ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м.Суми

Справа №585/212/22

Номер провадження 22-ц/816/657/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Державний професійно-технічний навчальний заклад «Роменське вище професійне училище»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Державного професійно-технічного навчального закладу «Роменське вище професійне училище»

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2022 року, ухвалене у складі судді Шульги В.О., в приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області, повний текст рішення складено 29 квітня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного професійно-технічного навчального закладу «Роменське вище професійне училище» (далі ДПТНЗ «Роменське ВПУ»), в якому просить: скасувати наказ відповідача № 253-ОД від 05 листопада 2021 року про відсторонення його від виконання професійних обов`язків, як незаконний, та поновити його на роботі на посаді інженера-електроніка; зобов`язати відповідача виплатити йому середньомісячний заробіток за період вимушеного прогулу з 08 листопада 2021 року по день допуску до роботи; допустити негайне виконання рішення суду.

Свої вимоги мотивує тим, що він працює у ДПТНЗ «Роменське ВПУ» на посаді інженера-електроніка з 2013 року. 05 листопада 2021 року йому вручили копію наказу № 253-ОД про відсторонення його від роботи з 08 листопада 2021 року у зв`язку з непредоставленням даних про вакцинацію від COVID. Цього дня він подав заяву-заперечення секретарю, яка відмовилася її приймати, запропонувавши принести її зранку 08 листопада 2021 року, проте 08 листопада 2021 року вона його не впустила до кабінету, а черговий виштовхав його на вулицю. Відповідно акту про недопуск його до роботи не склали і не вручали, у зв`язку з чим він був змушений викликати працівників поліції.

Вважає, що відсторонення його від роботи є неприпустимим та таким, що порушує його права як громадянина України та працівника, а дії роботодавця незаконними та такими, що порушують низку нормативно-правових актів та основний закон Конституцію України, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що працівник може бути відсторонений від роботи тільки в тому випадку, коли він захворів на відповідну хворобу. Сам наказ МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 не містить положень про обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, причиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а лише затверджує «Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». Вважає, що фактично вказаним наказом не визначено обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Тобто фактично з прийняттям відповідного наказу правове регулювання та визначення тих профілактичних щеплень, які є обов`язковими не змінилось, а відтак відсторонення його як працівника, який і входить до переліку затвердженого наказом МОЗ України від 04 жовтня 2021 року № 2153 є незаконним.

Крім того, профілактичні щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 до Календаря профілактичних щеплень в Україні не включені, а відтак посилання та обґрунтування відповідачем необхідності доказів щеплення проти хвороби COVID-19 є незаконним. В оспорюваному наказі відсутнє посилання, як на підставу його винесення, подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби про відсторонення його від роботи.

Також наголошує на тому, що вакцинація від COVID-19 є добровільною, а добровільність не передбачає ніякого примусу щодо недопущення до робочого місця, бо в іншому випадку вона є примусовою. Запропонована вакцина є експериментальною. Таким чином, примус до вакцинації шляхом не допуску до роботи є злочином.

Посилаючись на вказані обставини, просить позов задовольнити.

Роменський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 19 квітня 2022 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Скасував наказ ДПТНЗ «Роменське ВПУ» № 253-ОД від 05 листопада 2021 року про відсторонення ОСОБА_1 від виконання професійних обов`язків.

В іншій частині в задоволенні позову відмовив.

Стягнув з ДПТНЗ «Роменське ВПУ» на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

В апеляційній скарзі ДПТНЗ «Роменське ВПУ», посилаючись на те, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним, просить рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким у позові відмовити повністю; змінити розподіл судових витрат у справі, стягнувши з позивача на користь держави судовий збір за подання позовної заяви до суду; стягнути з позивача на користь відповідача сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що нормативно-правовими актами передбачена можливість та визначені умови і порядок відсторонення від роботи працівників закладів професійної (професійно-технічної) освіти, які не зробили профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. При цьому можливість відсторонення працівника від роботи у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень передбачене ч. 1 ст. 46 КЗпП України, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», тобто законами України, а не підзаконними актами. Пункт 3 Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом МОЗ України від 04 жовтня 2021 року № 2153, п. 41-6 Постанови КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 лише конкретизують положення зазначених законів.

Звертає увагу на те, що суд вказавши, що відповідач мав право вдатись до альтернативних заходів, направлених на обмеження контакту невакцинованої особи з учнями та працівниками, не вказав, про які саме заходи йдеться і якими нормативно-правовими актами вони передбачені.

Вважає, що оскаржуваний наказ не містить жодного положення, який би міг вказувати на дискримінацію позивача. Крім того, позивач не вказував на цю обставину, як на підставу свого позову.

На думку скаржника, безпідставними є висновки суду, що формулювання наказу як «відсторонити від виконання професійних обов`язків» суперечить чинному законодавству, яким передбачено «відсторонення від роботи» або «відсторонення від посади». В даному випадку це тотожні поняття і відсутні підстави вважати інакше. Такі доводи свідчать про прояв надмірного формалізму з боку суду.

Наголошує на тому, що учні та інші працівники ДПТНЗ «Роменське ВПУ» мають право на безпечні та здорові умови навчання та праці.

Зазначає, що Верховий Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 682/1692/17 констатував, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. У постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 331/5291/19 зазначено, що інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні забезпечення безпеки життя і здоров`я його громадян.

Наголошує на тому, що відповідач не зміг би організувати стаціонарне навчання, якби не відсторонив позивача, адже стаціонарне навчання можливе лише при 100% вакцинації або при відстороненні всіх невакцинованих працівників.

Наголошує на тому, що ч. 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення права на повагу до приватного і сімейного життя, за винятком випадків, коли, зокрема, втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві для захисту здоров`я інших осіб.

Таким чином, право позивача на працю у шкільному навчальному закладі було тимчасово обмежено з огляду на суспільні інтереси, оскільки позивач відмовився від обов`язкового щеплення. Втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень грунтується на законі, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети, та є цілком необхідним у демократичному суспільстві.

Вважає, що в даному випадку відсутнє порушення права позивача на працю, визначене ст. 43 Конституції України, оскільки за ним зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений, обмеження позивача було правомірним та відповідало пріоритету забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини (дітей та педагогічного колективу в цілому).

Крім того, не погоджується з розподілом судових витрат, оскільки суд задовольняючи позов частково, стягнув з відповідача судовий збір в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що згідно наказу № 22-к від 21 січня 2013 року позивача прийнято на роботу майстром виробничого навчання з лютого 2013 року по 28 червня 2013 року згідно укладеного з ним контракту (а. с. 39).

29 серпня 2017 року укладено трудовий контракт між ДПТНЗ «Роменське ВПУ» та ОСОБА_1 згідно якого останній, як майстер виробничого навчання переводиться на посаду інженера електроніка строком на 1 рік з 01 вересня 2017 року до 31 серпня 2018 року. (а.с.12).

Згідно п 2.2 п. ІІ наказу № 23-п від 29.08.2017 року «Про працівників ДПТНЗ «Роменське ВПУ» ОСОБА_1 майстра виробничого навчання ДПТНЗ «Роменське ВПУ», переведено інженеромелектроніком на умовах контракту з 01.09.2017 року до 31.08.2018 року з оплатою посадового окладу згідно штатного розпису по 7 тарифному розряду (а.с. 40).

Згідно витягу з наказу № 22-к від 30.06.2021 року «Про продовження трудових відносин із працівниками» відповідно до поданих заяв працівників ДПТНЗ «Роменське вище професійне училище» та за результатами співбесіди у 2021 році, продовжено трудові відносини із педагогічними та іншими працівниками училища строком на 1 рік з 1 вересня 2021 року до 31 серпня 2022 року, а саме: з ОСОБА_1 інженером електроніком (а. с. 69).

З додаткових угод до контракту укладеного ДПТНЗ «Роменське ВПУ» з інженером електроніком ОСОБА_1 , продовжувались трудові відносини на умовах контракту терміном на 1 рік: з 1 вересня 2018 року до 31 серпня 2019 року, 01 вересня 2019 року до 31 серпня 2020 року, 01 вересня 2020 року до 31 серпня 2021 року та 01 вересня 2021 року до 31 серпня 2022 року (а.с.72-75).

Наказом № 253-ОД від 01 листопада 2021 року «Про ознайомлення працівників із наказом МОЗ України №12153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», затвердженого в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2021 року №1306/36928; Постановою Кабінету Міністрів від 20 жовтня 2021 року №1096 (що набирає чинності з 08 листопада 2021 року) попереджено працівників, зокрема, ОСОБА_1 інженера-електроніка про відсторонення від роботи (виконання робіт) з 08 листопада 2021 року при відсутності профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 або наявності медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти СОVID-19, виданого закладом охорони здоров`я (а.с.78).

Відповідно до наказу від 05 листопада 2021 року № 253-ОД «Про відсторонення від виконання професійних обов`язків працівників ДПТНЗ «Роменське ВПУ», які не отримали щеплення від коронавірусної хвороби COVID -19 на виконання постанов Кабінету міністрів України від 20.10.2021 № 1096 «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09.12.2020 № 1236». Керуючись ст. 46 КЗпП України, частиною другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року № 1646-ІІІ, наказом МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 № 2153 відсторонено від виконання професійних обов`язків працівників ДПТНЗ «Роменське ВПУ» з 08 листопада 2021 до проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID -19 без збереження заробітної плати… ОСОБА_1 , інженера електроніка. Підстава: наказ ДПТНЗ «Роменське ВПУ» від 01.11.2021 № 251-ОД «ПРО ознайомлення працівників із наказом МОЗ України № 12153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», затвердженого в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2021 року № 1306/36928. В наказі також мається підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з наказом (а.с.4).

Постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2021 року закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Як вбачається зі змісту постанови протокол відносно ОСОБА_1 складено у зв`язку з перебуванням його 8 листопада 2021 року о 9 годині 20 хвилин в м. Ромни по вул. Коржівська на території ДПТНЗ «Роменське ВПУ» без документів, що посвідчують особу… (а.с.5).

Наказом № 6-к від 28 лютого 2022 року «Про припинення дії наказу по ДПТНЗ «Роменське ВПУ» від 05 листопада 2021 № 253-ОД «Про відсторонення від виконання професійних обов`язків працівників ДПТНЗ «Роменське ВГІУ», які не отримали щеплення від коронавірусної хвороби СОVID-19» до завершення воєнного стану в Україні» зупинено дію наказу по ДПТНЗ «Роменське ВПУ» від 05.11.2021 №253-ОД «Про відсторонення від виконання професійних обов`язків працівників ДПТНЗ «Роменське ВПУ», які не отримали щеплення від коронавірусної хвороби СОVID-19» до завершення воєнного стану в Україні. Допущено до виконання своїх професійних обов`язків працівників ДПТНЗ «Роменське ВПУ» з 01 березня 2022 року до завершення воєнного стану в Україні, а саме: ОСОБА_1 , інженера-електроніка… ( а. с. 83).

Відповідно до наказу №7А-К від 28.02.2022 року «Про організацію окремих категорій працівників до завершення воєнного стану в Україні» інженеру-електроніку ОСОБА_1 запропоновано виконувати обов`язки сторожа згідно з графіком, поданим завгоспом ОСОБА_3 з 01 березня 2022 року… (а.с.84)

Наказом № 8-к від 10 березня 2022 року «Про тимчасове виконання обов`язків сторожа» у зв`язку з виробничою необхідністю ОСОБА_1 , інженеру-електроніку, дозволено виконувати обов`язки сторожа з 11 березня 2022 року до завершення воєнного стану в Україні…(а. с. 85).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що, проводячи аналіз нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини, що склались між сторонами у справі, дійшов висновку, що відповідач мав право вдатися до альтернативних заходів, направлених до обмеження контакту невакцинованої особи з учнями та працівниками. Покладення Постановою КМУ на відповідача обов`язку відстороняти від роботи без збереження заробітної плати працівника, який не має протипоказань до вакцинації, але не вакцинований від COVID-19, тоді як інша категорія осіб не має вакцинації від COVID-19, але має протипоказання, на думку суду, має ознаки дискримінації. В цьому випадку не дотримано справедливого балансу між суспільними інтересами та повагою до прав позивача, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України. Наказ відповідача про відсторонення позивача від роботи до проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, на думку суду, суперечить статті 14 Конвенції у поєднанні зі ст. 8 (право на приватне життя) та обмежує права особи. Крім цього, формулювання оскаржуваного наказу про відсторонення ОСОБА_1 сформулюване як відсторонення від виконання професійних обов`язків, а ст. 46 КЗпП України визначає підстави для відсторонення від роботи і не містить підстав відсторонення від виконання професійних обов`язків, а тому в даному випадку не могла бути застосована, відсторонення від виконання професійних обов`язків є безпідставним і таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна, виходячи з наступного.

У пунктах «а», «б» статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я, зокрема, піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Відповідно до частини першої статті 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі:

- появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

- відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони;

- в інших випадках, передбачених законодавством.

До інших передбачених законодавством випадків належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.

Відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.

Статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень ці працівники у порядку, встановленому законом, відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153, який набрав чинності 08 листопада 2021 року, затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі - Перелік № 2153). Відповідно до цього Переліку, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники: закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності (пункт 3 Переліку № 2153).

Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то за загальним правилом такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством.

Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», який набрав чинності з 08 листопада 2021 року, керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій визначено забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена Переліком № 2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; а також

3) взяти до відома, що на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Відстороняючи працівника від роботи, роботодавець повинен був діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому наказ № 253-ОД «Про відсторонення від виконання професійних обов`язків працівників ДПТНЗ «Роменське ВПУ» від 05 листопада 2021 року порушує права позивача та є передчасним, оскільки відповідач застосував заходи, передбачені пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236, який набрав чинності лише 08 листопада 2021 року. Крім того, 05 листопада 2021 року ще не набрав чинності Наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153, яким затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.

Оскільки Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 набув чинності лише 08 листопада 2021 року, у відповідача 05 листопада 2021 року не було законних підстав для видання наказу про відсторонення позивача від роботи.

Отже на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає зміні щодо мотивів задоволення позовної вимоги про скасування наказу про відсторонення від виконання професійних обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Щодо доводів скаржника стосовно того, що судом першої інстанції було невірно проведено розподіл судових витрат, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції було задоволено одну немайнову вимогу позивача щодо скасування наказу про відсторонення, відповідно судом було правильно стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн (2481 грн х 0,4). Питання щодо стягнення з позивача судового збору на користь держави не стосується прав та інтересів скаржника, а тому колегія суддів не вбачає підстав для перегляду рішення суду в цій частині.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 3, 4, ч. 4; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного професійно-технічного навчального закладу «Роменське вище професійне училище» задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 квітня 2022 року в оскаржуваній частині змінити в частині мотивів задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про скасування наказу про відсторонення від виконання професійних обов`язків.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 липня 2022 року.

Головуючий - Т. А. Левченко

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук