Справа: 164/1839/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

при секретарі Панасюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маневицької селищної ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його двоюрідна баба ОСОБА_2 , по смерті якої залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1086 га, кадастровий номер :01:002:1039. 14 лютого 2001 року від імені спадкодавця ОСОБА_2 було посвідчено заповіт, згідно якого житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 . Спадкоємцем першої черги був чоловік спадкодавця ОСОБА_3 , проте ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, а дітей у ОСОБА_2 не було. Спадкоємцем другої черги була ОСОБА_4 рідна сестра спадкодавця, однак вона померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщину прийняв позивач шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Маневицької державної нотаріальної контори у визначений законом строк. У зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, позивачу було відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав, тому просив суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом та законом право власності на: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1086 га, що в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:1039.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_5 , кожен зокрема, не з`явилися, подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач Маневицька селищна рада Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Спадкоємцем першої черги був чоловік спадкодавця ОСОБА_3 , проте ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Спадкоємцем другої черги була ОСОБА_4 рідна сестра спадкодавця, однак вона померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 6-12).

Від імені ОСОБА_2 14 лютого 2001 року було посвідчено заповіт, згідно якого житловий будинок АДРЕСА_2 , заповіла ОСОБА_1 (а.с. 13).

Із виписки з рішення виконавчого комітету Маневицької селищної ради № 247 від 20 листопада 2003 року встановлено, що ОСОБА_2 надано дозвіл на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Відповідно до рішення сьомого скликання Маневицької селищної ради № 41/7 від 16 травня 2019 року, АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_1 (а.с. 27).

Згідно висновку Маневицького архітектурно планувального підприємства від 08 листопада 2021 року житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в АДРЕСА_1 , відповідають діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам (а.с. 23).

Із довідки виконавчого комітету Маневицької селищної ради № 3097 від 12 липня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 на день смерті свої баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживали разом з 26 грудня 2000 року та вели спільне господарство з АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 547328 від 08 жовтня 2007 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1086 га, кадастровий номер :01:002:1039 (а.с. 18).

За вимогами ч. 1 ст. 328, п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України унормовано, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати в майбутньому (ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 ЦК України).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 цього ж Кодексу, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори у визначений законом строк, проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1079/02-31 від 02 грудня 2021 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та законом після смерті двоюрідної баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1086 га, що розташована в АДРЕСА_1 (а.с. 28).

Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 27/01-16 від 18 січня 2022 року, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа № 320 за 2021 рік. 23 липня 2021 року з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 (а.с. 41-44).

Із повідомлення Волинського обласного державного нотаріального архіву № 923/2022 від 14 лютого 2022 року встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведена спадкова справа № 71/99. 20 липня 1999 року за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась ОСОБА_2 (а.с. 47-57).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом та законом, прийняв спадщину в встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 77, 81, 247, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 328, 346, 1216, 1217, 1225, 1233, 1235, 1236, 1261, 1268, 1270, 1296 ЦК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , як на спадкове майно по смерті ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку, площею 0,1086 га, з цільовим призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:1039, як на спадкове майно по смерті ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Представник позивача: адвокат Матвійчук Василь Ананійович, адреса: 44601, смт. Маневичі Волинська область, вул. Некрасова, 10.

Відповідач: Маневицька селищна рада, адреса: 44601, смт. Маневичі Волинська область, вул. Незалежності, 19.

Повний текст судового рішення складено 17 травня 2022 року.

Суддя

Маневицького районного суду І.С. Токарська