Провадження № 2/359/1068/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого позову.

У листопаді 2021 року до суду звернулась ОСОБА_1 з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що вона та донька ОСОБА_3 є власниками по 1/2 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . В цьому об`єкті нерухомого майна зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 , який є колишнім чоловіком позивача і вже не є членом сім`ї позивача та не є власником майна. Так, відповідач подарував належну йому Ѕ частину в будинку доньці сторін. З початку 2020 року відповідач забрав свої речі та виїхав з будинку, потім сторони розірвали шлюб. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області 19 листопада 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с.28).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 16 лютого 2022 року (а.с.43) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

ОСОБА_2 не з`явився у судове засідання. Він у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи.

3. Обставини, встановлені судом.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.20).

На підставі договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 26 липня 2019 року (а.с.4-9) позивач стала власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки під ним.

ОСОБА_2 було виділено в натурі 1/2 частини цього будинку та земельної ділянки під ним, що підтверджується відповідними Договорами від 11 червня 2020 року (а.с.16-19).

В подальшому ОСОБА_2 подарував належну йому Ѕ частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки під ним ОСОБА_3 . Вказана обставина підтверджується копіями договорів дарування Ѕ частки житлового будинку та Ѕ частки земельної ділянки від 11 червня 2020 року (а.с.10-15).

З інформації реєстраційної служби Бориспільської міської ради (а.с.21) вбачається, що у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 3 особи.

Зі змісту акта обстеження житлово-побутових умов від 01 листопада 2021 року (а.с.22) вбачається, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 , 1989 р.н., ОСОБА_3 , 2014 р.н.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно із частиною 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із частиною 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що вона є колегою позивача, вона товаришувала з сторонами по справі. Їй відомо, що з початку 2020 року ОСОБА_2 виїхав зі спірного будинку, на тепер він має нову сім`ю, і тільки іноді приходить до будинку, щоб відвідати дитину.

Свідок ОСОБА_5 суду повідомив, що є колегою та сусідом позивача. Йому відомо, що сторони переїхали у 2019 році у будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а вже з 2020 року позивач живе з донькою сама, без ОСОБА_2 . Свідок допомагає ОСОБА_6 в дрібному ремонті в будинку.

В матеріалах цивільної справи наявні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 втратив статус члена сім`ї ОСОБА_1 , та з лютого 2020 року фактично не проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , належному позивачу та доньці сторін.

В той же час, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження поважності причин відсутності відповідача у вказаному об`єкті нерухомого майна.

З огляду на це суд вважає допустимим визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

6.Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений, а тому з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути понесені нею витрати на оплату судового збору.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.ст.263-265 та 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 гривень 00 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня проголошення судового рішення.

Суддя: О.Ю. Семенюта