РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/5833/21

Провадження № 22-ц/4815/265/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів:Ковальчук Н.М., Шимківа С.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна"

розглянув в порядку письмового позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2021 року, ухвалене в складі судді Галінської В.В., повний текст якого складено 25 червня 2021 року у справі № 569/5833/21,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ "Страхова компанія "Євроінс Україна" про стягнення матеріальної шкоди, пені, інфляційних витрат та 3% річних за час прострочення виплати страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Позовна заява мотивована тим, що 05 грудня 2019 року ОСОБА_1 уклав договір страхування наземного транспорту "КАСКО класичне" №-1000078 з ПАТ "СК "Євроінс Україна", строком дії з 07 грудня 2019 року по 06 грудня 2020 року. 15 серпня 2020 року о 17 год. 51 хв., за участю застрахованого ТЗ сталася дорожньо-транспортна пригода без травмованих. 16 серпня 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до Страховика з письмовою заявою та з усіма документами, що необхідні для встановлення причин, обставин та наслідків події страхового випадку та визначення розміру завданих збитків. Згідно рахунку, вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу (разом з нарахованим ПДВ) складає 74842,00 грн..

Згідно звіту № 1172Е складеного 19 жовтня 2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля AUDI А4 Allroad, реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП, складає (з ПДВ на запасні частини та матеріали) 73301,54 грн.

09 жовтня 2020 року на рахунок ОСОБА_1 , зараховано кошти від Страховика в розмірі 12216,92 грн. та 34532,65 грн., а тому невиплачена сума страхового відшкодування становить 26 551,97 грн..

Вказує, що на час подання позову відповідач прострочив грошове зобов`язання, тому у нього з 15 листопада 2020 року виникло право стягнення пені, інфляційних витрат та трьох процентів річних за час прострочення виплати страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП розрахованої на суму заборгованості в розмірі 26551,97 грн.. Окрім того, підлягає відшкодуванню вартість витрат за проведення незалежної оцінки вартості майна з метою страхового відшкодування в розмірі 1175,00 грн..

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" в особі Максимюка Віталія Олеговича про стягнення матеріальної шкоди, пені, інфляційних витрат та 3% річних за час прострочення виплати страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за договором страхування наземного транспорту "КАСКО класичне" № -1000078 в розмірі 26 551,97 грн..

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 1 130,42 грн., 3 % річних у розмірі 279,34 грн., інфляційних втрат у розмірі 1194,79 грн..

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на користь ОСОБА_1 витрати за проведення незалежної оцінки вартості майна з метою страхового відшкодування в розмірі 1175,00 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при вирішенні спору помилково послався на норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки вказаний Закон не регулює відносини, які виникають з договору добровільного страхування наземного транспорту. Крім того, суд не надав належної правової оцінки умовам Договору страхування та фактичним обставинам справи,задовольнивши возовні вимоги на підставі висновку експерта №1172Е складеного 19 жовтня 2020 року підготовленого на замовлення позивача. Зазначає, що сторонами договору страхування чітко визначений порядок розрахунку суми страхового відшкодування, а саме у разі перерахунку страхового відшкодування на картковий рахунок страхувальника, страхове відшкодування розраховується страховиком у порядку ч.а) п. 10.3 Умов страхування на підставі калькуляції «AUDATEX». Вказує, що відповідно до п. 7.4.16 Умов страхування, страховик має право не відшкодовувати вартість експертизи замовленої страхувальником без узгодження із відповідачем.

Покликається на п.7.5.3. Умов страхування, яким передбачено відповідальність страховика за несвоєчасне здійснення виплат у вигляді сплати пені у розмірі 0,001 % від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний календарний день прострочення. Оскільки відповідач здійснив усі виплати у встановлені строки підстав для стягнення 3% річних відсутні. Страхова компанія сплатила страхове відшкодування у визначеному розмірі та вважає, що відсутні підстави для стягнення на користь позивача іншого розміру відшкодування.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення в повній мірі не відповідає.

Встановлено, що 05 грудня 2019 року ОСОБА_1 уклав з ПАТ «СК «Євроінс Україна» договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Класичне» №-1000078, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки автомобіль AUDI А4 Allroad, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в тому числі від такого страхового випадку як дорожньо-транспортна пригода.

Загальна страхова сума визначена у розмірі 555 000 грн.

15 серпня 2020 року о 17 год. 51 хв., за участю ТЗ AUDI А4 Allroad, реєстраційний номер НОМЕР_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої автомобіль отримав механічні пошкодження. Подія зафіксована на службі 102 за № 59434036 на підставі рапорту поліцейського Управління патрульної поліції в Рівненській області Новосада від 15.08.2020.

16 серпня 2020 року з метою компенсації спричинених в результаті ДТП збитків, позивачем було подано письмову заяву-повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку та на виплату страхового відшкодування.

На вимогу службової особи Страховика, ОСОБА_1 звернувся до партнера Страховика - ФОП ОСОБА_2 для складення рахунку відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу.

Згідно рахунку №254 від 25 серпня 2020 року здійненого ФОП ОСОБА_2 вартість ремонту автомобіля AUDI А4 Allroad, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 74842,00 грн. (з ПДВ).

05 жовтня 2020 року Страховик склав ремонтну калькуляцію №31751 на підставі якої сформовано страховий акт №31751/20 від 09.10. 2020.

09 жовтня 2020 року на рахунок ОСОБА_1 , відбулось безготівкове зарахування коштів від Страховика в розмірі 12216,92 грн. та 34532,65 грн.

Не погодившись із розміром виплаченого страхового відшкодування ОСОБА_1 14 жовтня 2020 року уклав договір з суб"єктом оціночної діяльності ПП "Експерт-Сервіс-Альфа" з метою визначення вартості відновлювального ремонту ТЗ AUDI А4 Allroad, реєстраційний номер НОМЕР_1 (умови КАСКО).

15 жовтня 2020 року оцінювачем "ПП "Експерт-Сервіс-Альфа" складено протокол огляду транспортного засобу AUDI А4 Allroad, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно Звіту №1172Е від 19 жовтня 2020 року вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля AUDI А4 Allroad, реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП складає (з ПДВ на запасні частини та матеріали) 73301,54 грн.

За проведену експертизу автомобіля AUDI А4 Allroad, позивачем сплачено 1175,00 грн, що стверджується квитанцією №0.9.1 від 20 жовтня 2020 р.

Таким чином позивач вважав, що невиплачена сума страхового відшкодування становить 26 551,97 грн.

10 листопада 2020 року представником позивача - адвокатом Дупак В.Г. на адресу Страховика був надісланий лист претензія з пропозицією у повному обсязі виконати зобов`язання виплати страхового відшкодування шляхом безготівкового зарахування коштів у сумі 38 768,89 грн.

Зі змісту оскаржуваного рішення суду вбачається, що вирішуючи дану справу суд першої інстанції, окрім положень чинного цивільного законодавства та положень Закону України «Про страхування», застосував норми ст.ст.22,28, 29, п 36.2. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі - Закон №1961-IV).

Так, відповідно до преамбули до Закону №1961-IV цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно із пунктами 1.1, 1.2 ст.1 Закону №1961-IV страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування».

Системний аналіз норм Закону №1961-IV вказує на те, що цей Закон регулює відносини виключно у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і страховиками таких правовідносин є виключно особи, які уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду.

Разом з тим, у даній справі правовідносин виникли з приводу виконання укладеного між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_1 договору добровільного страхування наземного транспорту №-1000078 за програмою страхування «КАСКО Класичне» вигодонабувачем за яким є ОСОБА_1 , а не з приводу виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином положення Закону №1961-IV не підлягають до застосуванню у спірних правовідносинах.

Однак, суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, внаслідок чого застосував до спірних правовідносинах закон, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування»).

Згідно з п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

У ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу, зокрема, договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Положеннями ст.9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно з пунктом 7.5 договору страхування, порядок визначення розміру страхового відшкодування обрано: неавторизована СТО за направленням Страховика.

Пунктом 7.5.2. Додатку 1 до договору страхування встановлено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки йому стане відомо (подання страхувальником письмового повідомлення про настання страхового випадку) про настання події, що має ознаки страхового випадку, вжити заходи щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування страхувальнику (його правонаступнику/спадкоємцю/вигодонабувачу).

Пунктом 7.5.2 додатку 1 до договору страхування встановлено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки йому стане відомо (подання страхувальником письмового повідомлення про настання страхового випадку) про настання події, що має ознаки страхового випадку, вжити заходи щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування страхувальнику (його правонаступнику/спадкоємцю/вигодонабувачу).

Пунктом 7.5.3 додатку 1 до договору страхування встановлено, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором та умовами цього додатку до договору строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,01% суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний календарний день прострочення, але не більше ніж у подвійному розмірі облікової ставки НБУ за відповідний період.

Відповідно до п.10.3 пп.а Умов страхування, виплата страхового відшкодування у зв`язку із пошкодженням застрахованого ТЗ здійснюється на підставі розрахунку «Audatex», складеного Страховиком або експертом-автотоварознавцем, з вирахуванням розміру ПДВ у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо Страхувальнику.

Розмір страхового відшкодування визначається виходячи із прямого розміру збитків, завданих Страхувальнику в результаті страхового випадку, на підставі даних огляду пошкодженого застрахованого ТЗ та/або ДО, документів зазначених у розділі 9 цього Додатку до Договору, що підтверджують розмір спричиненого збитку.(п.10.4)

Розмір завданих збитків визначається Страховиком на підставі : документа, в якому визначено перелік знищених, пошкоджених або викрадених складових частин чи в цілому застрахованого ТЗ та/або ДО (дефектної відомості складеної експертом-авто товарознавцем, Акту огляду ТЗ); документа, що містить розрахунок розміру витрат на відновлювальний ремонт або розміру матеріального збитку застрахованого ТЗ та/або ДО, з урахуванням умов Договору (кошторис, калькуляція СТО тощо).

Пунктом 10.18 додатку 1 до договору страхування визначено, що страховик приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування і складає страховий акт протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання страховиком всіх належним чином оформлених документів, необхідних для встановлення причин, обставин та наслідків події, що має ознаки страхового випадку, та визначення розміру завданих збитків (згідно з Розділом 9 цього додатку до договору страхування), а також документів, отриманих страховиком в процесі розслідування страхового випадку (випадку, що має ознаки страхового).

Отже, сторонами Договору страхування узгодженого процедуру розрахунку суми страхового відшкодування, яке здійснюється страховиком на основі калькуляції програми «Audatex» щодо вартості матеріального збитку застрахованого ТЗ.

Разом з тим, колегія суду звертає увагу на те, що ні умови цього договору страхування, ні чинне законодавство про страхування, не обмежує страхувальника, у випадку його незгоди із нарахованим та виплаченим страховим відшкодуванням, доводити інший розмір такого відшкодування у передбачений законом спосіб.

З цього приводу колегія суддів зважає на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 06.07.2018 у справі № 924/675/17 та від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17 про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення, а також на п.п. 1.6, 8.1 та 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003.

Установлено, що позивач, не погоджуючись із розміром виплаченого йому страхового відшкодування 14 жовтня 2020 року уклав договір з суб"єктом оціночної діяльності ПП "Експерт-Сервіс-Альфа" з метою визначення вартості відновлювального ремонту ТЗ AUDI А4 Allroad, реєстраційний номер НОМЕР_1 (умови КАСКО).

Згідно Звіту №1172Е від 19 жовтня 2020 року вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля AUDI А4 Allroad, реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП складає (з ПДВ на запасні частини та матеріали) 73301,54 грн.

Аналіз цього висновку дає підстави вважати, що визначення вартості відновлювального ремонту при проведенні експертизи проводилося у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року. Також експертом під час здійснення дослідження використовувався ліцензійний програмний продукт ««AUDATEX», з використанням бази даних за липень 2020 року та складена Ремонтна калькуляція за цінами станом на 31.07.2020 року.

Отже, враховуючи наведене, зважаючи на норми ст.ст.77-80 ЦПК України, колегія суддів вважає, що наданий позивачем вказаний вище звіт є належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження дійсної вартості розміру майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу AUDI А4 Allroad, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На рахунок ОСОБА_1 , відбулось безготівкове зарахування коштів від Страховика в розмірі 12216,92 грн. та 34532,65 грн. Таким чином невиплачена сума страхового відшкодування становить 26 551,97 грн.

Так, відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст.76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Заперечуючи проти позову, відповідач будь-яких доказів на підтвердження іншої вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу суду не надав.

Разом із цим, наданий страховою компанією розрахунок №31751/20 суми страхового відшкодування від 01 жовтня 2020 року та Ремонтна калькуляція від 05.10.2020 року, не дає можливості встановити на підставі яких саме вихідних даних було проведено обрахування розміру страхового відшкодування та відповідність такого розрахунку вимогам Методики. Цей розрахунок та Ремонтна калькуляція не містять інформаційних показників, які бралися за основу представником страхової компанії при визначенні розміру відшкодування, джерела їх походження, що унеможливлює перевірку достовірності вихідних даних. Лише посилання на те, що розрахунок страхового відшкодування проводився ПрАТ «СК «Євроінс Україна», з використанням програмного продукту «AUDATEX», є неприйнятними з огляду на відсутність відповідного повного розрахунку.

З наведених підстав, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що визначення розміру належного до виплати страхового відшкодування у даному випадку можливо виключно на основі калькуляції програми «Audatex» щодо вартості матеріального збитку ТЗ, а надані позивачем докази щодо визначення вартості такого матеріального збитку, не можуть бути належними.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 26551,97 грн.

Щодо стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України).

Одночасно законодавством, що регулює правовідносини у сфері страхування, визначено, що в разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (статті 992 ЦК України).

А згідно з частиною четвертою статті 16 Закону України «Про страхування» однією з істотних ознак договору страхування є визначення в ньому відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Також страховик несе відповідальність, передбачену статтею 625 ЦК України.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (страховика) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитору (застрахованої особи) від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (застрахованій особі).

Судом установлено, що сторони уклали договір страхування, а пунктом 7.5.3. додатку 1 до договору страхування визначено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,01% суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний календарний день прострочення, але не більше ніж у подвійному розмірі облікової ставки НБУ за відповідний період.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Таким чином розмір пені, визначений на підставі пункту 7.5.3. додатку 1 до договору страхування, за період з 15 листопада 2020 року по 22 березня 2021 року (128 днів) складає: 26551 грн 97 коп. х 128 х 0,01% = 339,86 грн.

Відтак, рішення суду в частині визначення розміру пені підлягають зміні з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Разом з тим, встановивши, що страхова компанія не в повному обсязі виплатила страхове відшкодування, суд правомірно, у відповідності до вищезазначених норм права, дійшов висновку про стягнення на користь позивача за період з 15 листопада 2020 року по 22 березня 2021 року інфляційних втрат на суму заборгованості у розмірі 1194,79 грн. та трьох процентів річних в сумі 279,34 грн., правильність розрахунку яких апелянтом не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374, 376,382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2021 року в частині стягнення пені змінити, зменшивши суму стягнення з 1130,42 грн. до 339,86 грн.

В решті рішення суду залишити без зміни з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 28 липня 2022 року.

Головуючий:

Судді: