Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: 30.11.2022. Зареєстровано: 30.11.2022. Забезпечено надання загального доступу: 02.12.2022.
Дата набрання законної сили: 30.12.2022
Номер судового провадження: 2/761/314/2022
Провадження № 2/761/314/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Макаренко І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адмітад» до ОСОБА_1 про встановлення факту відсутності трудових відносин та стягнення коштів,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд встановити факт відсутності трудових відносин між відповідачем та позивачем; стягнути з відповідача на свою користь отримані без достатньої правової підстави грошові кошти в розмірі 2749,92 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3842,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.02.2019 товариством з обмеженою відповідальністю «Адмітад» отримано заяву позивача про її звільнення з займаної на підприємстві посади за власним бажанням згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з грубим порушенням підприємством вимог законодавства про працю. 23.01.2019 товариством з обмеженою відповідальністю «Адмітад» отримано заяву відповідача про виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності за листком непрацездатності, згідно якого остання знаходилася на лікуванні в денному стаціонарі Київського міського психоневрологічного диспансеру з приводу свого нервово-психіатричного захворювання. Отримавши вказані листи відповідача, товариством з обмеженою відповідальністю «Адмітад» було встановлено, що відповідач не приймалася на жодну посаду до позивача. На підприємстві відсутні заява ОСОБА_1 про прийняття на роботу до ТОВ «Адмітад», наказ про прийняття на роботу ОСОБА_1 , а також інші документи, які б підтверджували факт її працевлаштування до ТОВ «Адмітад». Разом з тим, бухгалтерією підприємства позивача помилково виплачено відповідачу кошти в розмірі 2749,92 грн., у якості заробітної плати, які зарплатою не являються, оскільки відповідач із позивачем не перебувала в жодних трудових чи договірних відносинах. На думку позивача, ОСОБА_1 поза підставою, передбаченою законом чи правочином набула від підприємства майно та зберегла його, у відповідності до вимог ст. 1212 ЦК України, вона зобов`язано повернути його позивачу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.04.2019 у справі відкрито провадження.

На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-289 від 14.01.2020, протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Макаренко І.О. у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2020 цивільну справу прийнято до провадження, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

05.08.2019 на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити у позовних вимогах ТОВ «Адмітад», оскільки вважає, що звернення позивача до суду є використання права звернення до суду з метою приховати трудові відносини між ТОВ «Адмітад» та ОСОБА_1 та уникнути передбаченої законом відповідальності та порушення конституційного права відповідача на працю. Відповідач зазначає, що правомірно отримала свою заробітну плату за період роботи з 14.12.2018 по 28.12.2018 разом з іншими працівниками.

06.09.2019 на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позов, в якій позивач просив суд відхилити доводи та аргументи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, так як, в результаті помилки бухгалтера позивача відповідачу виплачено кошти, які зарплатою не являються, оскільки відповідач не перебувала в трудових чи договірних відносинах та жодної роботи не виконувала.

08.10.2021 на адресу суду надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач зазначила, що постановою Київського апеляційного суду від 10.12.2020 по справі №761/17325/19-ц, яка має приюдиційне значення для вирішення зазначеної справи, встановлено факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ТОВ «Адмітад», а тому просила врахувати та прийняти додаткові пояснення до відома та уваги.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд встановив.

Постановою Київського апеляційного суду від 10.12.2020 по справі №761/17325/19-ц встановлено факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Адмітад» на посаді прибиральниці службових приміщень у період з 14 грудня 2018 року по 21 січня 2019 року за сумісництвом.

Зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «Адмітад» оформити трудові відносини з ОСОБА_1 , яка з 14 грудня 2018 року по 21 січня 2019 року працювала на посаді прибиральниці службових приміщень в товаристві з обмеженою відповідальністю «Адмітад» без укладення трудового договору, про що внести до трудової книжки ОСОБА_1 відповідні записи після надання трудової книжки із зазначенням про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Ухвалою Верховного Суду від 12.08.2021 по справі № 761/17325/19-ц відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Адмітад» на постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Адмітад» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, визнання трудового договору розірваним, зобов`язання вчинити дії, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ст. 97 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Згідно з частиною першою ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленні сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у х сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказами в цілому, та і кожного доказу.

Відповідно до п. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи, що постановою Київського апеляційного суду від 10.12.2020 по справі №761/17325/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Адмітад» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, визнання трудового договору розірваним, зобов`язання вчинити дії, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, яка набрала законної сили, встановлено факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Адмітад» на посаді прибиральниці службових приміщень у період з 14 грудня 2018 року по 21 січня 2019 року за сумісництвом, тому позовні вимоги в частині встановлення факту відсутності трудових відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Адмітад», задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 2749,92 грн., отриманих ОСОБА_1 в якості заробітної плати є похідними, то в їх задоволенні слід також відмовити.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1-18, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 274-282, 352-354 ЦПК України, ст.ст. 80-89, 94, 97, 115 КЗпП України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Адмітад» до ОСОБА_1 про встановлення факту відсутності трудових відносин та стягнення коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 29.11.2022.

Суддя:

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...