Справа № 191/1705/21
Провадження № 2-др/191/14/21
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
05 січня 2022 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Бондаренко Г.В.
за участю секретаря: Заламай О.Ю.
розглянувши, без фіксування технічними засобами, у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 , Цокало Т.М. про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал»; третя особа: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
Представник позивача ОСОБА_1 . Цокало Т.М. звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що в провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала на розгляді вищезазначена цивільна справа.
З метою захисту прав позивача, Цокало Т.М. уклала з ОСОБА_1 договір про надання правничої (правової) допомоги № 278/26-04-2021 від 26.04.2021 року.
20.05.2021 року між сторонами складено акт приймання-передачі наданої правничої допомоги № 1 за договором про надання правничої (правової) допомоги від 26.04.2021 року за №278/26-04-2021.
Загальна вартість наданої правничої правової допомоги щодо розгляду даної справи склала 9 000 грн.
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.10.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 18049 від 03 лютого 2021 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості у розмірі 40 838 (сорок тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 69 коп. та стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (ідентифікаційний код юридичної особи - 39992081, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), судовий збір в розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп.

Питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, судом при ухваленні рішення, не вирішувалось.

На підставі ч. 8 ст.141, п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, представник позивача ОСОБА_1 Цокало Т.М. просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Сторони у судове засідання не з`явились.

Суд, вивчивши подану представником позивача заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Наявність договірних відносин між адвокатом Цокало Т.М. та позивачем ОСОБА_1 підтверджується договором від 26 квітня 2021 року № 278/26-04-2021 про надання правничої (правової) допомоги ( а.с.92-93).

20.05.2021 року між сторонами складено акт приймання-передачі наданої правничої допомоги № 1 за договором про надання правничої (правової) допомоги від 26.04.2021 року за №278/26-04-2021 ( а.с.94-95).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, представником останньої, надано суду копію детального опису робіт (наданих послуг) та копію квитанції № 278 від 18.05.2021 року про отримання Цокало Т.М. від ОСОБА_1 гонорару в розмірі 12 000 гривень.

Однак, з вищевикладених письмових документів, фактичного понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу встановити не можливо, надана суду квитанція № 278 від 18.05.2021 року не відповідає вимогам розрахункового документу та унеможливлює встановлення перерахування або зарахування коштів адвокату Цокало Т.М.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі і під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2010, № 33210/07 і 41866/08) та "Гуриненко проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, № 37246/04).

Виходячи з наведеного, а також враховуючи той факт, що фактичні витрати позивача на професійну правничу допомогу не підтвердженні доказами, зокрема платіжними документами, які відповідають вимогам щодо оформлення бухгалтерської звітності, суд прийшов до висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.133,141, 270, 389-391 ЦПК України, суд

Ухвалив:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , Цокало Т.М. про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал»; третя особа: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Г. В. Бондаренко