печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Головко Ю. Г.,

за участю секретаря судового засідання Солонухи Д. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінілон» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк») кошти у розмірі 1 626,29 дол. США, 1561,37 Євро, 346,20 дол. США та 332,38 Євро (3% річних) та 38901,04 грн (пені на підставі Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та має картковий рахунок «PLATINUM », карта НОМЕР_1 , на якому, станом на 18.05.2014 було розміщено кошти в розмірі 1 626,29 доларів США та 1561,37 Євро, що підтверджується Довідкою №1019195 від 18.05.2014, виданою Начальником департаменту по координації роботи з клієнтами Кримського РУ.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.08.2022 задоволено клопотання представника відповідача та здійснено перехід з розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2022 узадоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 22.11.2022 не з`явився, до суду подав відзив у якому зазначає, що відповідно до пункту 1.1.7.58 Умов та правил надання банківських послуг, в редакції від 01.06.2014, було передбачено, що Клієнт повинен був звернутись до структурного підрозділу Банку на материковій частині України для уточнення інформації, ідентифікації та вивчення Клієнта та надати в Банк від Агентства по страхуванню вкладів, розташованому в м. Москва РФ довідку про відсутність виплат грошових коштів Клієнту.

Пунктом 1.1.7.59 цих Умов закріплено, що у разі невиконання Клієнтом обов`язків, передбачених пунктом 1.1.7.58, подальша взаємодія Клієнта і Банка може бути змінена шляхом повідомлення на сайті Банку у відповідному розділі Умов та Правил. При необхідності, отримання Банком згоди від Клієнта на здійснення таких дій, сторони керуються вимогами ст. 205 ЦК України (мовчазна згода).

30.01.2015 на офіційному сайті Банку було розміщено повідомлення про те, що подальша взаємодія по договору Клієнта з Банком буде здійснюватися з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон».

Оскільки письмових заперечень відносно переведення Банком боргу від позивача не надійшло, то відповідач вважає, що переведення банком боргу було здійснено із згоди позивача. Отже, внаслідок укладення між банком та ТОВ «ФК «Фінілон» договору переведення боргу за договором банківського вкладу, що є предметом даного спору, ПАТ КБ «ПриватБанк» не несе зобов`язань за таким договором, а ТОВ «ФК «Фінілон» є новим боржником за даним договором банківського вкладу.

04.10.2022 до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, у якій представник позивача зазначив, що переведення боргу допускається лише за згодою кредитора, а відповідач є функціонуючим загальнонаціональним банком та укладання Договору з ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» не може вплинути на обов`язок банку щодо виплати відсотків та вкладів клієнтам банку.

Третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням на сайті Печерського районного суду м. Києва інформації про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву суду не надала.

Суд, дослідивши докази, надані сторонами на обґрунтування своїх вимог і заперечень, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов наступного.

Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Так, судом встановлено, що позивач є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», та має картковий мультивалютний рахунок «PLATINUM», карта НОМЕР_1 , на якому, станом на 18.05.2014 були кошти в розмірі 1 626, 29 доларів США та 1561,37 євро.

Проте, навесні 2014 року належні позивачу кошти, які знаходилися на вказаному вище рахунку були заблоковані відповідачем. 17.12.2021 позивач звернувся до банку з проханням розблокувати рахунки, повернути кошти, проте, банк листом від 22.12.2021 повідомив про необхідність звернення з авторизованих каналів зв`язку, особисто чи із запитом за підписом, який повинен бути засвідчений нотаріально.

17.11.2014 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «ФК «Фінілон» ()було укладено договір про переведення боргу, з подальшим укладенням 18.11.2014 Додаткової угоди до цього договору.

Відповідно до умов договору, електронний Додаток 1 містить перелік депозитних договорів та договорів банківського обслуговування, за якими було здійснено переведення ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу на ТОВ «ФК «Фінілон», в тому числі переведення боргу в частині коштів позивача.

Додатковою угодою від 18.11.2014 до договору про переведення боргу від 17.11.2014 сторони цього правочину погодили, що ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язується перерахувати на рахунок ТОВ «ФК «Фінілон» грошові кошти, розміщені кредиторами на підставі договорів у розмірі відповідно до додатку № 1.

Факт виконання ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі зобов`язань щодо перерахування на рахунки ТОВ «ФК «Фінілон» грошових коштів ОСОБА_1 , відповідно до договору переведення боргу від 17.11.2014 та витягу з електронного додатку до цього договору підтверджується довідкою головного бухгалтера АТ КБ «ПриватБанк» від 14.02.2022.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Згідно із змістом статті 47 цього Закону встановлено, що банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Згідно з пунктом 1.9 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, яка затверджена постановою Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, у редакції, що діяла станом на вересень 2013 року, договір банківського рахунка укладається в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис.

Особливості відкриття та використання поточних рахунків, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, до яких віднесені і платіжні картки, врегульовано пунктом 8 зазначеної вище Інструкції, згідно із положеннями якого банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, у порядку, установленому цією Інструкцією для відкриття поточних рахунків, з урахуванням визначених цією главою Інструкції особливостей.

Відкриття поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, проводиться на підставі укладеного між банком і клієнтом у письмовій формі договору, у якому обов`язково мають бути зазначені умови відкриття поточного рахунку та особливості його використання.

Клієнт, якому в банку вже відкрито поточний рахунок, має право здійснювати операції за цим рахунком з використанням спеціального платіжного засобу після укладення договору, на підставі якого надається і використовується спеціальний платіжний засіб.

Отже, видача банком ОСОБА_1 спеціального платіжного засобу - пластикової картки «MasterCard», підтверджує наявність між сторонами відносин, що виникли із договору банківського рахунка.

АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів на спростування заявлених ОСОБА_1 вимог, зокрема, не обґрунтовано правомірності блокування карткового рахунку, відкритого на ім`я позивача, не надано відомостей та доказів того, що кошти на рахунку позивача відсутні або що надана ним суду карта йому банком не видавалася.

Враховуючи практику застосування Європейським судом з прав людини поняття «власність», до неї слід також віднести грошові кошти, що знаходяться на рахунку позивача. Невиконання зі сторони відповідача обов`язку щодо повернення позивачу належних йому грошових коштів може мати наслідком порушення зобов`язання держави щодо захисту права позивача користуватися та розпоряджатися його майном - грошовими коштами в іноземній валюті, яке захищене частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Згідно з ч. 3 ст. 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

При цьому припинення діяльності філії не впливає на обсяг зобов`язань банку відповідно до чинного цивільного законодавства.

Виходячи із зазначених норм права, відповідальність АТ КБ «ПриватБанк» за вкладами його клієнтів не обмежується виключно відповідальністю його відповідної Кримської філії. Таку відповідальність несе АТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа. Тому відповідні доводи банку є безпідставними.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01.06.2022 у справі № 757/38720/14.

Ураховуючи наведене, суд приходить висновку про те, що оскільки позивачем укладено договір з ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого виступає АТ КБ «ПриватБанк»), тому зобов`язання за таким договором повинен виконувати саме банк як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій/відділень або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє банківську установу від виконання обов`язків по укладених і дійсних договорах.

Доводи відповідача про те, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі, з посиланням на те, що 17.11.2014 товариство уклало договір з ТОВ ФК «Фінілон», відповідно до якого останнє стало боржником за договорами банківських вкладів та договорів банківського обслуговування, є безпідставними, оскільки банк не довів, що такий договір було укладено зі згоди ОСОБА_1 , що було його процесуальним обов`язком відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України.

Посилання відповідача на те, що зміна боржника у зобов`язанні відбулася належним чином, оскільки від ОСОБА_1 жодних письмових заперечень на адресу банку не надходило, не заслуговують на увагу, оскільки суперечать ст. 520 ЦК України, відповідно до якої боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення коштів за картковим мультивалютним рахунком «PLATINUM» № НОМЕР_1 станом на 18.05.2014 у розмірі 1 626,29 дол. США, 1561,37 Євро підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За невчасне виконання грошового зобов`язання 3% річних повинні нараховуватися до дня ухвалення судом рішення та при обрахунку за основу береться розмір простроченої суми, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.01.2019 у цивільній справі №373/2054/16-ц (провадження №14-44цс18).

Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком розміру відсотків та 3% річних. Розмір 3% річних за картковим рахунком «PLATINUM» № НОМЕР_1 складає 346,20 дол. США та 332,38 євро.

Щодо стягнення пені відповідно до ст. 32 Закону України від «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», на яку посилається позивач, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 1092 ЦК України якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.

Отже, положення Цивільного Кодексу передбачає прямий обов`язок банку в разі виявлення незаконного списання коштів повернути їх на рахунок клієнта.

У відповідності до ст. 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів.

У відповідності до п. 32.3.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувана, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором.

Відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Згідно із Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі.

Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ініціювання переказу проводиться шляхом: 1) подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; 2) подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі; 3) подання ініціатором до відповідної установи - учасника платіжної системи документа на переказ, що використовується у відповідній платіжній системі для ініціювання переказу; 4)використання держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі; 5) подання обтяжувачем чи отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні; 6) надання клієнтом банку, що його обслуговує, належним чином оформленого доручення на договірне списання; 7) внесення готівкових коштів для подальшого переказу за допомогою платіжних пристроїв.

Відповідно до п. 8 розділу VІ Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Пунктами 5,6,9 розділу 6 постанови Правління Національного Банку України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» визначено, що користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

В позовній заяві позивачем, не надано відповідних доказів, які б свідчили про те, що кошти з рахунку позивача були списані без законних на те підстав, та банком були порушені правила розрахункових операцій.

За таких обставин, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача коштів за картковим мультивалютним рахунком «PLATINUM», карта НОМЕР_1 у розмірі 1 626, 29 дол. США, 1561,37 Євро; 3% річних за порушення грошового зобов`язання у валюті договору, в іншій частині позову слід відмовити.

Крім того, відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положеннями статті 268 ЦК України передбачено винятки із загального правила про поширення позовної давності на всі цивільні правовідносини і визначено вимоги, на які позовна давність не поширюється, зокрема у п. 2 ч. 1 ст. 268 ЦК України зазначено, що на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу, позовна давність не поширюється.

На підставі викладено та керуючись ст. 16, 203, 215, 217, 256, 261, 267, 525, 536, 559, 629, 638, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст. 3-5, 7- 13, 17, 43, 49, 60, 76-81, 211, 223, 258, 263, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти за картковим мультивалютним рахунком «PLATINUM», карта НОМЕР_1 :

- у розмірі 1 626, 29 доларів США та 1561,37 Євро;

-3% річних на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання в розмірі 346,20 доларів США та 332,38 Євро.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю. Г. Головко