Справа № 456/3765/19
Провадження № 2/456/57/2022
РІШЕННЯ

іменем України

06 травня 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу №456/3765/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право на користування житлом, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом у будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач є її онукою, дочка сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя сина сім`я проживала у будинку, Ѕ частина якого належала позивачу на праві власності. За цією адресою позивач та онука мають зареєстроване місце проживання. У 2007р. син розірвав шлюб.

Дружина сина у грудні 2007р. забрала дочку, яка на той час ще була неповнолітньою, всі свої речі і переїхала проживати у будинок своїх батьків у с.Зарічне Стрийського району Львівської області. З того часу онука у її будинку не проживає, навіть ніколи не появляється. Онука навчається у Стрийському ПТУ. Під час навчання проживає у квартирі своєї матері в АДРЕСА_2 . У її будинку немає особистих речей онуки, майна. Вона не несе витрат по утриманню будинку, не сплачує комунальні послуги.

Із-за того, що відповідач має зареєстроване місце проживання у її будинку не може оформити житлові субсидії, сплачує комунальні послуги з розрахунку і за неї. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Тривалий період часу не проживаючи в будинку без поважних причин, відповідач втратила право на користування ним, але визнати її такою може лише через суд.

Відповідач в судове засідання не з?явилась, подала до суду відзив в якому вказала, що з червня 2001 року, відповідач зареєстрована та постійно проживала по АДРЕСА_1 , разом із своїми батьками ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 . У 2013 році батьки відповідача розірвали шлюб, після чого вона була змушена тимчасово проживати зі своєю матір?ю ОСОБА_4 , у с. Зарічне Стрийського району у Будинку батьків матері.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько відповідача, син позивача ОСОБА_3 . З того часу відповідач періодично навідувалась до своєї баби, ОСОБА_5 , проте остання не виявляла бажання залишити онуку в себе. У вересня 2018 відповідач ОСОБА_2 , вступила до ДНЗ «ВПУ 34 м. Стрий» на денну форму навчання та оскільки гуртожитком вона не забезпечена, змушена щодня добиратися на навчання автобусом з с. Зарічне до м. Стрий. Відтак, у позивача виникла додаткова необхідність проживання за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 , у зв?язку з навчанням.

Щодо тверджень позивача, начебто ОСОБА_2 , проживає у квартирі матері по АДРЕСА_2 , такі не відповідають дійсності та нічим не обґрунтовані. В обґрунтування позовної вимоги позивач посилається на те, що відповідач відмовляється добровільно знятись з реєстрації, в зв`язку з чим позивач не може оформити житлові субсидії, а також, що відповідач не несе витрат по утриманню будинку та не сплачує комунальні послуги.

Проте, такі доводи позивача не можуть слугувати підставою для задоволення позову. Позивачу, ОСОБА_6 , належить 1/2 частина житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 13.12.1976 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майв та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна №191411540, будь-які відомості щодо реєстрації права власності позивача на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні.

Із позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житлом, розташованим в АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 звернулася одноособово, при тому, що належна їй частка житлового будинку не виділена в натурі, порядок користування приміщеннями з іншим співвласником не встановлений. При цьому, інший співвласник житлового будинку не звертався з аналогічним позовом до ОСОБА_2 ..

Доводи позовної заяви стосовно того, що позивач позбавлена можливості оформити житлову субсидію в будинку, у зв`язку з реєстрацією у ньому відповідача, а також, що відповідач не сплачує за комунальні послуги, спростовуються наступним.

Оскільки відповідач навчається за денною формою навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти, позивач має право на призначення житлові субсидії відповідно до п.14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 р. №848 (зі змінами). Таким чином, реєстрація відповідача за спірною адресою не є перешкодою для призначення субсидії позивачу. Щодо витрат по утриманню будинку, відповідач не могла їх нести з незалежних від неї об`єктивних причин, так як до 2019 року ще була неповнолітньою та не мала власних доходів. Місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за місцем проживання її батька ОСОБА_3 , зі згоди співвласниці будинку - позивача, ОСОБА_6 . Тобто, відповідач зареєстрована за згаданою адресою на законних підставах, а тому просила відмовити в задоволенні позову та проводити розгляд справи без їх участі.

Позивач подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву в якому вказала, що позивачу дійсно належала в АДРЕСА_1 1/2 частина житлового будинку, згідно договору купівлі - продажу від 13.12.1976р. І так як право власності у неї виникло в 1976р. його реєстрація проведена у Стрийському МБТІ, про що свідчить печатка на зворотній стороні договору про реєстровий напис начальника бюро від 31.12.1976р. В цій половині будинку мали зареєстроване місце проживання та проживали позивач, її син ОСОБА_3 , онука, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживала дружина сина ОСОБА_4 . Подружнє життя сина не склалося. Його дружина 03.04.2009року розірвала з ним шлюб. Ще раніше у грудні 2008р. дружина сина забрала ще тоді неповнолітню онуку і повернулася на постійне місце проживання до своєї матері у с.Зарічне Стрийського району Львівської області. З того часу онука в будинку не проживає. В будинку немає її речей, майна. Вона зовсім не підтримує зв`язку з будинком. Мати забрала її з собою після розлучення, коли вона була ще неповнолітньою. Після виповнення повноліття онука не повернулася до житла. Але при нарахуванні комунальних витрат онуку враховують, як члена сім`ї. За життя сина,вона не ставила це питання, бо батько дитини, син, повинен був також її утримувати. Після смерті сина, мати неповнолітньої онуки повинна була нести витрати по утриманню житла. Вона є матеріально забезпечена. Придбала собі квартиру в новозбудованому будинку в АДРЕСА_2 . В цій квартирі і проживає онука, так як навчалася у м.Стрий ДНЗ ВПУ -34. Навчання вона закінчила 30.01.2020р. згідно довідки навчального закладу № 234 від 13.09.2018р. яку вона надала суду. Онука час від часу їздить до своєї бабці (матері її мати) у с.Зарічне Стрийського району, а у її будинку має зареєстроване місце проживання. У 2015 р. позивач знесла належну їй половину житлового будинку і на його місця збудувала новий житловий будинок Д-2. Право власності на весь будинок зареєстровано за нею 23.06.2020р., згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач та її представник в судовому засіданні просили позов задоволити, постановити рішення, яким визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право на користування житлом, розташованим в АДРЕСА_1 .

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_5 , згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.06.2020, є одноосібним власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Згідно будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 , убачається, що за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 .

Згідно довідки виданої КП «Управляюча компанія «Надія» від 16.09.2019 №591, в будинку АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 , 2001 року народження внучка.

Згідно рішення Стрийського міськрайонного суду від 03.04.2009, шлюб між ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , розірвано. З тексту рішення убачається, що з грудня 2008 року, ОСОБА_4 , не проживає разом із ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про смерть від 20.01.2015, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 36 років помер ОСОБА_3 .

Згідно довідки виданої ДНЗ «ВПУ 34 м. Стрий» від 13.09.2018, №234, ОСОБА_2 , навчається у ДНЗ «ВПУ-34 м. Стрий» на денній формі навчання, з терміном навчання з 10.09.2018 по 30.01.2020.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна від 07.02.2022, ОСОБА_4 , є власником квартири АДРЕСА_3 .

Згідно ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

З матеріалів справи вбачається, що в будинку який належить позивачу, зареєстрована відповідач, якого позивач просить визнати такою, що втратила право на користування житлом, яка вже тривалий час в ньому не проживає, на даний час є повнолітньою, фактичне місце проживання її невідоме.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Зважаючи на наведене позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає до задоволення.

Керуючись ст..7, 10, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст..16, 321, 391, 402, 406 ЦК України суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право на користування житлом в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 12 травня 2022р.

Суддя Р. Т. Шрамко