Справа № 503/260/22
Провадження № 2/503/167/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

представника позивача адвоката Мазура О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Кодима, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», ОСОБА_2 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Третій відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС в Одеській області про визнання права власності на автомобіль та скасування накладеного арешту,

встановив:

Позивач через свого представника звернувся до суду з вище вказаним позовом посилаючись на те, що 30.01.2020 року уклав з ПП «Каролінні» договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6450/20/009900, згідно умов якого придбав за 32000 грн автомобіль Volkswagen Passat Універсал-В, 2001 року випуску, білого кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , власником якого являвся ОСОБА_2 . При цьому, продавець ПП «Каролінні», укладаючи згаданий вище договір, діяв як комісіонер на підставі договору комісії № 6450/20/009900, укладеного 30.01.2020 року із власником ОСОБА_2 . Після цього, також 30.01.2020 року між ним та ПП «Каролінні» було підписано акт огляду реалізованого транспортного засобу та акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини. Однак, внаслідок великих черг в сервісному центрі у м. Вінниці, де був укладений договір, та закінченням робочого дня не зміг того ж дня провести державну реєстрацію і був змушений поїхати з придбаним автомобілем до свого місця проживання в м. Кодиму. Позивач вважає, що на підставі зазначених вище документів набув право власності на автомобіль. В листопаді 2021 року для державної реєстрації придбаного автомобіля звернувся до Територіального сервісного центру № 5149 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області, де йому повідомили про неможливість здійснення державної реєстрації автомобіля у зв`язку з тим, що відомості про зареєстрованого власника автомобіля ОСОБА_2 міститься в Єдиному реєстрі боржників, а на сам автомобіль накладено арешт у рамках виконавчого провадження № 66787385 відкритого державним виконавцем Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» грошових коштів. При цьому, про наведені вище обставини, які перешкоджають реєстрації транспортного засобу, позивач отримав від РСЦ ГСЦ у Вінницькій області лист від 05.01.2021 року. В свою чергу із отриманої від Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) копії постанови вбачається, що арешт на придбаний автомобіль був накладений головним державним виконавцем 22.09.2021 року. У зв`язку з чим повивач для захисту своїх прав та законних інтересів змушений пред`явити до відповідачів відповідний позов шляхом подання позовної заяви через свого представника, в якій просить визнати за позивачем право власності на автомобіль марки Volkswagen моделі Passat Універсал-В, 2001 року випуску, білого кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 та скасувати арешт накладений на нього постановою головного державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенко С.М. від 22.09.2021 року в межах виконавчого провадження № 66787385.

11.03.2022 року ухвалою суду (а.с.29-30) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі розгляд якої визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У встановлений судом строк третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС в Одеській області, надала до суду пояснення щодо позову від 11.04.2022 року за № 31/15-998, в якому зазначила, що 22.06.2019 року транспортний засіб Volkswagen Passat 1896, (2001), колір білий, кузов № НОМЕР_1 , перереєстрований за новим (діючим) власником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за договором укладеним в ТСЦ 0541, з видачею свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 та номерного знаку НОМЕР_2 . За результатами пошуку обмеження та їх зняття щодо вказаного транспортного засобу встановлено: Єдиний державний реєстр транспортних засобів містить відомості про арешт, які внесені 22.09.2021 року, ініціатор запису ДВС, виконавче провадження № 66787385. Відповідно до п.41 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 7 вересня 1998 року № 1388, забороняється перереєстрація на нового власника та зняття з обліку транспортних засобів, які перебувають в розшуку або щодо яких у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного або приватного виконавця. Крім того, додатково відзначила, що обираючи спосіб захисту права важливо не допустити зловживання правом на захист та порушення прав інших осіб, а також не ускладнити виконання рішень у справах, не допустити хаосу у правозастосуванні.

Відповідачі - АТ «КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Третій відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у встановлений судом строк не скористалися своїми процесуальними правами учасників справи, відповідно, відзиви на позовну заяву та пояснення не подали.

При цьому, в своєму клопотанні від 10.05.2022 року № б/н про відкладення розгляду справи, представник відповідача АТ «КБ «ПриватБанк» заявив також клопотання про надання додаткового часу для подання відзиву на позовну заяву. Чинне цивільне процесуальне законодавство не передбачає можливості встановлення судом «додаткового часу для подання відзиву на позовну заяву». В свою чергу ч.2 ст. 127 ЦПК України передбачає, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідачем АТ «КБ «ПриватБанк» 08.04.2022 року було особисто отримано копію ухвали про відкриття провадження у даній справі разом із копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів та з судовою повісткою-повідомленням, про що свідчить відповідне поштове повідомлення № 258 (а.с.65) про вручення рекомендованого поштового відправлення № 000 відправленого судом 16.03.2022 року. Крім того, на виконання клопотання представника відповідача від 06.04.2022 року № б/н (а.с.48), судом копію ухвали про відкриття провадження у даній справі разом із копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів також було надіслано на офіційну електронну адресу АТ «КБ «ПриватБанк», що підтверджує відповідна довідка від 07.04.2022 року про доставку електронного листа (а.с.62). При цьому, заява про продовження строку на подання відзиву відповідачем подана до суду лише 11.05.2022 року, що суперечить вимогам ч.2 ст. 127 ЦПК України.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України шляхом направлення судових повісток-повідомлень на офіційну електронну адресу його представника адвоката Мазура О.В., про що свідчать відповідні довідки від 07.04.2022 року про доставку електронних листів (а.с.60-61).

Представник позивача адвокат Мазур О.В., який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, підтримав позовні вимоги заявлені в позовній заяві та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача АТ «КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання АТ «КБ «ПриватБанк» був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6 ст. 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки-повідомлення як на офіційну електронну адресу АТ «КБ «ПриватБанк» так і поштовим зв`язком за адресою для кореспонденції зазначеною представником відповідача в своєму клопотанні від 06.04.2022 року № б/н (а.с.48), про що свідчить відповідна довідка від 07.04.2022 року про доставку електронного листа (а.с.62) та поштове повідомлення № 584 про вручення 21.04.2022 року рекомендованого поштового відправлення № 184 із судовою повісткою-повідомленням. При цьому, відповідач надав до суду клопотання від 10.05.2022 року № б/н про відкладення розгляду справи, у зв`язку із неможливістю забезпечити участь в судовому засіданні представника ані особисто, ані через віддалені канали зв`язку, через введення в Україні воєнного стану. Однак, причини неможливості забезпечити участь в судовому засіданні представника відповідача, зокрема у режимі відеоконференції, у заяві не зазначені, внаслідок чого та з урахуванням тієї обставини, що м. Кодима, де розташований суд, що розглядає справу; м. Київ, де розташована юридична адреса банку; та м. Дніпро, де знаходиться адреса для кореспонденції банку, не є територіями на яких відбуваються активні бойові дії, а також ту обставину, що саме клопотання представника відповідача була направлено до суду саме електронною поштою через мережу Інтернет, то суд не вбачає поважності у причинах незабезпечення відповідачем участі свого представника в судовому засіданні. Згідно пункту 1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судових засідань був неодноразово своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5 та пункту 4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджують рекомендовані поштові відправлення № 214 та № 123 із судовими повістками-повідомленнями про судові засідання призначені, відповідно, на 07 квітня та 11 травня 2022 року, які повернуті відділенням поштового зв`язку АТ «Укрпошта» у м. Вінниці № 12 з довідками ф.20, згідно яких відправлення не вручене у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, яка в свою чергу є його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно відповідної довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 22.02.2022 року № 13837 (а.с.27). Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В свою чергу, згідно п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився пославшись на значну віддаленість від місця судового розгляду, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5 ст. 128 ЦПК України, що підтверджує поштове повідомлення № 873 про вручення 18.04.2022 року рекомендованого поштового відправлення № 206 із судовою повісткою-повідомленням. При цьому, Третій відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), надіслав до суду клопотання від 09.05.2022 року про розгляд справи за відсутності його представника, в якому також зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки спірний транспортний засіб належить боржнику ОСОБА_2 , в якого не сплачені боргові зобов`язання в АТ «КБ «ПриватБанк». Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Одеській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5 ст. 128 ЦПК України, що підтверджують відомості з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» про результат доставлення рекомендованого поштового повідомлення № 92, згідно якого згадане відправлення із судовою повісткою-повідомленням було вручене 18.04.2022 року. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В свою чергу згідно п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.

З 22.06.2019 року за відповідачем ОСОБА_2 , як власником, зареєстровано право на транспортний засіб - Volkswagen Passat Універсал-В, 2001 року випуску, білого кольору, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , із видачею йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , про що свідчить зміст копії постанови про арешт майна боржника від 22.09.2021 року (а.с.22) та пояснення Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Одеській області щодо позову від 11.04.2022 року за № 31/15-998.

Між ПП «Каролінні» та ОСОБА_2 було укладено договір комісії № 6450/20/009900 (а.с.14), який датований 30.01.2020 року, за умовами якого ПП «Каролінні» прийняло на себе обов`язки з реалізації транспортного засобу - Volkswagen Passat Універсал-В, 2001 року випуску, білого кольору, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрованого за ОСОБА_2 , встановлена ціна 32000,00 грн.

Крім того, ПП «Каролінні» та ОСОБА_2 було підписано акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 6450/20/009900 (а.с.15), датований 30.01.2020 року.

В подальшому між ПП «Каролінні» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6450/20/009900 (а.с.13), який також датований 30.01.2020 року, згідно умов якого ОСОБА_1 придбав за 32000 грн автомобіль Volkswagen Passat Універсал-В, 2001 року випуску, білого кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 . При цьому, продавець ПП «Каролінні», укладаючи згаданий вище договір, діяв як комісіонер на підставі вищевказаного договору комісії № 6450/20/009900.

24.06.2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області за судовим рішенням у справі № 127/2038/21 було видано виконавчий лист про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача АТ «КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 21179.71 грн, що підтверджується копією постанови про арешт майна боржника від 22.09.2021 року (а.с.22) та змістом роздруківки результату пошуку з Єдиного реєстру боржників від 31.01.2022 року (а.с.21).

13.09.2021 року Третім відділом державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), за вище вказаним виконавчим листом, відкрито виконавче провадження № 66787385, про що свідчить роздруківка результату пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 31.01.2022 року (а.с.20), роздруківка результату пошуку з Єдиного реєстру боржників від 31.01.2022 року (а.с.21) та зміст копії постанови про арешт майна боржника від 22.09.2021 року (а.с.22).

22.09.2021 року головним державним виконавцем Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенко С.М., в межах виконавчого провадження № 66787385, було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 , зокрема транспортного засобу Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , про що свідчить копія відповідної постанови (а.с.22).

16.12.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС у Вінницькій області із запитом щодо реєстрації за собою транспортного засобу Volkswagen Passat Універсал-В, 2001 року випуску, білого кольору, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , на який отримав лист-відповідь про надання інформації від 05.01.2022 року (а.с.18-19), в якому останній зазначив про неможливість здійснення за ним реєстрації згаданого транспортного засобу внаслідок накладення на нього арешту в межах виконавчого провадження № 66787385.

21.12.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ТСЦ № 5149 пояснення Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Одеській області із запитом щодо реєстрації за собою транспортного засобу на який отримав лист-відповідь про надання інформації від 28.12.2021 року (а.с.17), в якому останній зазначив про неможливість здійснення за ним реєстрації згаданого транспортного засобу внаслідок наявності відомостей про його власника в Єдиному реєстрі боржників.

Нормативно-правове обґрунтування:

Згідно ч.1 ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Правове регулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією договорів, предметами яких є транспортні засоби, здійснюється на підставі Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок № 1388).

Відповідно до п.3 Порядку № 1388, державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС, зокрема для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Відповідно до п.7 Порядку № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Пунктом 8 Порядку № 1388 визначено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Згідно з пунктом 12 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок № 1200), оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України).

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС України або Держпродспоживслужбі, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС України видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держпродспоживслужбою - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі (пункт 17 Порядку № 1200).

Висновки суду

Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Отже, сам по собі факт укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу не створює право власності покупця, а лише є передумовою для реєстрації такого права відповідно до вимог закону. Позивач ОСОБА_1 цим правом не скористався, оскільки договір купівлі-продажу транспортного засобу датований 30.01.2020 року, постанова про арешт майна боржника була винесена 22.09.2021 року, а позивач ОСОБА_1 звернувся до органів з надання сервісних послуг МВС лише 16 та 21.12.2021 року, і лише у лютому 2022 року позивач звернувся до суду за захистом свого права власності, тобто, після того як для нього настали негативні наслідки у зв`язку з арештом майна в порядку виконавчого провадження.

Аналогічний за своїм змістом висновок викладений Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїй постанові від 17.10.2019 року у справі № 380/11122/16 (провадження № 61-30234св18).

Тому суд вважає, що у випадку дійсного укладення договору купівлі-продажу 30.01.2020 року та за умов своєчасного виконання позивачем ОСОБА_1 вимог п.7 Порядку № 1388 щодо реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу протягом десяти діб після його придбання або хоча б принаймні до 22.09.2021 року, то у позивача ОСОБА_1 було достатньо часу для реалізації своїх прав на реєстрацію за собою транспортного засобу, в тому числі скориставшись можливістю електронної реєстрації у черзі, а самі негативні наслідки для нього не настали б.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За правилами цієї статті позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем за вимогами про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).

Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

У справі, яка розглядається судом, як вже зазначено вище, встановлено, що спірний автомобіль не було знято з обліку в уповноваженому органі МВС України та зареєстрований за ОСОБА_2 , у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності на автомобіль та зняття з нього арешту, оскільки продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Отже, як судом вже зазначалось вище, сам по собі факт укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу у простій письмовій формі не створює право власності покупця, а лише є передумовою для реєстрації такого права відповідно до вимог закону, проте ОСОБА_1 цим правом не скористався.

Доводи викладені в позовній заяві про те, що в день укладення купівлі-продажу транспортного засобу позивач не зміг зареєструвати права на транспортний засіб через великі черги у сервісному центрі за місцем укладення договору, а факт укладення договору купівлі-продажу спірного автомобіля підтверджено, безпідставні, оскільки спірний автомобіль не було знято з обліку, а позивачем ОСОБА_1 не було вчинено дій для переоформлення права власності на спірний автомобіль, передбачених Порядком № 1200.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, висловленій у постановах: від 17 квітня 2019 року у справі № 761/18330/15-ц (провадження № 61-18861св18), від 28 листопада 2018 року у справі № 662/397/17 (провадження № 61-24913св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 757/488/16-ц (провадження № 61-23233св18), від 20 червня 2018 року у справі № 682/2009/16-ц (провадження № 61-19946св18), від 17.10.2019 року у справі № 380/11122/16 (провадження № 61-30234св18).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Ураховуючи вищевикладене суд вважає, що заявлений позивачем позов є необґрунтованим, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 223, 258, 259, 264, 265, 267 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_4 , до акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»; адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д; код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 14360570, ОСОБА_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_5 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Третій відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький); адреса місцезнаходження: 21050, м. Вінниця, вул. Соборна, буд.15-А; код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 34983389, Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС в Одеській області; адреса місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5; код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 43611850, про визнання права власності на автомобіль та скасування накладеного арешту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 13.05.2022 року.

Суддя Д.В. Вороненко