РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2022 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

із участю секретаря Лавріненко Ю.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Жмеринка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05.07.2021 року звернулася до суду з цим позовом із вимогами стягнення на її користь з відповідача ОСОБА_2 додаткових витрат в розмірі 2000 грн щомісячно на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У позовній заяві ОСОБА_1 викладено таку позицію. З відповідачем ОСОБА_2 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12.03.2021 року їх шлюб з відповідачем розірваний. Після розлучення неповнолітня дочка ОСОБА_4 залишилась проживати з позивачем до теперішнього часу. Їхня дочка потребує лікування, так як має діагноз плоскостопість та сколіоз грудного відділу хребта, дитина потребує амбулаторного лікування, їй необхідні масажі та відвідування басейну, про що свідчить довідка лікаря №190. Окрім цього, за результатами офтальмологічного обстеження встановлено діагноз складний гіперметропічний астигматизм очей, амбліопія слабкого ступеня, що підтверджується направленням на обстеження та його результатами від 15.09.2020 року. Лікування при таких діагнозах потребує значних фінансових коштів, які мають забезпечувати обидвоє з батьків. Оскільки діагноз є вродженим та хронічним, дитина потребує систематичного лікування, відтак позивач вважає за необхідне сплату відповідачем додаткових витрат щомісячно в розмірі 2000 грн. Оскільки відповідач не бажає добровільно брати участь у додаткових витратах на їхню спільну дочку, вона вирішила звернутись з даним позовом до суду (а.с.1-2).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 20.07.2021 року відкрито провадження у цій справі із призначенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачу ОСОБА_2 у відповідності до вимог ч.7,8 ЦПК України направлялась копія ухвали про відкриття провадження в справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів за зареєстрованою адресою його проживання.

27.07.2021 року судом отримано відзив на позов, за змістом якого відповідач ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 до нього про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини визнав частково. Вважає, що висунуті позовні вимоги є необґрунтованими. Зауважив, що любить свою дочку, добросовісно виконує обов`язок щодо її утримання та бажає брати участь у вихованні дитини, незважаючи на перешкоди, які чинить позивач, а також відсутність у нього постійного місця роботи та сталого доходу. Визнав обставини хвороби доньки та потреби її лікування, проте, зауважив, що оскільки позивачем не підтверджено дійсні витрати на лікування дочки, не обґрунтовано ціну позову, згоден надавати допомогу на додаткові витрати у розмірі 500 грн щомісячно (а.с.23).

06.08.2021 року позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, вказавши з приводу позиції відповідача щодо недоведеності обгрунтування оспорюваної суми додаткових витрат, що відповідач ОСОБА_2 не обмежений в доступі до інформації щодо вартості обстежень та лікування дочки. Зазначила, що дитина спостерігається в ортопеда з тримісячного віку, що в підтверджується консультативними висновками. З 2016 року дочці ОСОБА_4 встановлено діагноз "Плоско-вальгусна деформація стопи" ортопедична патологія, яка характеризується розвитком аномальної деформації суглоба, що з`єднує великий палець ноги зі ступенів (перший плюсне фаланговий суглоб), що підтверджується наданими нею доказами. З 2018 року у доньки розвивається незначна деформація грудної клітини, що тягне за собою розвиток сколіозу. Зазначене потребує проходження курсу масажів та відвідування басейну, електрофорез, що підтверджується направленням. Ці процедури здійснювались і здійснюються систематично, проте відповідними квитанціями це не може бути підтверджено, оскільки вона, позивач, їх не зберігала, так як не очікувала на виникнення обставин, з яких відповідач у судовому порядку спростовуватиме те, що з 2015 року до 2020 року, до моменту розірвання шлюбу, не знав про наявність у його доньки зазначених вище діагнозів та необхідності у систематичному лікуванні, яке стало частиною кожного дня, оскільки вказані процедури є постійними. Окрім того, дитина потребує відповідного ортопедичного взуття, що постійно придбавалось по мірі зміни сезону та зміни розміру взуття, відповідні чеки не зберігались. Доводи відповідача щодо неналежного догляду за дитиною та сумніви щодо цільового використання коштів, які стягуватимуться з останнього у якості аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, вважає нікчемними та такими, що не несуть інформації згідно суті позовних вимог. За результатами проведення обстеження дитині рекомендовано носіння окулярів з вересня 2019 року. З того часу лінзи в оправу змінюються щороку, що підтверджується фіскальними чеками від 05.09.2019 року на суму 2600 грн та від 18.10.2020 року на суму 2592 грн. Окрім того, дочці призначено апаратне лікування, яке необхідно проходити 3-4 рази на рік, вартість курсу складає 1500 грн. Зазначила орієнтовний розрахунок витрат, щомісячно на лікування доньки та розвиток здібностей: басейн 500 грн, гуртки 560 грн, заняття з англійської мови 800 грн; а також навела щорічні витрати: лінзи в оправу 2600 грн, апратне лікування тричі на рік, загалом 4500 грн, курс масажу 6400 грн, обстеження лікарем 2000 грн. Просила позовні вимоги задовільнити у повному обсязі (а.с.24-25).

13.08.2021 року відповідачем ОСОБА_2 подані заперечення, за змістом яких останній вказав, що докази додаткових витрат, які надані позивачем подано з порушенням вимог ч.3 ст.83 ЦПК України. Консультативні висновки, приєднані до відповіді на відзив є застарілими документами (2015-2018 роки) і не можуть свідчити про наявність захворювань або потреби дитини у конкретному лікуванні в теперішній час. Видача направлень лікарів на певні фізіотерапевтичні процедури не означає, що позивач їх виконувала та витрачала на це кошти. До позовної заяви не долучено будь-яких доказів, що дочка відвідувала басейн, отримувала масажі тощо. У викладеній відповіді на відзив доводів незрозуміло, чому вартість одного сеансу масажу коштує 320 грн і чому саме 20 сеансів необхідно пройти дитині. Позивач не обґрунтувала, що являє собою апаратне лікування і чому його потрібно проходити 3-4 рази на рік. Також зазначив, що незрозумілими є витрати в розмірі 800 грн на вивчення англійської мови та 560 грн на якісь гуртки. Нічим не доведені та необґрунтовані позивачем також витрати на обстеження лікаря в розмірі 2000 грн. Вказав, що якщо теоретично позивач витрачає на дитину 10100 на рік, тобто 5050 грн повинен оплатити кожен з батьків, то запропоновані ним у відзиві кошти в сумі 500 грн в якості часткового визнання позову абсолютно покривають зазначені потреби дитини у лікуванні за умови цільового використання коштів, але ж ніяк не 2000 грн щомісячно, як просить у позовній заяві позивач ОСОБА_1 .

Відтак суд згідно положень ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, відзив відповідача на позов та його заперечення, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с.3) вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с.5-7) вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 12.13.2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано; рішення суду набрало законної сили 13.04.2021 року (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Відповідно до копії довідки ЖБК №1 від 28.06.2021 року позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та їхня дочка ОСОБА_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 ; відповідач ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає (а.с.11).

З копії довідки амбулаторії загальної практики та медицини №2 м.Жмеринка №190 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку за діагнозом: плоскостопість та сколіоз грудного відділу хребта, дитина потребує амбулаторного лікування, ЛФК, масаж та відвідування басейну (а.с.12).

Згідно копії довідки від 15.09.2020 року та копій офтальмологічних обстежень (а.с.13,32,33), ОСОБА_3 встановлено діагноз складний гіперметропічний астигматизм очей, амбліопія слабкої ступені.

Відповідно до копій консультативних висновків та заключень спеціалістів ОСОБА_3 , спостерігається в лікаря ортопеда з призначенням лікування (а.с.26,27,28,29,30).

Згідно представлених позивачем копій фіскальних чеків від 05.09.2019 року, від 18.10.2020 року, від 01.08.2021 року придбано та оплачено оптичні лінзи на суму 2600 грн та 2592,80 грн, а також проведено комплексне лікування, рекомендоване лікарем офтальмологом, на суму 1500 грн (а.с.34,38).

Відповідно до копій виписок з медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого ОСОБА_3 , проходила обстеження з рекомендаціями щодо лікування 06.11.2019 року, 17.02.2020 року (а.с.35,36).

З копії направлення на консультацію та лікування до "Подільського центру зору", ОСОБА_3 направлено у вказаний вище центр з діагнозом: складний гіперметропічний астигматизм очей, амбліопія слабкого ступеня (а.с.37).

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183-185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема надання утримання неповнолітньої дитини, що у виді аліментів стягується у частках від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі (ст.183, 184 СК України); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (ст.185 СК України); стягнення аліментів та інших коштів на утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу (ст.193 СК України); надання батьками утримання своїм повнолітнім непрацездатним дочці, сину, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (ст.198, 199 СК України).

Згідно вимог ч.1,2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до положень ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

У відповідності до ч.1 ст.34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Суд визнає необґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 за заявленим предметом спору щодо стягнення на її користь з відповідача ОСОБА_2 додаткових витрат щодо оспорюваного їх розміру 2000 грн щомісячно починаючи з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки, виходячи з аналізу положень статті 185 СК України, законом визначено, що розмір додаткових витрат батьків повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті згідно відповідних рекоментацій). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

При цьому безпосередній розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними доказами.

Загальновідомим є те, що Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно дитини.

Суд звертає увагу, що відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків, суд відносить пропорційну частину додаткових витрат на іншого.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд визнає необґрунтованим обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, оскільки усі представлені нею письмові докази понесених додаткових витрат на лікування дитини мали одноразовий характер у певній сумі, пропорційне відшкодування яких відповідачем також повинно було б визначатись одноразово й вочевидь не узгоджується із заявленою вимогою стосовно постійної їх сплати щомісячно у твердій грошовій сумі, позаяк не доводить сталого існування саме оспорюваного розміру додаткових витрат. Водночас, доводи позивача про необхідність здійснення відповідачем додаткових витрат на потреби розвитку здібностей дитини щодо відвідування нею окремих гуртків та курсів, а також на її лікування щодо відвідування басейну, масажу та обстеження лікарем не підтверджені позивачем жодними документальними відомостями всупереч власного процесуального обов`язку доказування з урахуванням невизнання цих обставин відповідачем.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню відповідно визнаних відповідачем оспорюваних додаткових витрат на дитину, а саме в розмірі 500 грн щомісячно, сума яких, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків, за умови пропорційної участі також позивача згідно її власного обов`язку визначатимуть належне забезпечення додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , що викликані особливими обставинами, як на її лікування і оздоровлення, так і на розвиток здібностей в межах заявлених вимог, починаючи з вказаної дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому сторони надалі не позбавлені права на звернення до суду із вимогою про зміну визначеного наразы судом розміру додаткових витрат відповідача на дитину у випадку виникнення відповідних підстав.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Відтак, за правилами ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати із сплати судового збору в розмірі 908 грн відповідно до мінімального розміру ставки майнових вимог фізичної особи.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.180, 181, 185 СК України, ст.2, 5, 10-13, 18, 81, 141, 258-259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , мешканця АДРЕСА_1 ) на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , мешканки АДРЕСА_1 ) додаткові витрати на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 05.07.2021 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також на користь держави одноразово 908 гривень судового збору (отримувач коштів: ГУК у м.Київ/м.Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, пункт 1.1.2).

Рішення набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.