Справа № 461/1077/22
Провадження № 4-с/461/12/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.05.2022 року місто Львів
Галицький районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Стрельбицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання Скрутень Х.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_1 на постанову від 28.01.2022 року старшого державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Палагнюка Р.О. про передачу виконавчого провадження № 65136966,
Фактичні обставини справи, суть питання, яке вирішується судом.
ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову від 28.01.2022 року старшого державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Палагнюка Р.О. про передачу виконавчого провадження № 65136966, у якій просить скасувати вказану постанову.
Обґрунтовуючи подану скаргу, покликаються на те, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 20 березня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років.
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, задоволено у повному обсязі. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 300 000,00 гривень моральної шкоди.
27.01.2021 року Галицьким районним судом м.Львова у справі №461/5609/19 видано виконавчий лист про стягнення із засудженого 300 000,00 моральної шкоди. Даний виконавчий лист було передано на примусове виконання до Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).
Старшим державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Палагнюк P.O. було відкрито виконавче провадження №65136966.
15.02.2022 року на адресу стягувача надійшла копія постанови від 28.01.2022 року старшого державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Палагнюка P.O. про передачу виконавчого провадження №65136966 у Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)
Скаржник зазначає, що дана постанова винесена лише на підставі ч.4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що дана постанова від 28.01.2022 року старшого державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Палагнюка P.O. про передачу виконавчого провадження №65136966 є незаконна, оскільки виконавець не вжив передбачених законодавством заходів щодо примусового виконання рішень.
Також вказує, що оскаржувана постанова мотивована тим, що боржник помер. На підтвердження даного виконавець посилається виключно на лист "КВК № 41" № 4/1068. Жодного іншого належного і допустимого доказу смерті боржника у матеріалах виконавчого провадження немає.
Крім того, скаржник зазначає, що виконавець не пересвідчившись чи дійсно помер боржник, не перевіривши чи є у боржника майно та кошти, не наклавши арешти на майно і кошти, не винісши доручення про проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби, незаконно або щонайменше передчасно, виніс оскаржувану постанову.
ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав з викладених у ній підстав.
Державний виконавець Палагнюк Р.О. в судове засідання не з`явилася, подала до суду відзив на скаргу, згідно якого просила відмовити у задоволенні скарги. Заначила, що скаржником не надано жодних доказів, що свідчать про неправомірність дій державного виконавця, та не зазначено законних підстав для скасування оскаржуваної постанови.
Крім цього, до суду надійшла заява начальника Коломийського ВДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Валентини Попик про розгляд скарги без участі представника відділу ДВС.
Мотиви та висновки суду, обставини встановлені під час судового розгляду та докази у справі, а також положення закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Судом встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 14 квітня 2021 року старшим державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Палагнюк Р.О. відкрито виконавче провадження ВП №65136966 по виконавчому листу №461/5609/19, який виданий 27.01.2021 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 300 000,00 гривень моральної шкоди.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закону), примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Нормами ч.1 ст. 18 Закону, встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону та пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (надалі Інструкції), під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (пункт 3 частини третьої статті 18 Закону).
Згідно з абзацом другим пункту 1 розділу II Інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.
28 січня 2022 року старшим державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Палагнюк Р.О. винесено постанову про передачу виконавчого провадження №65136966 у Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Відповідно до даної постанови, державним виконавцем, згідно листа «КВК №41» №4/1068, встановлено, що боржник ОСОБА_2 помер. Відтак державний виконавець прийшов до висновку, що виконавче провадження слід передати за місцем реєстрації для встановлення можливих спадкоємців.
Водночас як зазначає скаржник та не спростовано особою, рішення якої оскаржується, жодного іншого належного і допустимого доказу смерті боржника у матеріалах виконавчого провадження немає. Зокрема, державним виконавцем не здійснено запит до органу державної реєстрації актів цивільного стану для отримання підтвердження чи спростування таких даних. Покликання особи, дії якої оскаржуються у відзиві на те, що згідно витягу з ДРАЦСГ факт смерті боржника зареєстровано 02.04.2021 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не підтверджено документальним доказом, зокрема до матеріалів справи не долучено жодного витягу.
Згідно ст. 24 Закону, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.
Частиною 5 ст. 24 передбачено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.
Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.
Таким чином, виконавець для перевірки майна на території м. Львова, мав виносити не оскаржувану постанову про передачу виконавчого документу, а винести доручення про проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.
Також, як зазначає скаржник та не спростовано особою, рішення якої оскаржується, виконавець передав виконавче провадження не перевіривши наявність у боржника коштів та майна не наклавши арешти на ймовірне майно та кошти боржника.
Даними діями порушено вимоги ч. 2 ст. 56 Закону, згідно якої постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Вказане порушення, серед іншого, підтверджується постановою старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кучерепи О.Л. про передачу виконавчого провадження ВП №65136966 до Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Відповідно до якої встановлено, що в порушення вимог ч.2 ст. 56 Закону у матеріалах виконавчого провадження відсутні арешти на кошти та майно боржника.
Враховуючи наведені вище обставини, доводи та мотиви, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без наявності законних підстав. Зокрема, державним виконавцем не встановлено у передбачений законом спосіб чи дійсно помер боржник, не перевірено чи є у боржника майно та кошти, не накладено арешт на майно і кошти, не винесено доручення про проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Дані обставини, особою, дії якої оскаржуються не спростовані належними та допустимими доказами та спростовують позицію викладену нею у відзиві.
Виходячи з вищенаведених доводів та мотивів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги.
Також, відповідно до клопотання скаржника озвученого в ході розгляду скарги, суд не вирішує на даному етапі судового провадження питання розподілу судових витрат.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -
Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову від 28.01.2022 року старшого державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Палагнюка Р.О. про передачу виконавчого провадження №65136966.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.