Житомирський апеляційний суд
Справа №279/188/21 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 21 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/188/21 за позовом ОСОБА_1 до Коростенської міської ради Житомирської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор-Активінвест», відділ архітектури та містобудування Коростенської міської ради, управління земельних відносин та комунальної власності виконавчого комітету Коростенської міської ради, управління Держгеокадастру в Житомирській області про усунення перешкод у користуванні землями комунальної власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Коваленко В.П. в м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:

- припинити дії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які перешкоджають йому в реалізації конституційного права щодо вільного і рівного доступу до земель загального користування Коростенської територіальної громади, та вільному проході, проїзді до своєї власності 1/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відновити становище, яке існувало до порушення відповідачами його прав, усунути перешкоди у вільному і рівному доступі до земельної ділянки загального користування Коростенської міської територіальної громади, яка розташована від земельної ділянки фабрики кручених виробів м. Коростеня (кадастровий номер :02:002:0019) та земельної ділянки будівлі АДРЕСА_2 (кадастровий номер :02:002:0441) до будинку АДРЕСА_2 шляхом знесення:

1) воріт та огорожі, самочинно зведених ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на земельній ділянці загального користування Коростенської міської територіальної громади, яка розташована від земельної ділянки фабрики кручених виробів м. Коростеня (кадастровий номер 0:02:002:0019) та земельної ділянки будівлі АДРЕСА_2 (кадастровий номер :02:002:0019) та земельної ділянки (кадастровий номер :02:002:0441) до будинку АДРЕСА_2 ;

2) самочинно зведеної добудови/забудови частини будівлі АДРЕСА_2 та відновлення проїзду загального користування від земельної ділянки фабрики кручених виробів м. Коростеня (кадастровий номер 0:02:002:0019) та земельної ділянки будівлі АДРЕСА_2 (кадастровий номер :02:002:0441) до будинку АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати Коростенську міську раду Житомирської області відновити межі земельної ділянки комунальної власності Коростенської міської територіальної громади, яка межує із земельною ділянкою (кадастровий номер :02:002:0441), на якій самочинно зведена добудова/забудова частини будівлі АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати Коростенську міську раду Житомирської області відновити межі земельної ділянки комунальної власності Коростенської міської територіальної громади, що розташована від земельної ділянки фабрики кручених виробів м. Коростеня (кадастровий номер 0:02:002:0019) і земельної ділянки будівлі АДРЕСА_2 (кадастровий номер :02:002:0441) до будинку АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позову зазначає, що він є власником нерухомого майна (1/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями) за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору дарування частки житлового будинку від 21 лютого 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Івчуком С.С. Вказує, що по-сусідству з ним по АДРЕСА_3 розташоване приміщення автостанції, власником якої є ТОВ «Фактор-Активінвест» та відповідно є орендарем земельної ділянки площею 0,3605 га, кадастровий номер :02:002:0473, на якій знаходиться автостанція. Зазначає, що рішенням тридцять першої сесії VII скликання Коростенської міської ради №1501 від 23 травня 2019 року «Про надання дозволу ТОВ «Фактор-Активінвест» на викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення у власність шляхом продажу по АДРЕСА_3 » ТОВ «Фактор-Активінвест» надано дозвіл на викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,3605 га по АДРЕСА_3 (кадастровий номер :02:002:0473) для розміщення та експлуатації будівель та споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства. Стверджує, що на сьогоднішній день договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки не укладений.

Зазначає, що 09 листопада 2020 року ТОВ «Фактор - Активінвест» з метою безпечного функціонування автостанції, забезпечення безперешкодного руху автобусів та особистої безпеки пасажирів повідомило про закриття з 09 листопада 2020 року території автостанції для проїзду та стоянки сторонніх транспортних засобів. Вказує, що таким чином, він позбавлений можливості вільного проїзду до свого будинку. Крім того, зазначає, що утруднення доступу до нерухомості власників сусідніх з територією автостанції будівель виникло внаслідок того, що після придбання у власність будівлі по АДРЕСА_2 , відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 розширили забудову і самочинно перегородили існуючий на землях комунальної власності проїзд/прохід загального користування, який існував від входу на територію фабрики кручених виробів поза вказаними будівлями, а саму територію колишнього проїзду перетворили на власний господарський двір, що позбавило власників будинків АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 можливості безперешкодного в`їзду/виїзду до власного двору. Стверджує, що відповідачі на власний розсуд без відповідних дозвільних документів змінили функціональне призначення земельної ділянки загального користування за своїм будинком по АДРЕСА_2 .

Зазначає, що 26 листопада 2020 року він звертався до Коростенської міської ради з проханням усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою комунальної власності та відновити існуючий раніше проїзд/прохід до його будинку, проте відповіді так і не отримав. Вказує, що добудова відповідачів займає значну частину незаконно ліквідованого проїзду/проходу загального користування з боку території фабрики кручених виробів та заважає відновленню на землях комунальної власності проїзду загального користування від території фабрики кручених виробів і будівлі АДРЕСА_2 до будинку АДРЕСА_2 . Враховуючи викладене, просить задовольнити його позов в повному обсязі.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2021 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції встановив факт порушення закону з боку відповідачів, які полягають в тому, що ними самовільно збудовані паркан та ворота на земельній ділянці загального користування, проте не ухвалив рішення стосовно жодної позовної вимоги. Вказує, що судом першої інстанції проігноровано вимоги ст. 265 ЦПК України щодо змісту судового рішення. Вважає, що прийняте судом першої інстанції рішення порушує ще й права третьої особи ТОВ «Фактор-Активінвест» на безперешкодний вільний доступ до майна. Зазначає, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено у призначенні земельно-технічної експертизи. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 , на підставі договору дарування частки житлового будинку від 21 лютого 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Івчуком С.С. та зареєстрованого в реєстрі за №779 є власником 1/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями під номером АДРЕСА_1 . Наведене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.02.2020 №201386586.

Вбачається, що 26 листопада 2020 року ОСОБА_1 звертався до Коростенської міської ради з проханням усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою комунальної власності поза будівлями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 та відновити існуючий раніше проїзд/прохід до його та сусідніх з автостанції будинків.

Судом першої інстанції встановлено, що починаючи з 2003 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають у приватній власності нежитлові об`єкти за адресою АДРЕСА_7 для здійснення підприємницької діяльності. В 2019 році придбали у власність житловий будинок АДРЕСА_4 . Крім того, в 2019 році ОСОБА_4 стала власником нежитлової будівлі за адресою Базарна площа 4-ж. Всі об`єкти нерухомості розташовані на приватизованих відповідачами земельних ділянках.

Згідно акту від 08 квітня 2021 року складеного власниками та мешканцями будинків АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 вбачається, що проїзд загального користування від території фабрики кручених виробів поза нежитловими будівлями №4, №4ж та поряд з житловими будівлями № АДРЕСА_8 ніколи не було.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 24 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Івчуком С.С. та зареєстрованого в реєстрі за №5528 слідує, що ТОВ «Фактор-Активінвест» є власником нежитлової будівлі, автостанції, загальною площею 253 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначено, що нежитлова будівля, автостанція розташована на земельній ділянці площею 0,3605 га, яка знаходиться в оренді на підставі договору оренди землі, зареєстрованого відділом Держкомзему у м. Коростені 10.10.2012 за №0106. Наведене також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №31560900 від 24.12.2014 та копією договору оренди землі від 14.07.2015 укладеного між Коростенською міською радою в особі міського голови Москаленка В.В. та ТОВ «Фактор-Активінвест».

Згідно договору дарування частки житлового будинку від 01 липня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Івчуком С.С. та зареєстрованого в реєстрі за №2938 ТОВ «Фактор-Активінвест» є власником 26/100 частки житлового будинку під номером АДРЕСА_3 .

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 01 липня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Івчуком С.С. та зареєстрованого в реєстрі за №2939 ТОВ «Фактор-Активінвест» є власником земельної ділянки, площею 0,0239 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Розглядаючи даний спір колегія суддів виходить з наступного.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право на землю набувається і реалізується громадянами і суб`єктами господарської діяльності виключно відповідно до закону.

У пункті 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 (провадження №61-2417сво19).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 06 червня 2019 року у справі №468/1375/15-ц (провадження №61-12143св18) вказано, що:

«за загальним правилом власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України, у тому числі, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Позивач особисто не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які посилався під час звернення до суду із даним позовом. Питання щодо необхідності витребування від компетентних органів відомостей щодо чинної конфігурації межі спірних земельних ділянок, а також проведення геодезичних досліджень земельних ділянок, необхідність яких було підтверджено висновками експерта, позивачем не порушувалось. Згідно вимог ЦПК України, як в редакції станом на момент розгляду справи судом першої інстанцій, так і у чинній редакції, учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову».

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Сторони у процесі користуються своїми правами на власний розсуд, обирають спосіб захисту порушених прав, надають суду докази на підтвердження своєї правової позиції та спростування заперечень іншої сторони, при цьому тягар доказування повністю покладається на сторони.

Суд першої інстанції правильно вказав, що позивач не надав доказів на підтвердження факту вчинення відповідачами дій, які порушують його право у доступі до його права власності.

Крім того, ОСОБА_1 не надав доказів того, що відповідачі самочинно встановили огорожу та паркан. Також, колегія апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що при укладенні договору дарування частки житлового будинку в лютому 2020 року, ворота та паркан вже були збудовані, доступ та проїзд до його власності знаходився саме понад територією автостанції, і такі умови влаштовували обдарованого ОСОБА_1 .

Встановивши, що ОСОБА_1 не довів, що його право користування земельною ділянкою комунальної власності порушено відповідачами, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до не згоди позивача із судовим рішенням, однак не впливають на правильні висновки суду першої інстанції та не спростовують їх. При цьому, судове рішення не може бути скасоване з формальних міркувань.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України не проводиться.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 11 травня 2022 року.

Головуючий

Судді