Справа № 754/3233/20
Провадження № 2/361/865/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

Судді Сердинського В.С.

при секретарях Смірновій І.В., Мищенко С.Л.,

Бас Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

Позивач ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за Кредитним договором №50009967 від 12 серпня 2013 року, розмір якої станом на 17 лютого 2020 року становить 188 441, 83 грн, з яких: 149 486, 46 грн - заборгованість з дострокового повернення суми кредиту: 116 873,85 грн (еквівалент 4 493, 42 долари США за курсом станом на 14 липня 2017 року) - сума кредиту; 8 770,34 грн - 3 відсотки річних; 23 842,27 грн - інфляційні втрати; 22 260,21 грн - суми штрафу, нарахованого за п.8.2. Загальних умов; 16 695,16 грн - суми штрафу, нарахованого за п. 8.4. Загальних умов за порушення вимог щодо страхування майна; стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.08.2013 між ТОВ «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті», Позивач або Заставодержатель) та ОСОБА_1 (далі - Відповідач, Заставодавець) укладено Кредитний договір № 50009967 (далі - Кредитний договір), у якому зазначено, що Договір між Сторонами складають цей Кредитний договір, Загальні умови кредитування (далі - Загальні умови), Графік погашення кредиту (далі - Графік погашення), а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані Сторонами у відношенні Кредиту.

На підставі та на виконання вимог чинного законодавства та умов укладеного Кредитного договору, Позивач надав Відповідачу Суму кредиту у розмірі 111 301,07 грн - еквівалент суми кредиту в доларах США: 13 697, 75 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п.2.3. Загальних умов є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту (з урахуванням Додаткової угоди до Кредитного договору №50009967 від 12.08.2013) - 15.08.2020, для купівлі автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2013.

На виконання зазначених умов Кредитного договору, 12.08.2013 між ПАТ «Страхова компанія «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА», як страховиком, та Відповідачем, як страхувальником, укладено Договір добровільного страхування №28-0199-13-00702. Вигодонабувачем у договорі страхування вказано ТОВ «Порше Мобіліті».

Положеннями п. 5.6. Загальних умов Сторони погодили, що якщо Позичальник не сплатить суми страхових платежів на користь страхової компанії у строки, обумовлені договором страхування, вказаним у п. 5.5 Загальних умов, Позичальник дає згоду і доручає ТОВ «Порше Мобіліті» здійснити від імені і за рахунок Позичальника сплату страхових платежів, передбачених таким договором (договорами) страхування, на користь страхової компанії. Позичальник компенсує Позивачу витрати, понесені останнім у зв`язку із виконанням даного доручення.

Окрім того, відповідно до п.1.6. Загальних умов зобов`язання Відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за Кредитним договором №50009967 від 12.08.2013 забезпечено Договором застави транспортного засобу № 50009967 від 16.08.2013, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бродським В.В., зареєстрованим в реєстрі за №1239 (далі - Договір застави), згідно з умовами якого Відповідач надав в заставу автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2013, білого кольору, заставною вартістю 130 942,43 грн (далі - Предмет застави), що належить йому на праві власності.

Положеннями п.1.4.2. Загальних умов Сторони погодили, що повернення Кредиту здійснюється Відповідачем у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, яким передбачено щомісячну сплату чергових платежів на відповідну дату поточного місяця.

У зв`язку з систематичним порушенням Відповідачем термінів сплати чергових платежів за Кредитним договором, 20.07.2017 Позивачем було направлено Вимогу (повідомлення) Відповідачу, щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за Кредитним договором вих. № 50009967 від 17.07.2017 (надалі - «Вимога») з вимогою повернути суму Кредиту.

Зазначеною Вимогою Позивач повідомив Відповідача, що у випадку неповернення Суми кредиту та несплати заборгованості протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати с держання цієї Вимоги, відбудеться примусове їх стягнення, в тому числі за рахунок автомобіля, що був переданий ТОВ «Порше Мобіліті» у заставу.

Відповідач, уклавши від власного імені Договір добровільного страхування наземного транспорту №28-0199-13-00702 та будучи його стороною, певний час належно виконував свої обов`язки зі сплати страхових платежів. Однак, згодом, сплату страхових платежів Відповідач припинив, внаслідок чого Позивач, на підставі п. 5.6. Загальних умов, вимушений був їх сплачувати самостійно.

З вересня 2017 року по січень 2020 року ТОВ «Порше Мобіліті» вчасно та у повному обсязі виконувало свої обов`язки перед ПАТ «Страхова компанія «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА» за пунктом 5.6. Загальних умов, про що Відповідачу виставлено відповідні рахунки-фактури на відшкодування страхових платежів.

Отже, станом на дату підготовки позовної заяви, Відповідачем залишилась несплачена Сума кредиту у розмірі 116 873,85 грн (еквівалент 4493,42 доларів США; відповідно до курсу АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» станом на 14.01.2017 26,01 грн за 1 долар США).

Крім того, Позивачем нараховані 3% річних зачас прострочення Відповідачем виконання грошового зобов`язання з дострокового повернення суми кредиту в розмірі 8 770,34 грн. Окрім того, сума підрахованих інфляційних втрат за час прострочення Відповідачем грошового зобов`язання з дострокового повернення Суми кредиту 23 842,27 грн.

Крім того, п. 8.2 Загальних умов передбачено, що у разі порушення Позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у ст. 3.3, Позичальник сплачує Компанії штраф у розмірі 20% від суми кредиту. На підставі зазначено пункту Кредитного договору Відповідачу нараховано штраф в розмірі 22 260,21 грн.

Відповідно до п. 8.4 Загальних умов, у випадку порушення Позичальником вимог статті 5.5 Кредитного договору, включаючи, але не обмежуючись випадками укладення Позичальником договору страхування із страховою компанією, що не авторизована Позивачем тощо, Позичальник сплачує Компанії штраф у розмірі 15% від суми кредиту. На підставі зазначено пункту Кредитного договору Відповідачу нараховано штраф в розмірі 16 695,16 грн.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2021 року позов ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2021 року скасувати та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Верховного суду від29 листопада 2021 року постанову Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року залишено без змін.

25 січня 2022 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про застосування строків позовної давності, в якій відповідач зазначає, що скільки, умовами Кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами (термін сплати заборгованості - згідно графіку платежу - п`ятнадцятого числа кожного місяця), та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Як вбачається з листа від 08.01.2015 року, перша прострочка по сплаті за Кредитним договором виникла у Відповідача - 16.12.2014 року.

Враховуючи те, що перша прострочка сплати за користування кредитними коштами відбулася 16.12.2014 року, право дострокового повернення кредиту за вимогою Компанії встановлений - згідно п. 3.2.1 Загальних умов кредитування - 1 календарний місяць з дати виникнення прострочення, то права Позивача слід вважати порушеними після несплати Відповідачем платежу за вказаний платіжний період, а саме - 16.01.2015 року.

Оскільки, строк виконання основного зобов`язання було змінено - на 16.01.2015 року, то саме з цього моменту в Позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак. ТОВ «Порше Мобіліті» звернулася до суду із зазначеним позовом лише у лютому 2020 року, тобто, зі спливом строку позовної давності.

14 вересня 2022 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшли пояснення по справі, в яких представник відповідача з приводу задоволення позову заперечує, мотивуючи наступним.

Представник відповідача стверджує, що надана позивачем Виписка від 07.02.2020р. не є первинним документом, який підтверджує видачу кредитних коштів ОСОБА_1 , оскільки не містить всіх належних реквізитів, які передбачені для первісного документу, складений не в день здійснення операції та не передбачений як такий нормативно-правовими документами. Виписку з особового рахунку може створити та видати лише банківська установа, в якій було відкрито відповідний особовий рахунок, а не будь-яка фізична чи юридична особа.

Із зведеної облікової виписки з невідомого рахунку від 07.02.2020 року, яка складена з грубими порушеннями чинного законодавства України, вбачається, що відповідач нібито здійснював погашення кредиту та відсотків за його користування.

Крім того, згідно з графіком погашення кредиту, залишок по кредиту зменшується з кожним місяцем в результаті його повернення позичальником. Навіть якщо припустити, що позивач дійсно надав відповідачу кредит, а відповідач його отримав, то ОСОБА_1 , виконуючи підписаний нею кредитний договір, належним чином, повертала б кредитні кошти.

Відповідно до листа від 08.01.2015 року, перша заборгованість виникла у відповідача (на думку позивача) 03.12.2014 року. Отже, до вказаної дати, відповідач виконувала свої зобов`язання за кредитним договором належним чином. Так, в графі 15 графіку погашення кредиту вбачається, що залишок по кредиту становить 10 878,18 дол. США.

Враховуючи вищезазначене, заборгованість по тілу кредиту повинна бути меншою від зазначеної позивачем. Більше того, матеріали справи не містять належних, не спростованих доказів та розрахунків щодо суми основного боргу відповідача перед позивачем, її періодів та складових.

21 листопада 2022 року від преставника відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, позовні вимоги не визнаються.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася та сплати процентів.

Відповідно до стаття 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц (провадження № 14-96 цс 18) зазначено, що «Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України)».

«Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи є порушеним право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону».

Подібні за змістом висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц (провадження № 14-381 цс 18) та від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц (провадження № 14-306 цс 18).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 1.4.3. Загальних умов кредитування, до 10 числа кожного місяця Компанія надсилає Позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до Графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті відповідно ло Графіка погашення кредиту.

Умовами п. 1.4.2. Загальних умов кредитування визначено, що повернення кредиту здійснюється Позичальником в повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких Загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту.

Оскільки, умовами Кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами (термін сплати заборгованості - згідно графіку платежу - п`ятнадцятого числа кожного місяця), та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Як вбачається з листа від 08.01.2015 року, перша прострочка по сплаті за Кредитним договором виникла у Відповідача - 16.12.2014 року.

Відповідно до п. 3.2. Загальних умов кредитування, сторони погоджуються, що Компанія має право визнати термін повернення Кредиту та Додаткового кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання Кредитного договору, у наступних випадках:

Пункт 3.2.1. Загальних умов кредитування, порушення Позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення Кредиту та або Додаткового кредиту відповідно до Графіку погашення кредиту та/або сплати за користування Кредитом на строк щонайменше І (один) календарний місяць.

Враховуючи те, що перша прострочка сплати за користування кредитними коштами відбулася 16.12.2014 року, право дострокового повернення кредиту за вимогою Компанії встановлений - згідно п. 3.2.1 Загальних умов кредитування - 1 календарний місяць з дати виникнення прострочення, то права Позивача слід вважати порушеними після несплати Відповідачем платежу за вказаний платіжний період, а саме - 16.01.2015 року.

Оскільки, за умовами Кредитного договору та додатків до нього погашення кредиту повинно здійснюватися Відповідачем частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня - невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року №6-116цс 13.

У постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року, Верховний Суд України зробив висновок щодо застосування статей 261, 530, 631 ЦК України: Аналізуючи норми статей 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобов`язання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Велика палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 року (провадження №14-10цс18) приходить до наступного висновку: "Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу".

Оскільки, строк виконання основного зобов`язання було змінено - на 16.01.2015 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак ТОВ «Порше Мобіліті» звернулася до суду із зазначеним позовом лише у лютому 2020 року, тобто, зі спливом строку позовної давності.

За змістом ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

У разі пропуску позовної давності по тілу кредиту, вважається, що позовна давність спливла і за додатковими вимогами. На це звернув увагу Верховний Суд України у своїй постанові від 02.12.2015 у справі №6-249цс15.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Виходячи з вищенаведеного, з огляду на те, що про порушення права ТОВ «Порше Мобіліті» було обізнано з 16.01.2015 року й протягом трьох років від цієї дати не було позбавлено можливості звернутися до суду із позовом, проте пред`явив вимоги лише у лютому 2020 року, суд вважає за можливе застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 256,257,261, 267, 509,256,629,1046,1047,1048, 1050, статтями 12, 13, 81, 259, 263-265, 280-284, 353 ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Сердинський