Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/504/22
Провадження № 2/376/552/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2022 р.

Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Віговського С.І.,

при секретарі - Кропивлянській С.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Сквира справу за позовом ОСОБА_1 до Сквирської міської ради Київської області, про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно вказане в позовній заяві.

До підготовчого судового засідання позивач підтримала позовні вимоги, просила суд справу слухати за її відсутності, подавши до суду відповідну заяву.

Представник відповідача Сквирської міської ради Київської області, до підготовчого судового засідання подала до суду відзив, у якому зазначила, що на її думку позивач не надав доказів, які підтверджували б факт того, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері. Тому у зв`язку з відсутністю достатніх доказів, які підтверджували б позовні вимоги, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Через канцелярію суду представник позивача подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що відзив є необґрунтованим та необ`єктивним. Також, просив долучити до матеріалів справи довідку № 132 видану старостою ОСОБА_2 у якій зазначено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері. На підставі цього просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та слухати справу за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1 , виданого Сквирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11 серпня 2021 року, за актовим записом № 490.

Спадкодавець заповіту не залишав.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 2,7941 га, яка розташована на території Сквирської міської ради Київської області (у минулому територія Шапіївської сільської ради Сквирського району Київської області), кадастровий номер: :03:007:0007, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач є спадкоємцем після смерті спадкодавця за законом, згідно з ст. 1261 ЦК України, прийняла спадщину у встановлений законом строк та порядок.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Підпунктом 4.12 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мін`юсту України за № 296/5 від 22.02.2012 року (зареєстрованого в Мін`юсті України від 22.02.2012 року за № 282/20595) передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів (далі - Порядок).

При видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти ( п.п 4.14 п. 4 Порядку).

Відповідно до п. 4.15 Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (п.п. 4.18. п. 4 Порядку).

При звернені до нотаріуса, позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, отримати дублікати яких позивач не має можливості, оскільки це суперечить ч. 4 ст. 25 та ч. 11 ст. 346 ЦК України, згідно з яких право власності припиняється у разі смерті власника.

Вказана обставина позбавляє позивача вступити у спадкові права на підставі та у спосіб передбачені законом, тому, на підставі вищевикладеного вона вимушена звернутися до суду з відповідною вимогою. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за позивачем, окрім прийняття нею спадщини в судовому порядку, неможливо.

Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи.

Згідно з ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або заповітом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст. 1258 ЦК).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК).

Ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК).

Пунктом 3.1. постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Спадкоємцем першої черги після померлої ОСОБА_3 є її донька, що підтверджується довідкою № 132 виданою старостою ОСОБА_2 , яка міститься у матеріалах справи.

Родинні відносини між померлою ОСОБА_3 та її донькою ОСОБА_1 підтверджуються копією Свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 виданого Шапіївською сільською радою Сквирського району Київської області від 20 січня 1955 року, актовий запис № 3, де у графі «Мати» зазначено ОСОБА_3 .

Суд не приймає до уваги відзив представника відповідача Сквирської міської ради Київської області, оскільки вважає його необґрунтованим та таким, що суперечить матеріалам справи.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 4, 10, 12, 30, 81, 83, 200, 206, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 20, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1225, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270, 1273, 1297 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Сквирської міської ради Київської області (адреса місцезнаходження: вул. Богачевського, буд. 28, м. Сквира, Білоцерківський район, Київська область, ), про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , у порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку, площею 2,7941 га, яка розташована на території Сквирської міської ради Київської області (у минулому територія Шапіївської сільської ради Сквирського району Київської області), кадастровий номер: :03:007:0007, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: http://court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя С. І. Віговський