Справа № 504/942/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2022 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

судді Вінської Н.В.,

секретаря Коцар А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Доброслав заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: Служби у справах дітей виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей та стягнення аліментів на їх утримання,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду із позовом у якому просить встановити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із матір`ю та стягнути із відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 5000,00 грн. на кожну дитину.

Одночасно із позовом, позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 , вчинити певні дії, а саме: передати неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 матері для проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У обґрунтування заяви зазначила, що відповідач по справі є батьком ОСОБА_5 , який всупереч рішення комісії з питань захисту прав дитини Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, яким встановлено місце проживання дитини разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , викрав дитину та не дає позивачу матері дитини бачитись та спілкуватись із нею. Зазначає, що відповідач по справі не має власного житла в Одеській області, через що у неї існують обґрунтовані побоювання, що відповідач разом із дитиною може виїхати до іншої області.

Розглянувши заяву, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом заяви встановлено, що ОСОБА_6 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу із рішення №415 від 11.04.2022 року виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначено разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Частинами 1,2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Судове рішення про визначення місця проживання дитини і відібрання дитини від батька (матері) без позбавлення батьківських прав спрямовано на передачу дитини від однієї особи (батька/матері) до іншої особи (матері/батька).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Задовольняючи заяву, суд виходив із того, що дитина є малолітньою (4 роки), перешкоди у спілкуванні дитини із матір`ю у такому віці та позбавлення її емоційного контакту та турботи з боку матері безсумнівно порушує інтереси дитини, з метою захисту найвищих інтересів дитини та недопущення розриву сімейних зв`язків дитини та її матері, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення суд зазначає, що відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з матір`ю.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17 травня 2021 року в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15 вересня 2021 року в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20).

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням права матері на особисте спілкування з дитиною, відсутність випадків, які обмежують право на таке спілкування, а також враховуючи ту обставину, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.149-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 передати неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матері ОСОБА_1 для проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвал з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н.В. Вінська