Справа № 369/3741/22
Провадження №2-з/369/26/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2022 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №369/3741/22 до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Вишневська міська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом, скасування рішення державного нотаріуса про державу реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкти нерухомого майна та визнання права власності на Ѕ частину спадкового майна, -

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з заявою щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та встановлення заборони на відчуження на наступні об`єкти нерухомого майна:

- на земельну ділянку, площею 0,2264 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:018:0004, що належить на праві власності ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

- на житловий будинок, загальною площею: 134,4 кв.м., житловою: 85,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Заборонити відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування осіб Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, адреса: 08140, с. Білогородка, вул. Володимирська, 33, знімати з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що має намір звернутися до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Вишневської міської державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом, скасування рішення державного нотаріуса про державу реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкти нерухомого майна та визнання права власності на Ѕ частину спадкового майна, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, звернувся з даною заявою.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №520/5745/18.

З поданої заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів вбачається, що у разі прийняття рішення на користь позивача за позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування рішення державного нотаріуса про державу реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкти нерухомого майна та визнання права власності на Ѕ частину спадкового майна, можуть виникнути труднощі у подальшому при виконанні такого рішення.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,2264 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:018:0004, що належить на праві власності ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та на житловий будинок, загальною площею: 134,4 кв.м., житловою: 85,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачам, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Дослідивши письмові матеріали справи, та враховуючи, що вид забезпечення позову, вказаний у заяві позивача, а саме накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,2264 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:018:0004, що належить на праві власності ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та на житловий будинок, загальною площею: 134,4 кв.м., житловою: 85,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 є співмірним з заявленим позовом та буде достатніми для забезпечення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для забезпечення позову шляхом заборони відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування осіб Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, адреса: 08140, с. Білогородка, вул. Володимирська, 33, знімати з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки така вимога не є співмірною з предметом позову та забезпечення позову в такий спосіб порушуватиме права власника, визначені законом, на користування майном.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст. ст. 149, 150, 153-154, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №369/3741/22 до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Вишневська міська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування рішення державного нотаріуса про державу реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкти нерухомого майна та визнання права власності на Ѕ частину спадкового майна, - задовольнити частково.

Накласти арешт на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,2264 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:018:0004, що належить на праві власності ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Накласти арешт на Ѕ частину житлового будинку, загальною площею: 134,4 кв.м., житловою: 85,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

В задоволенні інших вимог відмовити.

Роз`яснити, що заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно із вимогами частини четвертої статті 152 ЦПК України.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом одного року з моменту її постановлення.

Суддя: І.О. Фінагеєва