідачем на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Враховуючи, що представник відповідача не надав суду документи, що свідчать про надання професійної правничої допомоги адвоката, зокрема, копії договору про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); копію квитанції про оплату юридичних послуг, докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, суд вважає за необхідне в частинні стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 76, 79, 80, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Першої київської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, безпосередньо до суду до апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2

відповідач: ОСОБА_14 , АДРЕСА_3 ,

відповідач: ОСОБА_15 , АДРЕСА_3 ,

відповідач: Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 11

Суддя Р.В. Новак