ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 369/3533/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі

головуючої судді Шаповалової К.В..

за участю секретаря судових засідань Омелянчук О.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про передачу майна, що не може використовуватись за призначенням,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_3 про передачу майна, що не може використовуватись за призначенням.

Ухвалою суду від 23 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено у підготовче засідання на 8 червня 2021 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 червня 2021 року матеріали справи передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

18 серпня 2021 року матеріали цивільної справи надійшли до Дарницького районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 серпня 2021 року справу № 369/3533/21 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично матеріали справи було передано судді 25 серпня 2021 року.

Ухвалою суду від 30 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

На виконання вищевказаної ухвали, позивачем було подано заяву від 11 жовтня 2021 року вх. №70121 про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 30 листопада 2021 року на 11:00 год.

Підготовче засідання призначене на 30 листопада 2021 року було відкладено на 03 лютого 2022 року на 16:00 год за клопотаннями учасників справи.

Підготовче засідання призначене на 03 лютого 2022 року не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді у період з 24 січня по 3 лютого 2022 року включно. Згодом підготовче засідання було призначено на 06 квітня 2022 року на 11:30 год.

Підготовче засідання призначене на 06 квітня 2022 року не відбулось оскільки, відповідно до розпорядження голови Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2022 року № 2-вс у зв`язку з введенням на території України 24 лютого 2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року 470; 64/2022, з метою збереження життя та здоров`я працівників суду та відвідувачів оголошено здійснення розгляду лише кримінальних проваджень, у яких особи тримаються під вартою та у разі наявності клопотань, що потребують невідкладного розгляду, а також припинено пропуск до приміщення суду усіх відвідувачів, окрім учасників судового процесу за заявами та клопотаннями, що потребують невідкладного розгляду. Згодом підготовче засідання було призначено на 11 липня 2022 року на 11:30 год.

Ухвалою суду від 11 липня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та за згодою учасників справи розпочато розгляд справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи позовної заяви, просив позов задовольнити, оскільки позивачем відповідачу сплачена вартість автомобіля, який був пошкоджений в ДТП.

Відповідачка у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, вказала, що сума збитків виплачувалась їй не одноразовим платежем, а протягом тривалого часу, не кожен місяць, та на день сплати всієї суми, вказані гроші вже не мали такої вартості, на них вона не може купити новий автомобіль. Поряд з цим вказала, що витрачала багато часу та грошей для відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення з позивача коштів за автомобіль. Зауважила, що суд не зобов`язував її зберігати автомобіль, він знаходиться на штраф майданчику, грошей забрати його у неї немає, що з ним, вона не знає. У розгляді справи було оголошено перерву до 5 серпня 2022 року.

У судовому засіданні 5 серпня 2022 року позивач підтримав пояснення, надані його представником у попередньому судовому засіданні, просив позов задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 червня 2015 року, 22 грудня 2014 року близько 07 години 30 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем «SKODA OKTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною автодороги між селами Круглик та Хотів, що на території Києво-Святошинського району Київської області, в смузі для руху в бік с. Хотів, в порушення вимог пп. «б» п. 2.3 Правил дорожнього руху України, та пп. «д» п. 2.3 ПДР України, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, порушуючи вимоги п. 11.3 ПДР України, та пп. «в» п. 14.2 ПДР України, не переконавшись перед початком обгону в тому, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів, здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху в бік села Круглик, по якій в той момент вже попутно рухався автомобіль марки «Лексус», який здійснював маневр обгону автомобіля «RENAULT DUSTER», д.н.з. НОМЕР_2 , а також в порушення п. 14.5 ПДР України, після повернення автомобіля марки «Лексус» в свою смугу для руху в бік с. Хотів, він продовжив рух в межах зустрічної смуги руху, по якій в напрямку с. Круглик в той час рухався автомобіль «ЗАЗ ТF 69УО», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів. В результаті ДТП водій автомобіля «ЗАЗ ТF 69УО» ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень помер в Києво-Святошинській центральній районній лікарні Київської області.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 червня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. На підставі статті 75 КК України звільнено обвинуваченого від відбування призначеного основаного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язок, передбачений статтею 76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Вирішено долю речових доказів, зокрема автомобіль марки «ЗАЗ ТF 69УО», д.н.з. НОМЕР_3 , який переданий на штрафмайданчик ( АДРЕСА_1 ) повернуто безоплатно власнику ОСОБА_3 .

Вказаний вирок суду набрав законної сили.

Оскільки відповідно частини шостої статті 82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, факт ДТП та вина водія ОСОБА_1 у його вчиненні додаткового доказування не потребують.

Таким чином, винність ОСОБА_1 в описаній ДТП не підлягає доказуванню в даному цивільному провадженні.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2017 року, яке залишено без змін постановою апеляційного суду Київської області від 20 лютого 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 127332,50 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 відшкодування сплаченого у справі судового збору в розмірі 1303,33 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн.

Як вбачається з вказаного рішення суду, внаслідок скоєної ДТП автомобіль «ЗАЗ ТF 69YО», д.н.з. НОМЕР_4 , був технічно пошкоджений, та відповідно до звіту від 9 червня 2016 року вартість матеріального збитку складає 125 832,50 грн.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль «ЗАЗ ТF 69YO д.н.з. НОМЕР_4 належить ОСОБА_3 .

Під час розгляду вказаної справи суд дійшов до висновку, що оскільки винність ОСОБА_1 в нанесені матеріальної шкоди ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні і не викликає сумніву, а саме неправомірні дії відповідача призвели до зіткнення автомобілів, тому позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди необхідно задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача 127 332,50 грн. матеріальної шкоди.

Поряд з цим, у постанові суду апеляційної інстанції, яка розглядала апеляційну скаргу ОСОБА_1 на вказане рішення суду, зазначено, що розмір завданої шкоди визначений звітом і являє собою вартість транспортного засобу за ринковими цінами на момент оцінки. Вартість відновлення транспортного засобу перевищує ринкову вартість автомобілю.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обов`язок ОСОБА_1 щодо відшкодування ОСОБА_3 вартість пошкодженого в ДТП транспортного засобу «ЗАЗ ТF 69YО», д.н.з. НОМЕР_4 та розмір такого відшкодування не потребує повторного доказування під час розгляду цієї справи.

Звертаючись із позовом до суду, позивач просив суд зобов`язати відповідачку передати йому автомобіль «ЗАЗ ТF 69YО», д.н.з. НОМЕР_4 , як майно, яке не може використовуватись за призначенням, але має певну матеріальну цінність.

У відповідності до Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», а саме у п. 14 зазначено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Як вбачається з листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області від 9 квітня 2021 року згідно з інформацією, наданою Києво-Святошинським районним відділом ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) у відділі на виконання перебувало зведене виконавче провадження № 58265552 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргів, зокрема матеріальної шкоди в розмірі 127332,50 грн (ВП № 58198665). У зв`язку зі сплатою боргів в рамках ВП № 58198665 4 січня 2021 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже позивачем було сплачено відповідачу вартість пошкодженого транспортного засобу «ЗАЗ ТF 69YО», д.н.з. НОМЕР_4 в розмірі 127332,50 грн.

Вказане не заперечувалось відповідачкою у справі, як і не заперечувався факт неможливості використання за призначенням пошкодженого транспортного засобу, а також той факт, що на цей час вона є власником цього транспортного засобу.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в світлі наведених правових норм, враховуючи те, що позивач відшкодував відповідачу вартість пошкодженого транспортного засобу, з огляду на заяву заподіювача шкоди про передачу йому майна, що не може використовуватись за призначенням, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про передачу транспортного засобу «ЗАЗ ТF 69YО», д.н.з. НОМЕР_4 позивачу, а отже позовні вимоги є та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати позивача щодо сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про передачу майна, що не може використовуватись за призначенням - задовольнити.

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) передати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) транспортний засіб ЗАЗ TF69YO, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_7 , як майно, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позову до суду в розмірі 1258,33 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду щляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 11 серпня 2022 року.

Суддя К.В. Шаповалова