РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2022 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Воробйова Т.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін

цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства «Альфа-Банк»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна,

приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Євгенія Олегівна,

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до АТ «Альфа-Банк» (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є.О., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтовано тим, що 12.03.2016 між сторонами укладено угоду №630376915 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.

12.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5759 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №630376915 від 12.03.2016 у розмірі 23925,56 грн. З метою примусового виконання зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. відкрито виконавче провадження №61503208, в ході якого приватним виконавцем винесено ряд постанов, спрямованих на примусове стягнення зазначеної у виконавчому написі заборгованості.

Позивач вказує, що заборгованість, яка зазначена у виконавчому написі, є необґрунтованою та недостовірною, відповідач в односторонньому порядку здійснив нарахування заборгованості, не довів безспірності боргу, його суми та факту прострочення. Будь-яких письмових претензій щодо невиконання умов договору №630376915 від 12.03.2016, письмової вимоги про сплату заборгованості та попередження про звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису від відповідача не надходило, розрахунку заборгованості, з яким би позивач погодилася, відповідач не надав.

Позивач вважає, що відповідачем не надано належного переліку документів приватному нотаріусу для одержання виконавчого напису та приватним нотаріусом належним чином не перевірено, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, та в порушення вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, вчинив оскаржуваний виконавчий напис.

На підставі зазначеного, позивач просить визнати виконавчий напис нотаріуса №5759 від 12.02.2020 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.11.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

18.11.2021 від позивача надійшла до суду заява про відшкодування судових витрат, у якій позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з матеріалами позовної заяви представник відповідача АТ «Альфа-Банк» отримав 29.11.2021, що підтверджується змістом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

09.12.2021 до суду надійшла заява представника відповідача Михніцького Г.Ю., у якій він просив розгляд справи проводити за його відсутності, у якій також зазначено, що проти позову та проти заявлених витрат на правову допомогу заперечує. До заяви представник відповідача додав письмові пояснення, у яких вказав, що позивач не довела, у чому саме полягає спірність суми боргу, яка підлягає до стягнення за виконавчим написом, а вдалася до припущень. Представник відповідача стверджує, що сума заборгованості нарахована правомірно та є безспірною. Також у поясненнях вказано, що кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів, належать до переліку документів, на яких вчиняються виконавчі написи. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу було надано оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строку її погашення з відміткою стягувача про непогашення суми заборгованості. Крім того, представник відповідача вказує, що такого способу захисту цивільних прав як визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, чинним законодавством не передбачено.

Заперечення проти заявлених витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача обґрунтовує тим, що дана справа є незначної складності, тому, у разі, якщо суд дійде висновку про задоволення позовних вимог, просить максимально зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з письмовими поясненнями представник відповідача подав клопотання про витребування доказів, у якому просив витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. завірену копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису.

Ухвалою суду від 16.12.2021 у задоволенні клопотання представника відповідача Михніцького Г.Ю. про витребування доказів відмовлено.

Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

В пункті 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі за текстом - Перелік).

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Згідно з підпунктами 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

За правилами ч.ч. 1,2 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів.

Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії.

Судом встановлено, що 12.03.2016 між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк», шляхом підписання оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, укладено кредитний договір №630376915, відповідно до умов якого позивачем запропоновано надано їй кредит у розмір 1000,00 грн. При цьому запропоновано банку, у випадку акцептування цієї оферти, повідомити позивачу суму кредиту, що може бути їй доступна, та яка відрізняється від суми, що вказана в цьому пункті. У мовами договору передбачена сплата відсотків у розмірі 26% річних та обов`язкового щомісячного платежу у розмірі 7% від загальної суми заборгованості, але не менше 50 грн (п. 3.1.1, 3.2, 3.3 договору).

12.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5759, яким стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №630376915 від 12.03.2016, укладеним із АТ «Альфа Банк». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 13.05.2019 по 22.11.2019. Сума заборгованості складає 23925,56 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 11427,71 грн; строкова заборгованість за сумою. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» складає 24575,56 грн.

11.03.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61503208 з примусового виконання виконавчого напису №5759 від 12.02.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості у сумі 24575,56 грн. У виконавчому провадженні ВП №61503208 приватним виконавцем також винесено постанови про: розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; стягнення з боржника основної винагороди; арешт коштів боржника; арешт майна боржника та розшук майна боржника.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом на підставі договору який не є нотаріально посвідченим та на суму боргу, яка не є безспірною.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням змісту постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Зі змісту кредитного договору №630376915 від 12.03.2016, на підставі якого нотаріусом вчинено оспорюваний виконавчий напис, вбачається, що він укладений в простій письмовій формі і не посвідчений нотаріально, тоді як відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), тобто на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом зазначеної вимоги закону дотримано не було.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц.

Щодо безспірності заборгованості, суд зазначає, що дослідивши умови укладеного між сторонами кредитного договору і зміст оспорюваного виконавчого напису, судом встановлено, що виконавчий напис вчинено нотаріусом без дослідження та аналізу умов укладеного між сторонами кредитного договору. Так, відповідно до оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, №630376915 від 12.03.2016 позивачем запропоновано надано їй кредит у розмір 1000,00 грн. При цьому запропоновано банку, у випадку акцептування цієї оферти, повідомити позивачу суму кредиту, що може бути їй доступна, та яка відрізняється від суми, що вказана в цьому пункті.

Таким чином, зі змісту договору №630376915 від 12.03.2016, який укладений шляхом підписання оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, не вбачається за можливе встановити суму кредиту, яка була надано позивачу.

У свою чергу, відповідач не скористався правом надати до суду виписку з рахунку боржника ОСОБА_1 або інші докази, з яких було б можливо встановити порядок нарахування та суму заборгованості.

Зазначені обставини свідчать, що сума заборгованість позивача за кредитним договором на час вчинення виконавчого напису не була безспірною.

Крім того, в позовній заяві позивач, серед іншого, як на підставу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилається також на те, що вона не отримувала вимоги АТ «Альфа Банк» щодо усунення порушень та погашення заборгованості, як це передбачає Порядок вчинення нотаріальних дій, що відповідачем жодним чином не спростовано.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17, від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14ц, яка є послідовною і незмінною.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1 ст. 84 ЦПК України).

Представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, будь-яких доказів на їх спростування до суду не надав. Наведені у письмових поясненнях аргументи представника відповідача про те, що кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів, належать до переліку документів, на яких вчиняються виконавчі написи, а також про неналежність обраного позивачем способу захисту цивільних прав, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Таким чином, дослідивши надані позивачем докази на предмет їх належності, достовірності і достатності у взаємозв`язку та в сукупності, суд вважає, що виконавчий напис від 12.02.2020 про стягнення заборгованості з позивача вчинений на виконання не нотаріально посвідченого кредитного договору, вчинений без перевірки нотаріусом безспірності заявленої суми боргу, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно з правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що 07.09.2021 між адвокатом Романишиною Н.А. та Семеновою Н.В. укладено договір №210907-1 про надання правової допомоги, за умовами якої сторони погодили комплекс заходів з надання правничої допомоги та досягли домовленості про порядок визначення розміру гонорару адвоката за виконання взятих ним на себе зобов`язань. Позивачем також надано розрахунок розміру гонорару адвоката до договору №210907-1 від 10.11.2021, який містить опис виконаних адвокатом робіт та їх вартість. Також надано акт надання правової допомоги від 10.11.2021, відповідно до змісту якого адвокатом надано послугу зі складання позовної заяви, вартість якої становить 2000,00 грн, та послугу з ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №61503208 з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису, вартість якої становить 500,00 грн.

Відповідно до квитанції №0.0. від 11.11.2021 ОСОБА_1 на рахунок адвокатом Романишиної Н.А. перераховано кошти у сумі 2500,00 грн згідно договору №210907-1 від 07.09.2021.

Таким чином, до суду подано належні та допустимі докази, які підтверджують витрати позивача на правничу допомогу на суму 2500,00 грн, отже вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу підлягають задоволенню та стягненню з відповідача підлягають судові витрати у вказаному розмірі.

Суд не приймає аргументи представника відповідача щодо не співмірності заявленої суми витрат на правничу допомогу адвоката, оскільки виходячи з предмету спору та обсягу наданої адвокатом правової допомоги, суд вбачає, що витрати позивача на правничу допомогу у зазначеній сумі є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а також значенням справи для позивача, тому суд не вбачає підстав для зменшення суми витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають стягненню з відповідача.

Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса №5759 від 12.02.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла за кредитним договором №630376915 від 12.03.2016 у розмірі 24575,56 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 908,00 грн та витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 2500,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», адреса: м.Київ, вул.Велика Васильківська, 100, .

Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, адреса: м.Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41, офіс 215;

приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Євгенія Олегівна, адреса: м. Житомир, бульвар Новий, 5, офіс 2.8.

Суддя: Т.А. Воробйова