Справа № 758/1128/22
Провадження № 2/461/871/22
11.05.2022 року, суддя Галицького районного суду м. Львова Мироненко Л.Д., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк», за участі третіх осіб: приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
До Галицького районного суду м. Львова надійшла вказана позовна заява, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову. Свої вимоги позивач мотивував тим, що наявні обґрунтовані підстави стверджувати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши заяву про забезпечення позову, позовну заяву та додані до них матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову повністю у визначений позивачем спосіб, виходячи з наступного.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
З матеріалів позову, заяви про забезпечення позову та доданих до них матеріалів вбачається, що позивач звернувся в суд із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечено, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
За змістом ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.
Як визначив Пленум ВСУ в п. 4 Постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Згідно з п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови приватного виконавця, станом на день подання позовної заяви з позивача здійснюється стягнення заборгованості за виконавчим написом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне вжити заходів забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення з позивача грошових коштів на підставі виконавчого напису вчиненого приватним виконавцем. Вказаний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.
При цьому, щодо вимоги позивача про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зняття арештів з рахунків, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти саме певні дії, натоміть забезпечення позову шляхом зняття арешту з майна фактично є оспоренням постанови приватного виконавця про арешт майна, який не може вирішуватись в порядку забезпечення позову, а має вирішуватись в порядку, визначеному ч.2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Відтак, в цій частині заявлених вимог слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 151, 152, 153 ЦПК України суд, -
В іншій частині вимог,- відмовити.
Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення для виконання ухвали три роки.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова.

Головуючий суддя Л.Д. Мироненко