ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/745/22 Справа № 207/2573/20 Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Жидков Володимир Юрійович, Перша Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання довіреності та договору довічного утримання (догляду) недійсними, визнання права власності в порядку спадкування

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Жидков В.Ю., Перша Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання довіреності та договору довічного утримання (догляду) недійсними, визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра, ОСОБА_5 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 384, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 23 червня 2017 року Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Після її смерті державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шульгою М. А. заведена спадкова справа № 456/2017 (номер у спадковому реєстрі №60774939), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. В грудні 2017 року вона звернулась до державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 47/100 частин житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Державний нотаріус відмовила у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 47/100 частин житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , про що склала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зазначивши що вищевказані 47/100 частин житлового будинку та земельна ділянка не зареєстровані за померлою. Більше того, зазначене майно зареєстровано за іншою особою і таким чином, не належало на день смерті спадкодавцю та не входить до складу спадкового майна.

09 листопада 2017 року Південним відділенням поліції Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0001533 за фактом незаконного (шахрайським шляхом) заволодіння нерухомим майном за адресою: АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_5 за частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України.

У вказаного кримінальному провадженні її визнано потерпілою, що підтверджується ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.07.2019 у справі № 207/3918/18.

Під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження вона дізналась, що належні її сестрі 47/100 частин житлового будинку зареєстровані на праві приватної власності за ОСОБА_4 на підставі договору довічного утримання (догляду), посвідченого 28 лютого 2017 року державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н. Г. за реєстровим № 2-240.

Указаний договір від імені ОСОБА_5 підписаний її представником ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої 25 лютого 2017 року приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Жидковим В. Ю. за реєстровим № 130, 131.

Відповідно до тексту довіреності, ОСОБА_5 цією довіреністю уповноважила ОСОБА_3 бути її представником, і серед іншого укласти від її імені договір довічного утримання з ОСОБА_4 стосовно належних їй 47/100 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок та земельну ділянку за номером АДРЕСА_1 на зазначених у довіреності умовах.

Як вбачається із змісту довіреності вона видана без права передоручення і діє до припинення її дії.

У зв`язку із станом здоров`я (хвороба верхніх кінцівок) ОСОБА_5 на її особисте прохання довіреність підписана ОСОБА_2 у її присутності та присутності нотаріуса та посвідчена приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Жидковим В. Ю. за адресою: м. Кам`янське, вул. Котовського, буд. № 10 (реєстровий № 130, 131).

Під час спілкування за життя із ОСОБА_5 вона їй повідомляла, що сім`я ОСОБА_6 зверталась до неї із пропозицією укласти договір про відчуження на їх користь належних їй 47/100 частин у праві спільної часткової власності на житловий будинок та земельну ділянку, проте вона жоден договір укладати не хотіла. На початку 2017 року вона висловила бажання продати належне їй майно у м. Кам`янське та переїхати проживати до іншого міста.

Більше того, ОСОБА_5 була писемною, не мала фізичних вад або інших хвороб, які б перешкоджали їй власноручно підписати оскаржувані документи (правочини).

Вважає, що під час укладення і посвідчення спірної довіреності та договору довічного утримання (догляду) були допущені грубі порушення вимог чинного законодавства в результаті чого із власності ОСОБА_5 незаконно вибуло належне їй майно, а саме 47/100 частин житлового будинку (том 1 а.с.1-11, том 2 а.с.95-98,112-115).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Жидков В.Ю., Перша Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання довіреності та договору довічного утримання (догляду) недійсними, визнання права власності в порядку спадкування відмовлено (том 2 а.с.230-238).

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до прийняття помилкового рішення суду, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (том 3 а.с. 1-22).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 23 червня 2017 року, виданий Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_5 державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шульгою М.А. заведена спадкова справа № 456/2017 (номер у спадковому реєстрі №60774939), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48031993 від 12.06.2017 р. (т.1, а.с 19).

У визначений законом строк позивачка звернулася до державної нотаріальної контори з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлої сестри, а саме, в грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 47/100 частин житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . (т.1 а.с 233).

Державний нотаріус Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської обл. Трощій Н.Г. відмовила ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 47/100 частин житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , про що склала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зазначивши що вищевказані 47/100 частин житлового будинку та земельна ділянка не зареєстровані за померлою, зазначене майно зареєстровано за ОСОБА_4 і таким чином, не належало на день смерті спадкодавцю та не входить до складу спадкового майна. (т.1, а.с 20).

25 лютого 2017 року до приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Жидкова В.Ю., звернувся ОСОБА_3 з проханням проконсультувати його сусідку, ОСОБА_5 , яка проживає в АДРЕСА_2 , з питань видачі довіреності на представництво інтересів у всіх органах, установах, організаціях, підприємствах, з питань подання та отримання заяв, довідок, документів, отримування грошей, та укладення договору довічного утримання. ОСОБА_3 просив здійснити консультацію вдома у ОСОБА_5 у зв`язку з її станом здоров`я (похилий вік та хвороба).

Відповідно до звернення ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Жидковим В.Ю. була проведена виїзна консультація з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , про що в журнал обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, зроблено відповідний запис №4 від 25 лютого 2017 року із зазначенням часу виїзду та повернення нотаріуса. (т.1, а.с 93-94).

За результатом розмови з ОСОБА_5 (після встановлення її особи) були встановлені її дійсні наміри щодо видачі довіреності на ім`я ОСОБА_3 на представництво її інтересів у всіх органах, установах, організаціях, підприємствах, з питань подання та отримання заяв, довідок, документів, отримування грошей, та укладення від її імені договору довічного утримання з ОСОБА_4 стосовно належних їй 47/100 (сорока семи сотих) часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок та земельну ділянку за номером АДРЕСА_1 на таких умовах: 1) забезпечення її харчуванням три рази на день за свій рахунок, 2) забезпечення її потрібними ліками, наданням медичної допомоги у випадку захворювання та необхідною медичною діагностикою за свій рахунок, 3) забезпечення проведення прибирання житлового будинку не менше одного разу на тиждень, 4) забезпечення оплати комунальних платежів. Вищевказане матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися їй як відчужувачу за таким договором, має встановлюватися на рівні прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, встановленого на 01.01.2017 року, у сумі 1247 (одну тисячу двісті сорок сім) гривень, та підлягає індексації.

Приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Жидковим В.Ю., було встановлено, що ОСОБА_5 не зможе самостійно підписати документ, оскільки мала хворобу верхніх кінцівок - її обидві руки були збільшені в розмірі, і вона не мала фізичної можливості тримати ручку. Також через її похилий вік та загальний стан здоров`я вона не могла прийти до приміщення, яке є робочим місцем приватного нотаріуса.

25 лютого 2017 року приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Жидковим В.Ю., за №№130,131, було посвідчено довіреність від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 на представництво її інтересів у всіх органах, установах, організаціях, підприємствах, з питань подання та отримання заяв, довідок, документів, отримання заяв, та укладення від її імені договору довічного утримання з ОСОБА_4 стосовно належних їй 47/100 (сорока семи сотих) часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок та земельну ділянку за номером АДРЕСА_1 на чітко визначених умовах, із зазначенням в посвідчувальному написі на довіреності причин, з яких ОСОБА_5 не могла підписати довіреність самостійно, а також те, що довіреність посвідчена на дому за місцем проживання довірителя.

Про посвідчення вказаної довіреності поза приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, в журналі обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщення державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, зроблено відповідний запис №5 від 25 лютого 2017 року із зазначенням часу виїзду та повернення нотаріуса.(т.1, а.с 93-94).

Посвідчення вказаної довіреності приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Жидковим В.Ю., було здійснено відповідно до норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та інших законів та підзаконних нормативно-правових актів, а саме: були встановлені особи учасників цивільних відносин, встановлені дійсні наміри довірителя, був визначений обсяг цивільної дієздатності вказаних осіб, форма та зміст довіреності відповідають нормам чинного законодавства. Жодних підстав для визнання цієї довіреності недійсною немає.

28 лютого 2017 року державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г. було укладено та завірено договори довічного утримання (догляду) зареєстровані в реєстрі за № 2-240, №2-242, №2-243 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до якого, накладається заборона відчуження зазначеного в договорі майна, а саме на 47/100 (сорок сім сотих) частин житлового будинку та земельну ділянку площею 0,0907 га, номер 10 (десять), цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 до припинення/розірвання договору. (т.1, а.с 230-233).

Умовами догляду за ОСОБА_5 ОСОБА_4 були: 1) забезпечення ОСОБА_5 харчуванням три рази на день за рахунок ОСОБА_4 ; 2) забезпечення ОСОБА_5 потрібними ліками, наданням медичної допомоги у випадку захворювання та необхідною медичною діагностикою за рахунок ОСОБА_4 ; 3) забезпечення проведення прибирання житлового будинку не менше одного разу на тиждень; 4) забезпечення оплати комунальних платежів; 5) виконання додаткових доручень ОСОБА_5 , необхідних для забезпечення її належним доглядом; 6) ОСОБА_4 зобов`язується безкоштовно забезпечувати ОСОБА_5 житлом у 47/100 (сорока семи сотих) частинах житлового будинку, які йому передані за даним договором довічно; 7) ОСОБА_4 зобов`язаний у разі смерті ОСОБА_5 поховати її. (т.1, а.с 230-233).

На підтвердження належного виконання умов договору довічного утримання (догляду) ОСОБА_4 , стосовно забезпеченням ОСОБА_5 потрібними ліками, наданням медичної допомоги у випадку захворювання та необхідною медичною діагностикою за рахунок ОСОБА_4 , забезпечення сплати комунальних платежів та стосовно поховання ОСОБА_5 , свідчать належним чином завірені копії документів (квитанцій, рецептів, фіскальних чеків та платіжних доручень), з яких вбачається факт сплати комунальних послуг, придбання ліків та оплату послуг за косметичні послуги та підготовку тіла до поховання, купівлю всіх необхідних ритуальних атрибутів та встановлення у 2018 році пам`ятника ОСОБА_5 та її матері. (том 1, а.с 114-132).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для визнання недійсним Договору довічного утримання від 28.02.2017 року, укладеного на підставі довіреності між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідченого державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г., оскільки відчужувачем ОСОБА_5 на дотримання вимог статті 744 ЦК України відчужено за Договором довічного утримання у власність ОСОБА_7 47/100 (сорок сім сотих) частин житлового будинку та земельну ділянку площею 0,0907 га, номер 10 (десять), цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які на момент укладення Договору належали їй на праві власності за договором купівлі-продажу. Тобто, відчужувач ОСОБА_5 як власник 47/100 (сорок сім сотих) частин житлового будинку та земельну ділянку площею 0,0907 га, номер 10 (десять), скористалась своїм правом володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю та уклала договір довічного утримання, передавши свою частку будинку у власність ОСОБА_4 , який взамін зобов`язався здійснювати утримання ОСОБА_5 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації (стаття 745 Цивільного кодексу України). У випадку недодержання встановленої форми укладення договору довічного утримання (догляду) він вважається недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу.

Момент виникнення прав та обов`язків між сторонами, передбачених договором утримання (догляду), настає з нотаріального посвідчення договору. У цей момент також виникає i право власності у набувача щодо майна, яке йому передасться за договором, окрім нерухомого майна, виникнення права власності щодо якого чинне законодавство пов`язує з державною реєстрацією правочину (ст.334 Цивільного кодексу України). право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, повинно бути зареєстровано у відповідних державних органах, про що у договорі здійснюється відповідний запис.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою ст.203 ЦК України. Тобто, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його волі.

Договір довічного утримання є правочином, тому його чинність пов`язується з вимогами, встановленими для чинності будь-якого правочину (ст.203 ЦК Цивільного кодексу України). Так, в ч. 1 ст.215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначати у судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Вказані правові висновки узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17 (провадження № 12-112гс18).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Апеляційний суд застосувавши презумпцію правомірності правочину, не спростовану позивачем у справі, та принцип свободи договору як загальну засаду цивільного законодавства, належним чином визначивши і розподіливши тягар доведення у цій справі, встановив, що оскаржуване рішення суду першої інстанцій ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги висновків судів не спростовують, на законність ухваленого рішення не впливають.

Не може суд прийняти до уваги позицію апелянта стосовно наполягання на позовних вимогах, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджується.

Доводи апеляційної скарги, що суд прийняв до уваги не всіх свідків зі сторони позивача, колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції надав відповідне обґрунтування такої відмови.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: