Справа № 759/2351/21-ц Головуючий в суді І інстанції Кириленко Т.В.
Провадження № 22-ц/824/2338/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

10 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Верховинна 41» про повернення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що він помилково сплатив на користь відповідача 398,34 грн., що були, на його думку, незаконно нараховані до оплати у якості внесків до ремонтного та резервного фондів ОСББ «Верховинна 41».

Вказував, що 21 та 25 січня 2021 року він звертався до відповідача з вимогою повернути ці безпідставно отримані кошти, однак останній кошти не повернув.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти у розмірі 398,34 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2021 року відмовлено у задоволенню позову.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається зокрема на те, що суд першої інстанції не врахував, що жодних рішень загальних зборів щодо встановлення порядку сплати внесків до резервного фонду щомісячно відповідачем не приймалося, а тому нарахування йому суми розмірі 398,34 грн. є незаконним, та сплачена ним сума в розмірі 398,34 грн. є безпідставно набутими коштами та підлягає поверненню.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відносини між сторонами мають зобов`язальний характер, а відтак кошти сплачені позивачем не можуть вважатися такими, що є безпідставно набутими відповідачем в порядку ст. 1212 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 3).

Протоколом № 03/12 Загальних зборів співвласників ОСББ «Верховинна 41» від 03.12.2019 було затверджено Статут ОСББ «Верховинна 41» (а.с. 42-62).

Протоколом № 05/02 Загальних зборів співвласників ОСББ «Верховинна 41» від 05.02.2020 року (а.с. 31-36) було затверджено кошторис ОСББ «Верховинна 41» на 2020 рік із додатками, у тому числі затверджено створення ремонтного та резервного фонду ОСББ «Верховинна 41» (а.с. 37-38).

Відповідно до Додатку № 1 до кошторису витрат ОСББ «Верховинна 41» на 2020 рік ремонтний фонд становить 6011,01 грн. на місяць та формується із внесків власників квартир та нежитлових приміщень у сумі 0,55 грн. за 1 кв.м. (а.с. 39).

Відповідно до Додатку № 2 до кошторису витрат ОСББ «Верховинна 41» на 2020 рік резервний фонд становить 4043,77 грн. на місяць та формується із внесків власників квартир та нежитлових приміщень у сумі 0,37 грн. за 1 кв.м. (а.с. 40).

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

В силу ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з положеннями ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.1212 ЦК України визначено випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно з ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

З огляду на положення статей 11, 202, 509, 626 Цивільного кодексу України достатньою підставою для набуття (збереження) майна може бути укладений між відповідними особами договір. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Отже, норми ст. 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів), що виключає можливість застосування до відповідних правовідносин положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 564/1814/15-ц (провадження № 61-4804св18).

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі Закону України «Про Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», заявлені позивачем до повернення кошти були сплачені ним на виконання зобов`язань по сплаті внесків, що були прийняті рішенням Загальних зборівспіввласників ОСББ «Верховинна 41», яке є чинним, в законному порядку ніким не оспорювалось та не скасовано або визнано недійсним повністю або частково.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що місцевий суд, встановивши, що між сторонами існують зобов`язальні відносини на підставі яких були сплачені грошові кошти, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки правовідносини сторін регулюються нормами зобов`язального права, а відтак вимога про стягнення коштів на підставі ст. 1212 ЦК України не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що жодних рішень загальних зборів щодо встановлення порядку сплати внесків до резервного фонду щомісячно відповідачем не приймалося, відхиляються колегією суддів, позаяк не спростовують висновків місцевого суду про відсутність підстав для стягнення коштів на підставі ст. 1212 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 серпня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді: