Провадження № 22-ц/811/4168/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
Провадження №22-ц/811/4135/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Скакун І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович на дії приватного виконавця, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 21 жовтня 2021 року в клопотанні скаржника ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовлено.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 21 жовтня 2021 року в скарзі ОСОБА_1 на дії приватного виконавця відмовлено.

Вказані ухвали оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі на ухвалу про відмову в забезпеченні доказів просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом витребування від Міністерства юстиції України вичерпної та достовірної інформації щодо приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича (посвідчення № 0315 від 13.03.20219 року), що містить інформацію: про поточний правовий статус приватного виконавця ОСОБА_2 та його правовий статус станом на 02.08.2021 року (дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №66349778); про наявні рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, зокрема, у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_2 , розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця, та іншу інформацію щодо приватного виконавця Качурка В.В., як спосіб сприяння суду сторонам у даній справі.

Вказує, що висновки Личаківського районного суду м. Львова не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки, ОСОБА_1 не має об`єктивної можливості отримати від Міністерства юстиції України копію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, яке відбулось 06.03.2020 року оформленого Протоколом N 29 про притягнення приватного виконавця ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця Качурка В.В., (посвідчення № 0315 від 13.03.2019 року), та порядку набуття цим рішенням законної сили та способу його застосування, копії Наказу Міністерства юстиції України, яким введено в дію це рішення, оскільки, вищезазначена інформація не міститься у відкритому доступі та не є загальновідомою. Вказує, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 21.10.2021 року зазначено, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович в судові засідання, призначені по дані справі, не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомляв, заяв про розгляд скарги у його відсутності не подавав, витребуваних матеріалів та інформації згідно ухвали суду від 21.09.2021 року на адресу суду не скерував, що свідчить про недобросовісну поведінку приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. у здійсненні своїх процесуальних прав та виконанні обов`язків щодо надання доказів. Додатково, ОСОБА_1 звертає увагу на той факт, що відповідно до Інформаційної довідки з Єдиного реєстру приватних виконавців України від 15.11.2021 за № 1115, станом на дату звернення ОСОБА_1 ,. до Львівського апеляційного суду з апеляційною скаргою, станом на 15.11.2021 року інформація про приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. в Єдиному реєстрі приватних виконавців України - відсутня.

В апеляційній скарзі на ухвалу про відмову в задоволенні скарги на дії приватного виконавця просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка А.В.

Вказує, що відмовляючи ОСОБА_1 у задоволені скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В., суд першої інстанції зазначив про те, що згідно оглянутої судом інформації з Єдиного реєстру приватних виконавців, яка міститься у відкритому доступі, та яка підтверджується представленою представимо Банку інформацією, оформленою інформаційною довідкою № 0921 від 21.09.2021 року, згідно якої інформація про приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича (посвідчення №0315 від 13.03.20219 року) внесена до ЄРПВ. При цьому, ОСОБА_1 звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, нею надано суду першої інстанції Інформаційну довідку з Єдиного державного реєстру приватних виконавців України № 0917 від 17.09.2021 року та № 1009 від 09.10.2021 року зі змісту якої вбачається, що інформація про приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича (посвідчення №0315 від 13.03.20219 року) відсутня в ЄРПВ, в той же час, суд першої інстанції прийняв до уваги інформацію з Єдиного реєстру приватних виконавців України від 21.09.2021 року № 0921, надану ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», зі змісту якої вбачається, що інформація про приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича (посвідчення № 0315 від 13.03.20219 року) внесена до ЄРПВ. Отже, з одного й того ж питання існує взаємовиключна інформація, надана суду учасниками справи з одного й того ж Єдиного реєстру приватних виконавців України, при цьому, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович в судові засідання, призначені по даній справі, не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомляв, заяв про розгляд скарги у його відсутності не подавав, витребуваних матеріалів та інформації згідно ухвали суду від 21.09.2021 року на адресу суду не скерував, про що і було зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвали. При цьому, судовими рішеннями у справі № 420/2157/20 встановлено, що рішенням Дисциплінарної комісії від 06.03.2020 року, оформленого протоколом № 29, введеного в дію наказом Міністерства юстиції України (що є підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення), приватного виконавця Качурка В.В. притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця Качурка В.В., (посвідчення № 0315 від 13.03.2019 року). Достовірність доказів щодо наявності інформації про приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. в Єдиному реєстру приватних виконавців України та його правового статусу, надана ПАТ «Державний експортно- імпортний банк України», викликає у ОСОБА_1 певні сумніви, оскільки, належні докази щодо наявності у Єдиному реєстрі приватних виконавців України щодо приватного виконавця у будь-якому разі, у відповідності до вимог статті 23 Закону України «Про органи і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів», мають містити, зокрема, інформацію про: статус виконавця, дату та номер рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та вид дисциплінарного стягнення, про що в оскаржуваному судовому рішенні не зазначено. Вважає, що суд першої інстанції надав переваги однієї сторони та іншою, прийнявши до уваги інформацію, отриману від ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», повністю проігнорувавши докази, надані ОСОБА_1 та правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 09.06.2021 року у справі № 420/2157/20, зокрема, щодо застосування Дисциплінарною комісією приватних виконавців відносно приватного виконавця ОСОБА_2 дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності, а й фактично самоусунувся від дослідження доказів з цього питання, зокрема, питання правового статусу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. під час розгляду даної справи. Додатково ОСОБА_1 зверає увагу Львівського апеляційного суду на той факт, що відповідно до Інформаційної довідки з Єдиного реєстру приватних виконавців України від 15.1К2021 за № 1115, станом на дату звернення ОСОБА_1 ,. до Львівського апеляційного суду з апеляційною скаргою, станом на 15.11.2021 року інформація про приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. в Єдиному реєстрі приватних виконавців України відсутня.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та зважаючи на те, що від АТ «Укрексімбанк» надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви осіб, що беруть участь у справі в межах доводів скарги, заяви про забезпечення доказів, апеляційних скарг, відзиву на апеляційну, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали про відмову у забезпечення доказів вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.83, 84,116, ч.3 ст.118 ЦПК України та відмовляючи у задоволенні клопотання про забезпечення доказів виходив з того, що оцінивши заявлене скаржником клопотання на предмет його відповідності обставинам справи та вищенаведеним положенням чинного законодавства суд дійшов до висновку, що в судовому засіданні не знайшли своє підтвердження покликання скаржника про об`єктивну неможливість самостійно представити суду витребовувані докази, оскільки відповідна інформація є у відкритому доступі та витребуванню не підлягає, а тому в клопотанні відмовив.

Із змісту оскаржуваної ухвали про відмову у задоволенні скарги вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.19,124 Конституції України, ст.ст. 260,261,354, 355, 450, 451 ЦПК України, ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.22,23,24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та відмовляючи у задоволенні скарги виходив з того, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича знаходиться виконавче провадження ВП № 663494047 та ВП № 66349778. Виконавче провадження ВП № 66349778 розпочато приватним виконавцем з примусового виконання виконавчого листа № 2/463/472/14, виданого 28.07.2014 року Личаківським районним судом м. Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства ""Державний експортно-імпортний банк України" суми боргу в розмірі 209 112,70 доларів США та 2 548 224,85 грн. та суми витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3 441 грн. вказане стверджується долученою скаржником до матеріалів скарги копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 66349778. Звертаючись до суду з вказаною скаргою скаржник обгрунтовує мотивованість та підставність подачі такої тим, що приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович позбавлений можливості вчиняти виконавчі дії в тому числі і щодо ВП № 66349778, оскільки в Єдиному реєстрі приватних виконавців України інформація про Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича (посвідчення №0315 від 13.03.20219 року) відсутня, так як 06.03.2020 року на засіданні Дисциплінарної комісії приватних виконавців, яке відбулось 06.03.2020 року і оформлено Протоколом N 29, оголошено рішення про притягнення приватного виконавця ОСОБА_2 , до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця Качурка В.В. (посвідчення № 0315 від 13.03.2019 року). Згідно оглянутої судом інформації з Єдиного реєстру приватних виконавців, яка міститься у відкритому доступі, та яка підтверджується представленою представимо Банку інформацією, оформленою інформаційною довідкою №0921 від 21.09.2021 року, згідно якої інформація про приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича (посвідчення №0315 від 13.03.20219 року) внесена до ЄРПВ. А відтак з урахуванням вищенаведеного суд вважає, що подана скарга в цій частині є необґрунтованою і заявлене скаржником 12.10.2021 року клопотання про забезпечення доказів до задоволення не підлягає, оскільки відповідна інформація є у відкритому доступі та витребуванню не підлягає. Згідно інформації з Єдиного реєстру приватних виконавців про приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича в Розділі «Договір страхування цивільно-правової відповідальності» зазначено останній договір №ДВО31/012/2021-085/И, дата початку дії 08.07.2021 року, дата закінчення 07.07.2022 року, ТДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ ЕКСПО СТРАХУВАННЯ», 0 грн. Зважаючи на вищенаведену інформацію щодо мінімального розміру страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В., суд вважає необґрунтованою подану скаргу ОСОБА_1 в частині покликань про те, що мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В., який як вказує сам скаржник йому невідомий, відповідно до вимог ч.3 ст.24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» не дозволяє приватному виконавцю здійснювати примусове виконання за виконавчими документами про стягнення з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 66349778 та ВП № 663494047 в розмірі 945 098,08 дол.США та 3 648 242,81 грн.., без урахування суми стягнення за іншими виконавчими провадженнями, що перебувають на виконанні приватного виконавця. Щодо покликань скаржника про те, що заборгованість по виконавчому листу №2/463/472/14 від 28.07.2014 року частково чи повністю погашена, то суд в цій частині вважає вірними пояснення представника Банку, що в данному випадку правильним способом захисту прав та інтересів боржника є звернення в суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича в частині прийняття до виконання виконавчого листа №2/463/472/14, виданого 28.07.2014 року Личаківським районним судом м.Львова та винесення Постанови від 02.08.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП №66349778 є правомірними та законними, оскільки відповідають та вчиненні з чітким дотриманням усіх вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», а відтак подана скарга не підлягає до задоволення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону та підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду немає.

ОСОБА_1 20.09.2021 року звернулася в суд із скаргою на дії приватного виконавця. Згідно прохальної частини поданої скарги просить:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича в частині прийняття до виконання виконавчого листа №2/463/472/14, виданого 28.07.2014 року Личаківським районним судом м.Львова та винесення Постанови від 02.08.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП №66349778;

- визнати протиправною постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича від 02.08.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП №66349778 з примусового виконання виконавчого листа №2/463/472/14, виданого 28.07.2014 року Личаківським районним судом м.Львова, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитними договорами №60407С76 від 22.10.2007 року в розмірі 735 985,38 доларів США та 1 080 017,96 грн. та 2 823,00 грн. судового збору;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурку В`ячеслава Вікторовича вчинити дії щодо закінчення (закриття) виконавчого провадження ВП №66349778.

В обґрунтування скарги покликалася на те, що 09.09.2021 року з інформації, розміщеної на офіційному сайті «Єдиний реєстр боржників» та «Автоматизована система виконавчого провадження», скаржнику ОСОБА_1 стало відомо, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича знаходиться виконавче провадження ВП № 663494047 та ВП № 66349778. Крім того, згідно отриманої скаржником від приватного виконавця інформації встановлено, що ВП № 66349778 розпочато з примусового виконання виконавчого листа № 2/463/472/14, виданого 28.07.2014 року Личаківським районним судом м. Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства ""Державний експортно-імпортний банк України" суми боргу в розмірі 209 112,70 доларів США та 2 548 224,85 грн. та суми витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3 441 грн. Дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича щодо прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 2/463/472/14 та прийняття у зв`язку із цим Постанови від 02.08.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП №66349778 скаржник вважає неправомірними з наступних підстав. 06.03.2020 року на засіданні Дисциплінарної комісії приватних виконавців, яке відбулось 06.03.2020 року і оформлено Протоколом N 29, оголошено рішення про притягнення приватного виконавця Качурка В.В., до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця Качурка В.В., (посвідчення № 0315 від 13.03.2019 року). Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.06.2021 року у справі №420/2157/20 (провадження №К/9901/14040/20) скасовано ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 7 травня 2020 року в частині вжиття заходів забезпечення шляхом заборони Міністерству юстиції України до вирішення справи по суті вчиняти запис в Єдиному реєстрі приватних виконавців України про зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців. Крім того, станом на 17.09.2021 року, відповідно до Інформаційної довідки з Єдиного реєстру приватних виконавців України № 0917 від 17.09.2021 року, в Єдиному реєстрі приватних виконавців України інформація про Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича (посвідчення №0315 від 13.03.20219 року) відсутня. А відтак скаржник вважає, що приватний виконавець з грубим порушенням вимог ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.3 ст.22, ч.ч.1,2 ст.23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» у зв`язку із відсутністю про нього інформації та внесених відомостей у Єдиному реєстрі приватних виконавців вчинив виконавчі дії щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/463/472/14, виданого 28.07.2014 року Личаківським районним судом м. Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства ""Державний експортно-імпортний банк України" суми боргу в розмірі 209 112,70 доларів США та 2 548 224,85 грн. та суми витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3 441 грн. Такі дії приватного виконавця скаржник вважає незаконними та протиправними. Крім того, в порушенням вимог п.4 ч.4 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.3 ст.24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», оскільки приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. діє на підставі посвідчення від 13.03.2019 року, то відповідно до вимог ч.3 ст.24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. не може бути меншим загальної суми стягнення за виконавчими документами, що перебувають на виконанні у приватного виконавця протягом року, тобто, не меншим ніж сума стягнення з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 66349778 та ВП № 663494047 в розмірі 945 098,08 дол.США та 3 648 242,81 грн.., без урахування суми стягнення за іншими виконавчими провадженнями, що перебувають на виконанні приватного виконавця. А тому з метою захисту своїх порушених прав, як боржника у виконавчому провадженні, скаржник звернулася до суду з відповідною скаргою, яку просить задоволити.

Окрім цього, 12.10.2021 року ОСОБА_1 подано клопотання про забезпечення доказів по справі, у якому така просила забезпечити докази по справі шляхом витребування від Міністерства юстиції України вичерпної та достовірної інформації щодо приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича (посвідчення №0315 від 13.03.2019 року), що містить інформацію:

- про поточний правовий статус приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича та його правовий статус станом на 02.08.2021 року (дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №66349778);

- про наявні рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, зокрема у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича, розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця, та іншу інформацію щодо приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича, як спосіб сприяння суду сторонам у даній справі.

В обґрунтування клопотання покликалася на те, що вказана інформація та документи мають важливе значення для всебічного з`ясування обставин по справі в контексті наявності у приватного виконавця повноважень щодо здійснення виконавчих дій. Крім того, така інформація не може бути представлена позивачем суду самостійно, оскільки може бути витребуваною лише за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 2,5 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. У справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач зобов`язаний навести у позові фактичні дані, які підтверджують зв`язок активів з особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та їх необґрунтованість, тобто наявність визначеної частиною другою статті 290 цього Кодексу різниці між вартістю таких активів та законними доходами такої особи. У разі визнання судом достатньої доведеності зазначених фактів на підставі поданих позивачем доказів спростування необґрунтованості активів покладається на відповідача. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, зменшення розміру заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування, що прийняті рішення, вчинені дії є правомірними і не були мотивовані діями позивача чи його близьких осіб щодо здійснення цього повідомлення, покладається на відповідача. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Суд може витребувати докази, також, до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу. Суд може уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану сторону. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду . У випадках, передбачених законом, апеляційний загальний суд за місцезнаходженням доказів може витребувати докази на прохання третейського суду чи міжнародного комерційного арбітражу або за заявою сторони (учасника) третейського (арбітражного) розгляду за згодою третейського суду чи міжнародного комерційного арбітражу у справі, що розглядається третейським судом (міжнародним комерційним арбітражем), у порядку, встановленому цією статтею. У разі задоволення відповідної заяви суд може зобов`язати особу, у якої такі докази витребовуються, надати такі докази безпосередньо третейському суду або міжнародному комерційному арбітражу або стороні, за заявою якої такі докази витребовуються, для подальшого їх подання третейському суду (міжнародному комерційному арбітражу). В ухвалі про витребування доказів суд вирішує питання забезпечення чи попередньої оплати витрат осіб, пов`язаних із поданням відповідних доказів.

Також, за ст. 83 ЦПК України, Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів . У випадку прийняття судом відмови сторони від визнання обставин суд може встановити строк для подання доказів щодо таких обставин. Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Окремо, згідно ч.ч. 1-3 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Зважаючи на вказані норми закону судом першої інстанції правильно встановлено, що в судовому засіданні не знайшли своє підтвердження покликання скаржника про об`єктивну неможливість самостійно представити суду витребовувані докази, оскільки відповідна інформація є у відкритому доступі та витребуванню не підлягає, а крім цього інформація з Єдиного реєстру приватних виконавців стосовно приватного виконавця Качурки В.В. була долучена до матеріалів справи само заявницею (а.с. 19).

Також, слід вказати, що той факт, що інформація про приватних виконавців є наявна в Єдиному реєстрі приватних виконавців, що є загальнодоступним, перевірено і підтверджено і судом апеляційної інстанції шляхом роздрукування та доручення витягу із вказаного реєстру з інформацією стосовно приватного виконавця Качурки В.В. (а.с. 123-124)

Крім цього, слід вказати, що заявницею не наведено і будь-яких доводів з приводу того, що є підстави припускати, що засіб доказування про забезпечення якого (яких) вона просила може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, що могло б бути підставою для забезпечення доказів.

Відтак, ОСОБА_1 не зазначено належного обґрунтування необхідності забезпечення доказів у запропонований заявницею спосіб, належних та допустимих доказів, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Враховуючи вказане, судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні клопотання про забезпечення доказів.

Що стосується оскарження ухвали про задоволення скарги, то слід вказати наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 3 статті 22 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" встановлено, що приватний виконавець мас право розпочати здійснення діяльності з дня внесення інформації про нього до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» Міністерство юстиції України забезпечує ведення Єдиного реєстру приватних виконавців України. У Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до п.4 ч.4 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець не може виконувати рішення, якщо: сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця має становити 10 відсотків загальної суми стягнення за виконавчими документами, що перебувають на виконанні у приватного виконавця протягом року, але не менше 1 тисячі мінімальних розмірів заробітної плати станом на початок відповідного календарного року.

При цьому, протягом перших трьох років зайняття діяльністю приватного виконавця мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця не може бути меншим загальної суми стягнення за виконавчими документами, що перебувають на виконанні у приватного виконавця протягом року, але не менше 1 тисячі мінімальних розмірів заробітної плати станом на початок відповідного календарного року.

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича знаходиться виконавче провадження ВП № 663494047 та ВП № 66349778.

Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качуркою В.В. 02.08.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 66349778 з примусового виконання виконавчого листа № 2/463/472/14, виданого 28.07.2014 року Личаківським районним судом м. Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" суми боргу в розмірі 209 112,70 доларів США та 2 548 224,85 грн. та суми витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3 441 грн. (а.с.12).

З інформації з Єдиного реєстру приватних виконавців, яка міститься у відкритому доступі вбачається, що дані про приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурку В`ячеслава Вікторовича (посвідчення №0315 від 13.03.20219 року) внесені до ЄРПВ.

Окрім цього, з інформаційної довідки №0506 від 06.05.2022 року вбачається, що ОСОБА_2 внесений до реєстру приватних виконавців 23.05.2019 року згідно рішення Кваліфікаційної комісії приватних виконавців від 04.03.2019 року. Інформація про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця Качурки В.В. в Єдиному реєстрі приватних виконавців України відсутня.

Відтак, суд першої інстанції правильно вважав, що подана скарга в цій частині є необґрунтованою.

Окрім цього, з інформації з Єдиного реєстру приватних виконавців про приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурку В`ячеслава Вікторовича вбачається, що в Розділі «Договір страхування цивільно-правової відповідальності» зазначено наступне: «№352В.994165061.3014; дата початку дії 16.05.2019; дата закінчення дії 15.05.2020; Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна"; 4173000 грн; №ВПВ/103/19; дата початку дії 19.07.2019; дата закінчення дії 18.07.2020; Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Рідна"; 120000000 грн; №011420020/B; дата початку дії 08.07.2020; дата закінчення дії 07.07.2021; ПрАТ "Страхова компанія "ОСТРА"; 0 грн; №ДВО31/012/2021-085/И; дата початку дії 08.07.2021; дата закінчення дії 07.07.2022; ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ ЕКСПО СТРАХУВАННЯ"; 0 грн».

Зважаючи на вищенаведену інформацію щодо мінімального розміру страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В., суд вірно вважав необґрунтованою подану скаргу ОСОБА_1 в частині покликань про те, що мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В.В., який як вказує сам скаржник йому невідомий, відповідно до вимог ч.3 ст.24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» не дозволяє приватному виконавцю здійснювати примусове виконання за виконавчими документами про стягнення з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 66349778 та ВП № 663494047 в розмірі 945 098,08 дол.США та 3 648242,81 грн.., без урахування суми стягнення за іншими виконавчими провадженнями, що перебувають на виконанні приватного виконавця.

Що стосується покликань скаржниці про те, що заборгованість по виконавчому листу №2/463/472/14 від 28.07.2014 року частково чи повністю погашена, то суд в цій частині, теж, вірно взяв до уваги пояснення представника Банку, що в даному випадку правильним способом захисту прав та інтересів боржника є звернення в суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, доказів подвійного стягнення за виконавчим листом не наводилося та про такі не вказувалося, як і не наводилося доводів про це.

Зважаючи вказане, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича в частині прийняття до виконання виконавчого листа №2/463/472/14, виданого 28.07.2014 року Личаківським районним судом м.Львова та винесення Постанови від 02.08.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП №66349778 є правомірними та законними, оскільки відповідають та вчиненні з чітким дотриманням усіх вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», а відтак подана скарга не підлягає до задоволення.

Враховуючи вказане доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає та такі слід відхилити, залишивши оскаржувані ухвали без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 травня 2022 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра