КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року

справа № 759/12163/21

провадження № 22-ц/824/3131/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Петренко Н.О., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення конкретного порядку користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3 , в якому просили визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 та виділити в окреме користування ОСОБА_4 з донькою ОСОБА_2 , кімнату, жилою площею 17,9 кв.м., виділити в окреме користування ОСОБА_3 кімнату жилою площею 12, 1 кв.м.; коридор, кухню, вбиральню та ванну кімнату залишити у спільному користуванні.

Вимоги обґрунтовані тим, що 04.06.1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб, питання про розірвання якого вирішується у судовому порядку. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час шлюбу сторонами набуто квартиру квартирою АДРЕСА_1 . Зазначено, що ОСОБА_1 має онкологічне захворювання та вимушена була перебувати на лікуванні, в той час як відповідач подав позов про розірвання шлюбу, вселив до квартири іншу жінку та чинить перешкоди у користуванні спільним майном.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення конкретного порядку користування жилим приміщенням задоволено.

Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , наступним чином: ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_2 виділено в окреме користування кімнату, жилою площею 17.9 кв.м. з балконом; ОСОБА_3 виділено кімнату, жилою площею 12,1 кв.м.; коридор, кухню, вбрильню та ванну кімнату залишено в спільному користуванні.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_1 та апелянту належить спірна квартира на праві спільної часткової власності в рівних частках по 1/2, а тому вважає, що площа квартири, визначена в порядку користування не може бути меншою за його частку у праві власності. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що станом на момент розгляду справи апелянт проживає у спірній квартирі разом із цивільною дружиною. Відповідач вважає, що порядок користування квартирою, визначений судом, не враховує баланс інтересів співвласників та обмежує право власності апелянта.

В судовому засіданні відповідач апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні позивачі проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення.

При визначенні порядку користування спірною квартирою суд першої інстанції враховував той факт, що позивач ОСОБА_1 має онкологічне захворювання, а тому вважав правильним виділити позивачу в користування житлову кімнату площею 17,9 кв. м, а відповідачу кімнату площею 12,1 кв.м.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 04.06.1999 р. було зареєстровано шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася донька ОСОБА_2 (а.с.8).

Відповідно до Витягу із Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації проживання ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10).

Вказана квартира була придбана ОСОБА_3 09.11.2001р., тобто під час шлюбу з ОСОБА_1 (а.с.14).

Квартира оформлена на ім`я одного з подружжя, що не змінює її статусу спільної власності.

Як вбачається з технічного паспорта квартира АДРЕСА_1 складається із двох кімнат площею 12,1 кв.м, 17.9 кв.м з балконом, а також кухні площею 8,1 кв.м, ванної кімнати 3,0 кв.м, туалету площею 1,3 кв.м, передпокою 4,2 кв.м, коридору площею 5,7 кв.м, балкону площею 3,45 кв.м (а.с. 11-12).

За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 має онкологічне затоварювання та проживає разом із донькою ОСОБА_2 , суд першої інстанції вірно дійшов висновку про виділення у користування позивачам більшої кімнати квартири, жилою площею 17,9 кв.м.

Доводи апелянта про те, що спірна квартира є спільною частковою власністю позивача та відповідача в рівних частках по 1/2, а тому площа квартири, визначена в порядку користування, не може бути меншою за частку у праві власності, судом не приймається, оскільки рішення суду не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно та не порушує прав відповідача як власника. Так, виділення відповідачу у користування житлової кімнати площею 12,1 кв.м є меншим від його ідеальної частки жилої площі на 2,9 кв. м (жила площа квартири - 30 кв. м., 1/2 частини квартири становить 15 кв.м.) однак, є незначною різницею від ідеальної частки, що не є порушенням прав апелянта при визначенні порядку користування квартирою.

Посилання в апеляційній скарзі на той факт, що разом із відповідачем проживає його цивільна дружина не впливає на правильність рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо неоднозначності рішення суду першої інстанції, враховуючи те, що в мотивувальній частині рішення судом зазначено про часткове задоволення позовних вимог, в той час як в результативній частині рішення - позов задоволено у повному обсязі, не може бути підставою для скасування судового рішення. Відповідно до звукозапису судового засідання суду першої інстанції від 05 жовтня 2021 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, яким позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено.

Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що при ухваленні рішення, судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст судового рішення виготовлено 12 травня 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді