ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/645/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №710/1017/16-ц Категорія: на ухвалу Симоненко О.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Фетісової Т.Л., Новікова О.М.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргупредставника Публічного акціонерного товариства «Швейна фабрика Лібовнера» - адвоката Смаглій В`ячеслава Миколайовича на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2022 року у справі за скаргоюПублічного акціонерного товариства «Швейна фабрика Лібовнера» на дії державного виконавця Шполянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» звернулося до суду із вказаною скаргою.

В обґрунтування скарги зазначало, що на виконанні у старшого державного виконавця виконавцем Шполянського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Задніпряної А.А. перебуває виконавчий лист № 2/710/296/2017 від 04.04.2018 року, виданого Шполянським районним судом Черкаської області про зобов`язання ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» демонтувати перегородку з металопластику в вестибюлі приміщення фабрики, яка заблокувала вхід до приміщення позивача ОСОБА_1 .

Державним виконавцем була винесена оскаржувана постанова, яку скаржник отримав 24.01.2022 року та вважає її незаконною. У розгляді справи представник скаржника не приймав участі та про вказану справу дізнався вже на стадії виконання рішення. При цьому ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» фактично є неналежним відповідачем у справі, так як на момент її розгляду приміщення, в яких була встановлена спірна перегородка, належала іншій особі, ОСОБА_2 , яким і була встановлена спірна перегородка. Таким чином, ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера», не могло виконати рішення суду.

Крім того, у 2020 році стягувач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання останнього демонтувати перегородку з металопластику у вестибюлі приміщення фабрики, яка заблокувала вхід до приміщення позивача, за яким Шполянським районним судом Черкаської області відкрито провадження. У ході розгляду справи між сторонами було досягнуто мирової угоди та справу було закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову. Відповідно умов мирової угоди, спір між сторонами фактично припинений та ця перегородка не порушує прав ОСОБА_1 .

На підставі викладеного ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» просило суд визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення штрафу, винесену 21.12.2021 року старшим державним виконавцем Шполянського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Задніпряної А.А. по виконавчому провадженні № 56259586, якою на ПАТ « Швейна фабрика Лібовнера» накладено штраф у розмірі 5100,00 грн та зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 днів.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2022 року закрито провадження за скаргою Публічного акціонерного товариства «Швейна фабрика Лібовнера» на дії державного виконавця Шполянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Роз`яснено скаржнику, що розгляд справи за його скаргою віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що так як скарга на постанову державного виконавця від 21 грудня 2021 року про накладення штрафу на ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» за невиконання судового рішення не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки положеннями ч.2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження» встановлено, що рішення виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, а тому провадження підлягає закриттю.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» - адвокат Смаглій В.М., вважаючи ухвалу суду незаконною, поставлену судом з порушенням норм процесуального права, просив її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуючи таку постанову державного виконавця скаржник виходив з того, що оскільки вона винесена в рамках виконання рішення Шполянського районного суду Черкаської області, тому, відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», розгляд скарги відноситься до юрисдикції суду, який видав виконавчий документ, тобто підлягає розгляду за правилами цивільно-процесуального кодексу.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Судова колегія, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконанні Шполянського відділу ДВС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження № 56259586 з примусового виконання виконавчого листа № 2/710/296/2017 від 04.04.2018 року, виданого Шполянським районним судом Черкаської області про зобов`язання ПАТ « Швейна фабрика Лібовнера» демонтувати перегородку з металопластику в вестибюлі приміщення фабрики, яка заблокувала вхід до приміщення позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

21.12.2021 року у межах вказаного виконавчого провадження старшим державним виконавцем Задніпряною А.А. винесено постанову, відповідно якої за невиконання виконавчого листа 2/710/296/2017 від 04.04.2018 року, виданого Шполянським районним судом Черкаської області накладено на боржника ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» штраф у розмірі 5100,00 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Постанова про накладення штрафу є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення. Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Статтями 124, 125 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Поняття штрафу, вжите у частині другій статті 74 Закону № 1404-VIII, стосується випадків покладення відповідальності на боржника за невиконання рішення, та його стягнення проводиться на користь держави.

Отже, частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII премо передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Такі правові висновки про належність до юрисдикції адміністративних судів розгляд вимог щодо оскарження постанов виконавця про накладення штрафів, неодноразово викладалися у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справах № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) та № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18) від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17 (провадження № 14-468цс19), від 19 травня 2020 року у справі № 754/2223/15-ц (провадження № 14-568цс19), від 18 серпня 2021 року у справі №463/4691/20 (провадження № 61-8303св21).

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) також звернуто увагу на відмінності між правовою природою штрафів, які може накласти державний виконавець та роз`яснено юрисдикцію оскарження постанов державного виконавця у разі їх накладення та стягнення.

Висновки даної постанови підтверджують, що у даній справі оскаржити постанову державного виконавця про накладення штрафу від 21.12.2021 року скаржник має право у порядку адміністративного судочинства.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржена ухвала - без змін.

Відповідно до ухвали Черкаського апеляційного суду від 31 березня 2022 року відстрочено ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» сплату судового збору до ухвалення судового рішення.

У зв`язку з чим, на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Швейна фабрика Лібовнера» - адвоката Смаглій В`ячеслава Миколайовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2022 року залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Швейна фабрика Лібовнера» на користь держави судовий збір у розмірі 2481 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 12 травня 2022 року.

Судді: