ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/105/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/4595/21 Категорія: 311020000 Гудзенко В. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року :

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.,

секретар: Зінченко Ю.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Комунальне некомерційне підприємство «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради;

особа, що подає апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради про витребування безпідставно набутого майна,-

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради про витребування безпідставно набутого майна.

В обґрунтування позову зазначила, що вона 01.11.2017 р. була прийнята на роботу до Уманської міської лікарні № 3 молодшою медичною сестрою. Із її заробітної плати проводилися утримання профспілкових внесків в розмірі 1%, хоча вона не подавала заяви про вступ до профспілкової організації. Після переведення її до КНП «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради з 11.12.2018 утримання профспілкових внесків продовжувалися. Вона в усному порядку зверталась до бухгалтерії про припинення таких операцій. Але утримання із зарплати було припинено лише після письмової заяви 09.07.2019 р. на ім`я керівника установи. Просить стягнути з відповідача грошові кошти, як безпідставно отримане майно у вигляді недоплаченої заробітної плати за період з 01.11.2017 по 10.12.2018 у розмірі 579,63 грн.; за період з 11.12.2018 по 01.08.2019 в розмірі 347,86 грн. та грошові кошти, як компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат, у розмірі не менше 178,39 грн.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2021 року в задоволенні позовних вимогОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачкою не надано доказів, що в Уманській міській лікарні № 3 та КНП «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради за вказаний нею період перебування в трудових відносинах функціонувала профспілкова організація. Суду не надано доказів, які б підтвердили неправомірність відрахування із заробітної плати позивачки та яку конкретну суму було відраховано без її згоди.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивачка оскаржила рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2021року, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення по справі, неправильно застосовано норми матеріального права, допущена невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. При цьому посилається як на доказ незаконного стягнення із заробітної плати коштів на користь профспілки - копію заяви від 09.07.2019, де вона просить припинити стягнення внесків, а також зазначає, що відповідач не надав відзив на позовну заяву, чим фактично визнав факт незаконного відрахування коштів із її заробітної плати.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що позивачкою ОСОБА_1 не було надано доказів відсутності її згоди на членство в профспілковій організації лікарні, а тому не підтверджено неправомірність відрахування профспілкових внесків. Щодо розрахунку позивачем компенсації втрати частини доходів у зв`язку порушенням строків їх виплати, то наведений позивачкою розрахунок не відповідає самій суті такої компенсації, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 не стосуються строків виплати заробітної плати. Вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції позивачка01.11.2017 р. була прийнята на роботу до Уманської міської лікарні № 3 молодшою медичною сестрою інфекційного відділення, 10.12.2018 р. звільнена у зв`язку з переведенням до КНП «Уманська центральна міська лікарня». 11.12.2018 р. прийнята по переводу до КНП «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради на посаду молодшої медичної сестри інфекційного відділення і 14.04.2020 р. звільнена за згодою сторін.

З часу влаштування на роботу в Уманську міську лікарню № 3 із заробітної плати позивачки проводилися утримання профспілкових внесків в розмірі 1%. Після переведення до КНП «Уманська центральна міська лікарня» утримання профспілкових внесків продовжувалися до моменту звернення позивачки 09.07.2019 р з письмовою заявою на ім`я керівника установи про припинення таких стягнень. На думку позивачки, грошові кошти, як безпідставно отримане майно у вигляді недоплаченої заробітної плати складають за період з 01.11.2017 по 10.12.2018 у розмірі 579,63 грн.; за період з 11.12.2018 по 01.08.2019 в розмірі 347,86 грн.,та грошові кошти як компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат, складають у розмірі не менш 178,39 грн.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд у відповідності до ч.1ст.13 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ним позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, згідно частини 3 ст.12, частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що позивачкою не надано переконливих доказів на обґрунтування позовних вимог, а тому висновок суду з цього приводу є правильним.

Позивачка пред`явила вимоги до Комунального некомерційного підприємства «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради, хоча в позові зазначає, що з 01.11.2017 р по 10.12.2018 р вона працювала в Уманській міській лікарні № 3, а вже з 11.12.2018 р по 14.04.2020 р. в КНП «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради. Доказів щодо реорганізації Уманської міської лікарні № 3 та про правонаступництво цієї установи суду не надано.

Доказів, того що в Уманській міській лікарні № 3 та в КНП «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради за вказані позивачкою періоди перебування її у трудових відносинах функціонувала профспілкова організація не надано.

Позивачкою також не доведено того, що вона не давала згоди на членство в профспілкової організації.

Стверджуючи про неправомірне відрахування із заробітної плати, ОСОБА_1 не надала доказів такого відрахування та конкретної суми, що утримувалась відповідачем щомісячно.

Що стосується позовних вимог про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат, які складають, на думку позивачки, у розмірі не менше 178,39 грн., то колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції з цього приводу є обґрунтованим.

Законом України № 2050-ІІІ від 19.10.2000 р. ( з послідуючими змінами в 2003,2021 рр.) «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат» передбачена компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати доходів, нарахованих громадянам.

Оскільки ОСОБА_1 не довела неправомірності утримання із її заробітної плати профспілкових внесків і ці суми не були відповідачем їй нараховані, тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні зазначених позовних вимог є обґрунтованим.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не дослідив та не дав оцінки доказу - копії заяви від 09.07.2019р., якою ОСОБА_1 просила припинити стягнення із заробітної плати профспілкових внесків є безпідставними, оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В даному випадку відрахування конкретних грошових коштів із заробітної плати позивачки повинні бути підтверджені відповідними бухгалтерськими документами.

Твердження позивачки в апеляційній скарзі, що відповідач фактично визнав позовні вимоги є її припущенням і тому не може бути прийнято до уваги.

Суд першої інстанції у відповідності до ст.89 ЦПК України дав оцінку належності, допустимості, достовірності зібраним у справі доказам та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що рішення суду першої інстанції є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст., 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384,389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради про витребування безпідставно набутого майна залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н. І. Гончар

Ю. В. Сіренко

Т. Л. Фетісова