Провадження №4-с/756/9/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі: Демченко І.В.,

за участі: представника скаржника ОСОБА_1 ,

представника стягувача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», -

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, у якій просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця у провадженні якого перебуває виконавче провадження ВП № 65038161 - державного виконавця Оболонського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Яцків А.П. у вигляді неповернення стягувачу виконавчого листа № 756/16252/19, виданого 11.03.2021 Оболонським районним судом м. Києва, без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, та зобов`язати державного виконавця повернути вказаний виконавчий лист, а також просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Оболонського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Яцків А.П. від 08.04.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП № 65038161 на виконання виконавчого листа № 756/16252/19.

Скаржник в обґрунтування скарги вказує, що виконавчий лист виданий на підставі рішення суду яке не набрало законної сили, пред`явлений не за місцем виконання, не містить обов`язкових реквізитів, а саме РНОКПП боржника, оформлений на бланку, що є додатком до Інструкції з діловодства, яка втратила чинність.

У судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримувала у повному обсязі.

Державний виконавець Оболонського РВ ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Яцків А.П. в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила.

Представник стягувача ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, просив у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10.12.2020 року №756/16252/19 стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про РНОКПП відсутні, місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ПраТ «Страхова компанія «АРКС» (місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, , НОМЕР_1 , Банк АТ «УкрСиббанк», МФО 351005) 44 730, 96 грн. здійсненого відшкодування, а також сплачений судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Відповідно ч. 2 ст. 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

11.03.2021 року Оболонський районним судом м. Києва видано виконавчий лист по справі №756/16252/19 про стягнення з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про РНОКПП відсутні, місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» (місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, , НОМЕР_1 , Банк АТ «УкрСиббанк», МФО 351005) 44 730, 96 грн. здійсненого відшкодування.

Із вищенаведеного вбачається, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» 44 730, 96 грн. здійсненого відшкодування виданий на підставі заочного рішення суду, яке набрало законної сили, оскільки скаржником не надано доказів звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду в строки визначені ст. 284 ЦПК України, а тому вимоги скаржника в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1. ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 9 ст. 129 Конституції України, п. 7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами судочинства є: обов`язковість судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до пунктів 3-7 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документів, серед інших відомостей, зазначаються: 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За змістом ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії

Згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» дозволяє дійти висновку, що державний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року в справі N 804/6996/17, від 30 квітня 2020 року N 580/3311/19.

Таким чином, державний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, у яких зазначено місце проживання/перебування боржника або місцезнаходження майна боржника, які знаходяться в межах його виконавчого округу.

За змістом частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі обов`язково зазначається адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Варто зауважити, що законодавець, визначаючи місце виконання рішення, вживає поняття "місце проживання" та "місце перебування", під якими розуміються відповідно адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, та житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Отже, визначальне значення для визначення місце виконання рішення має саме місце проживання/перебування боржника-фізичної особи, а не місце його реєстрації, а також місцезнаходження майна боржника.

Згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Виходячи із системного тлумачення ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі має бути зазначено адресу місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), або місцезнаходження майна боржника, які знаходяться у межах виконавчого округу приватного виконавця. Саме за зазначеною у виконавчому документі адресою державний виконавець в силу положень частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний надіслати, зокрема, постанову про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, положення статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюють імперативний обов`язок приватного виконавця надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження саме за адресою, зазначеною у виконавчому документі, що обумовлює відсутність меж розсуду у приватного виконавця при визначенні адреси боржника.

Такий висновок про необхідність направлення постанов про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах від 19 серпня 2020 року в справі № 520/9978/18 (пункти 52-53), від 08 квітня 2020 року в справі № 804/6996/17 (пункт 39).

Отже, при надходженні виконавчого документа приватний виконавець зобов`язаний перевірити наявність в ньому всіх обов`язкових реквізитів, визначених частиною першою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

У випадку, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, тобто якщо адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), що вказана у виконавчому документі, або місцезнаходження майна боржника не знаходиться в межах виконавчого округу виконавця, він зобов`язаний повернути виконавчий документ без виконання відповідно до приписів п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Якщо ж виконавчий документ пред`явлено до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення обов`язково додається документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться (яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Таким чином, враховуючи наведене вище, нормативне регулювання та праворозуміння, правильне вирішення спору у вказаних категоріях справ залежить від того, чи знаходиться адреса місця проживання або місця перебування боржника (фізичної особи) або місцезнаходження майна боржника, що вказана у виконавчому документі, в межах виконавчого округу виконавця. Якщо адреса місця проживання/перебування боржника (фізичної особи) або місцезнаходження майна боржника, вказана у виконавчому документі, знаходиться в межах виконавчого округу виконавця, то відкриття виконавчого провадження, за умови дотримання виконавцем інших вимог є правомірним.

Якщо ж адреса місця проживання або місця перебування боржника (фізичної особи) або місцезнаходження майна боржника, вказана у виконавчому документі, знаходиться поза межами виконавчого округу виконавця, виконавець зобов`язаний повернути такий виконавчий документ.

В ухвалі Оболонського районного суду м. Києва від 21.07.2021 року встановлено, що ОСОБА_3 в адміністративних матеріалах №3-3941/17, №756/7009/17-п про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України, в тому числі в апеляційній скарзі, зазначає адресою свого місця проживання квартиру АДРЕСА_2 , і вибірково отримує за вказаною адресою поштову кореспонденцію.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Із виконавчого листа від 11.03.2021 року, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» 44 730,96 грн. здійсненого відшкодування, вбачається, що адресою місця проживання ОСОБА_3 вказано квартиру АДРЕСА_2 .

Частиною 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документа. На етапі вирішення питання про відкриття виконавчого провадження або про повернення виконавчого документа у виконавця відсутній обов`язок, а отже і будь-який механізм, спрямований на перевірку законності виконавчого документа та правильності визначення в ньому адреси місця проживання/перебування боржника.

Із матеріалів справи вбачається, що на момент прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа виданого 11.03.2021 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» 44 730,96 грн. здійсненого відшкодування, було вказано адресу місця проживання боржника: квартира АДРЕСА_2 .

Таким чином, державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) діяв в межах закону та за наявності усіх передбачених законом підстав для відкриття виконавчого провадження.

Окрім іншого, суд зазначає, що вимоги заявника щодо оформлення виконавчого документа на невідповідному бланку не можуть слугувати самостійною підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Більше того, на думку суду, заявник штучно створює умови для унеможливлення виконання законного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб передбачений Законом України «Про виконавче провадження», тому суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

З огляду на вищенаведене, відповідно Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали воготовлено 13.05.2022 року.

Суддя А.В. Шевчук