Провадження № 6/752/130/22
У Х В А Л А

06 травня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Плахотнюк К.Г.,

з участю секретаря судового засідання Сітайла В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: акціонерне товариство «БМ-2018», начальник Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Наталія Євгенівна, -

В С Т А Н О В И В:

представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа, виданого на виконання заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2016 року у цивільній справі № 752/18904/14 таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначив, що заочним рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2016 року задоволено позовні вимоги ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. На виконання зазначеного заочного рішення 07.05.2015 року Голосіївським районним судом міста Києва видано виконавчий лист на підставі якого Голосіївським ВДВС у м. Києві ЦМУ міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 51599210. 09.11.2018 року була проведена державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи АТ «БМ Банк», пов`язаних зі зміною найменування юридичної особи, за результатами якої найменування стягувача АТ «БМ Банк» було змінено на АТ «БМ-2018», при цьому код ЄДРПОУ не змінювався. 27.12.2018 року на підставі рішення засновників юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно АТ «БМ-2018» внесено запис про її припинення в результаті ліквідації, а 23.03.2021 року здійснено державну реєстрацію припинення юридичної особи АТ «БМ Банк». Приймаючи до уваги те, що АТ «БМ-2018» припинив свою діяльність у зв`язку з ліквідацією, заявник вважає, що зобов`язання ОСОБА_1 за виконавчим листом №752/18904/14 від 07.05.2015 року виданого Голосіївським районним судом міста Києва припинилися, у зв`язку з чим просив визнати виконавчий лист, виданий 07.05.2015 року Голосіївським районним судом міста Києва на примусове виконання заочного рішення, такими, що не підлягає виконанню.

Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні наполягав на задоволенні заяви з підстав викладених у ній.

Заінтересовані особи - АТ «БМ-2018», начальник Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Н.Є. про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися, їх відсутність не перешкоджає

Суд, дослідивши заяву та додані до неї додатки, вважає що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2015 року позовні вимоги ПАТ «БМ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БМ БАНК» заборгованість за кредитним договором у сумі 51 710,87 коп.

На виконання зазначеного вище заочного рішення суду Голосіївським районним судом 07.05.2015 року на адресу позивача АТ «БМ БАНК» направлено один виконавчий лист, який був пред`явлений до виконання.

Як на підставу визнання вказаного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявник посилався на те, що згідно запису з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23 березня 2021 року юридичну особу АТ «БМ-2018 року» було припинено через ліквідацію, у зв`язку з чим, його зобов`язання також припинилися. На підтвердження зазначеного надав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи код ЄДРПОУ - 33881201.

За положеннями ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

Як указано у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018р. у справі № 61-1592св17, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Як випливає зі змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015р., наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

У той же час, судом встановлено, що рішення суду у даній справі боржником не було виконано, державним виконавцем 22 грудня 2016 року у межах ВП № 51599210 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, з підстав п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена також у конвенцією «Про захист прав та свобод людини», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17 липня 1997р. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконано, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не приймаються. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини. Судове рішення, яке підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Суд враховує також позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (справа Юрій Миколайович Іванов проти України).

Таким чином, виконавчий лист №752/18904/14 виданий 07.05.2015 року Голосіївським районним судом міста Києва, на виконання рішення суду, що набуло законної сили, не може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню за зазначених заявником підстав та наданих ним доказів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що подана заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 432 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: акціонерне товариство «БМ-2018», начальник Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Менчиць Наталія Євгенівна, - залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.Г. Плахотнюк