ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18805/21

Провадження № 22-ц/4820/288/22

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю представників учасників справи,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою держави України в особі Департаменту патрульної поліції на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2021 року, суддя Чевилюк З.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу,

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави України в особі Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову вказав, що 22.04.2019 року посадовими особами Департаменту патрульної поліції, а саме поліцейським роти №1 БУПП в Хмельницькій області сержантом поліції Гонтар В.О., щодо нього було складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, згідно з яким він обвинувачувався у тому, що в цей день о 17 год. в м. Хмельницькому по Проспекту Миру, керуючи автомобілем «Нісан» порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху, та допустив зіткнення з керованим ОСОБА_2 автомобілем «БМВ», внаслідок чого ці автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 07.12.2020 року провадження у справі по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП. Разом з тим, постановою Хмельницького апеляційного суду від 29.07.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, провадження у цій справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказав на те, що внаслідок неправомірних дій органів державної влади він перебував під слідством і судом більше 2-х років. Притягненням його до адміністративної відповідальності йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у стражданнях через порушення звичних для нього життєвих зв`язків, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема, доводити у суді свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Розмір заподіяної моральної шкоди було розраховано відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»,і визначено в розмірі 162000 грн. Крім того, просив також стягнути з відповідача на свою користь 10000 грн. витрат, сплачених адвокату Латюку П.Я. за надання юридичної допомоги при розгляді відповідної адміністративної справи.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.11.2021 року позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 133168 грн. та 10000 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності йому було завдано моральної шкоди, яка проявилася у стражданнях через порушення звичних для нього життєвих зв`язків, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема, доводити у суді свою невинуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення. Зменшуючи суму відшкодування моральної шкоди суд вказав, що відповідне відшкодування провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом у відповідному періоді в 2019 - 2020 роках.

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції залишив поза увагою та не надав оцінку доводам відповідача про те, що Департамент патрульної поліції та його посадові особи не наділені повноваженнями на здійснення оперативно-розшукових заходів, досудового розслідування, вони не є посадовими особами прокуратури і суду. Працівниками Департаменту патрульної поліції в ході виконання службових обов`язків у відповідності до положень КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року, №1395, було вчинено процесуальні дії, які спрямовані винятково на виявлення та фіксацію ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано відомості про особу відносно якої складено протокол, обставини та зміст вчиненого правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, пояснення особи відносно якої складено протокол, інформація про свідків та інші дані. Вказаний протокол в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки уповноваженим органом в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Відповідачем не приймалось жодних владних управлінських рішень в розумінні ст. 19 КАС України по відношенню до позивача, а складання адміністративного протоколу є лише документуванням виявленого правопорушення, оцінку якому надає уповноважений орган при розгляді адміністративної справи. Судом залишено поза увагою той факт, що протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не породжує жодних правових наслідків, що спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин, не змінює, не припиняє права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин і не має обов`язкового характеру. Твердження позивача щодо незаконності притягнення його до адміністративної відповідальності не підтверджуються доказами, оскільки в жодному з судових рішень протокол за ст. 124 КУпАП незаконним та сфальсифікованим не визнавався. Постанова Хмельницького апеляційного суду від 29.07.2021 року не є доказом на підтвердження неправомірності дій працівників поліції, цією постановою дії інспекторів патрульної поліції неправомірними чи незаконними не визнавалися, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між складеним протоколом та начебто заподіяною шкодою, у тому числі, понесеними матеріальними витратами. Судом першої інстанції не надано оцінки тій обставині, що 22.04.2019 року на момент складання протоколу за ст.124 КУпАП, ОСОБА_1 в своїх поясненнях на місці пригоди зазначав, що тілесних ушкоджень внаслідок ДТП не отримав, а перелом 4-го ребра зліва у ОСОБА_1 було виявлено 07.05.2019 року тобто через 16 днів після ДТП.

Стосовно задоволення позовних вимог в частині відшкодування витрат за сплачені позивачем послуги з надання юридичної допомоги, апелянт зауважив про відсутність в справі договору про надання правової допомоги, представником позивача додана лише копія додаткового договору, однак в ньому не конкретизовано до якого саме договору він є додатковим. Крім того, квитанція на суму 10000 грн., сплачених адвокату Латюку П.Я., надана до позову в одному екземплярі, всупереч вимогам ч. 9 ст. 83 ЦПК України не була надіслана відповідачу. Також матеріали справи не містять акту прийому-передачі наданих послуг, що ставить під сумнів реальність оплати наданих послуг у справі. Крім того, документ під назвою «Детальний опис робіт» не містить дати його складання, не містить чіткого переліку робіт, їх кількості та порядку оплати за них. Заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та достовірністю їх понесення.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача в суді проти апеляційної скарги заперечив, підтримав оскаржуване судове рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 22.04.2019 року посадовою особою Департаменту патрульної поліції, поліцейським роти №1 БУПП в Хмельницькій області сержантом поліції Гонтар В.О., щодо ОСОБА_1 було складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, згідно з яким він обвинувачувався у тому, що в цей день о 17 год. в м. Хмельницькому по Проспекту Миру, керуючи автомобілем «Нісан» порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху та допустив зіткнення з керованим ОСОБА_2 автомобілем «БМВ», внаслідок чого ці автомобілі отримали механічні пошкодження.

10.05.2019 року ОСОБА_1 , в порядку ст. 214 КПК України, звернувся до Хмельницького відділу поліції із заявою про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, посилаючись на те, що внаслідок ДТП він отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження у виді перелому ребра.

Уповноважені особи Хмельницького відділу поліції відмовили йому у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у зв`язку з чим 20.05.2019 року ОСОБА_1 оскаржив їх бездіяльність до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 23.05.2019 року скаргу ОСОБА_1 було задоволено та уповноважену особу Хмельницького відділу поліції зобов`язано внести викладені у заяві ОСОБА_1 відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду від 29.05.2019 року матеріали справи за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП передані до Хмельницького відділу поліції для проведення досудового розслідування. Постановою слідчого 2-го слідчого відділення СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області Лисака Р.Р. від 21.03.2020 року кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях учасників цієї дорожньо-транспортної пригоди складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 07.05.2020 року скаргу ОСОБА_1 було задоволено, постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасовано.

Постановою старшого слідчого 2-го відділення СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області від 24.09.2020 року кримінальне провадження повторно було закрите з іншої підстави, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 26.11.2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову слідчого про закриття провадження у справі відмовлено.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 07.12.2020 року провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 29.07.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, провадження у цій справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

У статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що в наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Звернувшись з позовом до суду ОСОБА_1 вказав, що внаслідок незаконних дій посадових осіб Департаменту патрульної поліції, що виразилось у складенні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, він зазнав моральних страждань, оскільки перебував під слідством і судом більше 2-х років.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи встановлені вище обставини колегія суддів вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідача, оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до нього застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом, у зв`язку з чим дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову (постанови Верховного Суду від 21.10.2020 року у справі №312/262/18, від 05.07.2018 року у справі №614/336/15-ц, від 05.02.2018 року у справі №300/539/17-ц).

Посилання позивача на правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 року у справі №569/1799/16-ц та у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 року у справі №640/16169/17, не можуть бути застосовані у даній справі, оскільки викладена у них правова позиція стосується інших фактичних обставин, питання щодо встановлення обставин справи та винуватості особи не було передано на вирішення кримінального суду.

Необхідно звернути увагу на ту обставину, що при закритті провадження в адміністративній справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції в постанові від 29.07.2021 року вказав на ймовірно наявний склад злочину, а не склад адміністративного правопорушення. При цьому судом не було встановлено факту наявності або відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП 22.04.2019 року, і тому викладені у протоколі серії ОБ №183335 від 22.04.2019 року обставини щодо ознак вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не можна вважати незаконними. Правове питання встановлення винної особи у ДТП, яка мала місце 22.04.2019 року, внаслідок якої було заподіяно механічних пошкоджень транспортним засобам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судом не вирішено, тому висновок суду щодо незаконності здійснення адміністративного провадження відносно позивача за ст. 124 КУпАП є передчасним.

Таким чином, судова колегія апеляційного суду дійшла висновку, що ініційоване посадовими особами відповідача притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП мало на те законні підстави. При цьому, слід зауважити, що на час складання протоколу серії ОБ №183335 від 22.04.2019 року даних щодо отримання ОСОБА_1 тілесних пошкоджень у вигляді перелому ребра внаслідок ДТП не було, жодних скарг на травмування ним на той час не подано, тому правових підстав для вирішення питання щодо можливого вчинення кримінального правопорушення у посадової особи Департаменту патрульної поліції не було.

Разом з тим, сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не тягне обов`язкового наслідку цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди.

У зв`язку з наведеним, враховуючи, що судом допущено невірне застосування норм матеріального права, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з позивача на користь держави України в особі Департаменту патрульної поліції підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3405 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу держави України в особі Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до держави України в особі Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції судові витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції в розмірі 3405 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 травня 2022 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова