Справа № 159/3870/21
Провадження № 2/159/56/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягувати з відповідача на її користь:

- аліменти на час навчання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дати подання позову і не довше ніж до досягнення ним 23-річного віку;

- аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2 500,00 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до повноліття дитини.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що у шлюбі з відповідачем народилось двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час повнолітній та навчається в Київському політехнічному інституті імені Ігоря Сікорського, та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (неповнолітня).Позивач самостійно не в змозі самостійно забезпечити дітям належний рівень життя, так як несе значні витрати на оренду квартири, де проживає разом з дітьми, продукти харчування, одяг, проїзд старшого сина до місця навчання, на оплату вартості проживання останнього в гуртожитку. Відповідач добровільно допомоги у достатньому розмірі на утримання дітей не надає, хоча є працездатним, інших дітей не має. А тому змушена звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 2500,00 грн. щомісячно та на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 3000,00 грн. щомісячно.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

1.2. У відзиві на позов від 17.09.2021 відповідач позовні вимоги визнав частково, вказав, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі, визначеному позивачем, так як він на даний час він не працює, на обліку в Ковельському центрі зайнятості не перебуває, має проблеми зі здоров`ям. Вважає, що позивач не надала суду доказів на підтвердження обставин, що він має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Визнав свій обов`язок утримувати неповнолітню дочку та повнолітнього сина на період навчання, вказав на можливість сплачувати аліменти в мінімальному розмірі, встановленому законодавством, а саме не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 уточнив розмір аліментів, яку має можливість сплачувати на утримання дітей, а саме погодився сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, та в розмірі 1500, 00 грн щомісячно на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

3. У відповіді на відзив позивач наполягала на стягненні з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі, вказаному в позовній заяві, так як вважає, що батько дітей має таку можливість. Вказала, що відповідач хоча офіційно не працевлаштований, однак отримує не малий дохід від здачі в оренду власних квадрациклів, а та обставина, що він не перебуває на обліку в центрі зайнятості не свідчить про важке матеріальне становище останнього, а говорить лише про небажання відповідача працевлаштуватись.

2. Рух справи у суді.

Позовна заява надійшла до суду 06.07.2021.

Провадження за вказаним позовом у справі відкрите 02.09.2021; розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із викликом сторін.

Із 20.05.2022 дана цивільна справа перебуває у провадженні головуючого судді Волкової Ю.Ф.; справу прийнято до провадження і призначено до судового розгляду на 14.06.2022, відкладено на 28.07.2022, 03.08.2022.

3. Фактичні обставини справи.

3.1. Шлюб між позивачкою і відповідачем зареєстровано 10.11.2002 відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції; актовий запис №521, про що 10.11.2002 видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , копія якого знаходиться у справі.

3.2. Від шлюбу у подружжя народились діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ), дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ).

3.3. Сторони проживають окремо, діти проживають з матір`ю.

Дана обставина визнається відповідачем та підтверджується договором оренди житлавід 10.02.2021, за яким ОСОБА_1 разом з дітьми орендують квартиру АДРЕСА_1 .

Витрати по оплаті комунальних послуг за орендовану квартиру несе позивач, що підтверджується квитанціями про оплату комунальних послуг квартири АДРЕСА_1 .

3.4. Згідно з довідкою від 16.06.2021 №145 ОСОБА_3 , є студентом КПІ ім. Ігоря Сікорського. Інституту прикладного системного аналізу. Навчається на денній формі за державним замовленням. Термін закінчення навчання 30.06.2024. Станом на 17.12.2021 отримував стипендію у розмірі 1300 грн. (довідка КПІ ім. Ігоря Сікорського №409 від 17.12.2021). Проживає в гуртожитку, вартість проживання за місяць в 2021 році становила 711,00 грн (повідомлення рахунок ОСОБА_3 , квитанція Приватбанк № 0.0..1.), в 2022 році 1024,00 грн, що підтверджено квитанціями Приватбанку від 02.06.2022.

3.5. Позивач несе витрати на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , що підтверджено випискою по картці ОСОБА_1 від 20.11.2021, про перерахування коштів на картку сина.

3.6. ОСОБА_1 працює з 25.11.2019 торговельним представником у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , за період з червня по листопад 2021 року отримала сукупний дохід у вигляді заробітної плати в загальному розмірі 39600,00 грн (6600 грн за місяць), що підтверджено довідкою про доходи ОСОБА_1 № В від 09.12.2021 та довідкою №3 від 09.12.2021.

3.7. Відповідач ОСОБА_2 доказів про своє працевлаштування не надав, водночас на обліку в Ковельському міськрайонному центрі зайнятості станом на 17.09.2021 не перебуває (довідка № 457 від 17.09.2021).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів на утримання податків станом на 28.07.2022 ОСОБА_2 у першому кварталі 2021 року отримав дохід від відчуження нерухомого майна у сумі 18 224 грн; за період 2 квартал 2021-1 квартал 2022 інформація про доходи відсутня.

Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек ОСОБА_2 нерухомим майном не володіє.

Доказів про отримання відповідачем доходу від діяльності, пов`язаної із передачею в оренду майна (квадрациклів) позивач суду не надав.

4. Норми права, які застосував суд.

4.1. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

4.2. Згідно з положеннями статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

4.3. Згідно із статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

4.4. Частиною дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

4.5. Положення частини першої статті 192 Сімейного кодексу України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

4.6. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

4.7. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

4.8. Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У відповідності до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є: досягнення сином, дочкою відповідного віку (18-23 роки), навчання (право на утримання припиняється у разі припинення навчання); реальна потреба у матеріальній допомозі (яка підлягає доказуванню); наявність у батьків фінансових можливостей надати таку допомогу (наявність таких обставин або їх відсутність також підлягає доказуванню). Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Згідно зі статтею 200СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

4.9. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

4.10. Як визначено пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

5. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

5.1. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відтак, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати свою неповнолітню дочку.

5.2. З наданих суду документів вбачається, що син сторін ОСОБА_3 станом на день звернення до суду досяг 18-річного віку; продовжує навчання у Київському політехнічному інституті імені Ігоря Сікорського, навчається відбувається за денною формою у населеному пункті, який віддалений від місця його реєстрації та проживання (м. Київ), не має самостійного доходу.

Зазначене свідчить про реальну потребу повнолітнього сина, який продовжує навчання, у матеріальній допомозі батьків.

5.3. Визначаючи суму аліментів, належну до виплати, суд керується таким.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

На позивача покладається обов`язок доказування в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню.

Позивач, в обґрунтування заявлених до стягнення сум аліментів (3 000 грн на сина, 2 500 грн на дочку) посилається на значні, хоча і не офіційні, доходи відповідача, відсутність на його утриманні інших осіб, задовільний стан здоров`я.

Заперечення проти позову відповідача ґрунтуються на тому, що він не працевлаштований, значних доходів і заробітків не має, має проблеми зі здоров`ям, через що не має можливості працевлаштуватись.

Позивачем на підтвердження розміру витрат на навчання сина надала докази про вартість проживання повнолітнього сина в гуртожитку (711,00 грн в 2021 році, та 1024,00 грн. в 2022 році), вказала на вартість доїзду з міста Ковеля до місця навчання у місті Києві (500 грн в одну сторону).

Доказів на підтвердження існування інших витрат на неповнолітню дочку та повнолітнього сина позивачем не надано, як і не наданодоказів на підтвердження наявності у відповідача достатнього доходу для сплати аліментів на утримання дочки та сина відповідно в розмірі 2500 грн та 3000 грн. щомісячно.

Відповідач визнав позов в сумі по 1500 грн. на кожну дитину.

Разом з тим ОСОБА_2 не надав суду доказів щодо підтвердження незадовільного стану здоров`я та докази встановлення йому статусу безробітного у порядку статті 43 Закону України «Про зайнятість населення». При цьому не спростував здатності приступити до роботи (працездатного віку, задовільного стану здоров`я).

На переконання суду, встановлені обставини щодо матеріального стану відповідача у сукупності вказують на альтернативні види його поповнення, зокрема, без офіційного працевлаштування, на підставі усних цивільно-правових угод тощо.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Разом з тим, встановлюючи мінімальний розмір аліментів держава визначає лише орієнтир щодо гарантованих мінімальних меж, з огляду на вік відповідача, відсутності обмежень за станом здоров`я для працевлаштування, неприпустимим є перекладання обов`язку утримувати дитину на позивача.

Відсутність сталого доходу не може слугувати підставою для обмеження права дитини на гідне життя і не може бути обмежено невиправданими запереченнями батьків щодо здатності отримувати доходи.

Відповідач є молодою, працездатною особою, тому відсутність постійного місця роботи не може бути підставою для визначення розміру аліментів в розмірі наближеному до мінімального (1500,00 грн), оскільки такий розмір є вочевидь недостатнім для гармонійного розвитку дітей та фактично призвів би до відступлення від принципу рівного обов`язку батьків утримувати своїх дітей.

5.4. Керуючись наведеним, враховуючи вік дітей, стан їх здоров`я, матеріальне становище батьків, розмір прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини та повнолітньої особи, яка продовжує навчання, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу для дітей відповідного віку, супутні потреби на проживання повнолітнього сина, вартість доїзду до місця навчання, з урахуванням обов`язку обох батьків надавати допомогу, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, стягувати з відповідача (починаючи з 06 липня 2021 року) на користь позивача аліменти:

- на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у сумі 2000 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття;

- на час навчання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 2000 грн до закінчення навчання, за умов безперервності його навчання, та до досягнення сином 23 річного віку.

Визначаючи кінцеву дату стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд вважає за необхідне визначити датою закінчення навчання. Водночас, суд враховує і можливість продовження отримання ним освіти, граничний термін сплати аліментів, визначений статтею 199 СК України, змістом позовних вимог. Внаслідок чого, вважає за необхідне призначити до стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина і до часу закінчення навчання, за умов безперервності його навчання та в строк до досягнення ним 23 річного віку.

6. Розподіл судових витрат.

Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 908 грн 00 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 12,76-81,258, 247,259, 263-265, 273,279,430 ЦПК України, на підставі статей 7,18, 181,182,191, 199, 200 СК України, суд,

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на час навчання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , урозмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 06.07.2021 і до часу закінчення навчання, за умов безперервності його навчання та в строк до досягнення ним 23-річного віку.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 000 грн (дві тисячі грн), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

У решті позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн (дев`ятсот вісім грн.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП невідомий; паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області;зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Повний тест рішення складено 08.08.2022.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА