Справа №173/663/22
Провадження №2/173/475/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 р. м.Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Демяненко С.І.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Верхньодніпровський відділ державної виконавчої служби у

Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного

міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

про зменшення розміру аліментів,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07.12.2021 у справі № 173/2199/21 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 на 1/6 частину всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що з 2020 року він проживає з іншою жінкою без реєстрації шлюбу, і ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 . Наразі цивільна дружина позивача перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому позивач самостійно утримує і дитину, і цивільну дружину. Позивач стверджує, що у зв`язку з народженням дитини у нього змінився сімейний стан, що дає підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються на доньку ОСОБА_3 за рішенням суду. Матеріальний стан позивача не дає йому можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі а також утримувати цивільну дружину та молодшого сина, оскільки єдиним джерелом прибутків позивача є заробітна плата, і після відрахувань податків, аліментів, оплати комунальних послуг та придбання життєво необхідних речей у позивача взагалі не залишається коштів на життя, що ставить його у дуже скрутне становище.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2022 відкрито провадження у справі № 173/663/22, на підставі статті 53 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача Верхньодніпровський відділ державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 29.06.2022 року.

29.06.2022 року судове засідання не відбулось у зв`язку з учбовою відпусткою судді Новіченко Н.В., у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 22.07.2022 року.

У судовому засіданні 22.07.2022 року позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх.

Відповідач у судовому засіданні 22.07.2022 року проти задоволення позову заперечив, оскільки вважає що у позивача відсутні підстави для зменшення розміру аліментів.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Положеннями частини 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, третя особа повідомлена про час і місце судового розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

У судовому засіданні 22.07.2022 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, розглянувши подані заяви і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , позивач є батьком, а відповідач матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07.12.2021 у справі № 173/2199/21, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 10.02.2022, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.10.2021 року і до повноліття дитини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилась ще одна дитина ОСОБА_6 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ), матір`ю якої є ОСОБА_7 .

Позивач стверджує, що з 2020 року він проживає з іншою жінкою без реєстрації шлюбу, і ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 . Наразі цивільна дружина позивача перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому позивач самостійно утримує і дитину, і цивільну дружину. Позивач стверджує, що у зв`язку з народженням дитини у нього змінився сімейний стан, що дає підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються на доньку ОСОБА_3 за рішенням суду. Матеріальний стан позивача не дає йому можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі а також утримувати цивільну дружину та молодшого сина, оскільки єдиним джерелом прибутків позивача є заробітна плата, і після відрахувань податків, аліментів, оплати комунальних послуг та придбання життєво необхідних речей у позивача взагалі не залишається коштів на життя, що ставить його у дуже скрутне становище.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася інша дитина.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, суд зазначає, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів на підставі положень статті 192 СК України.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) викладено такий правовий висновок щодо застосування статті 192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану».

Проте, в порушення зазначених вище вимог закону позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини.

При цьому, суд зазначає, що син ОСОБА_4 у позивача народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто ще до ухвалення рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07.12.2021 у справі № 173/2199/21 про стягнення з позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , а тому ця обставина не є підставою для зменшення розміру аліментів в розумінні статті 192 СК України.

Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07.12.2021 у справі № 173/2199/21 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку із зміною у позивача сімейного стану, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення доньки ОСОБА_3 та суперечитиме її інтересам.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Приймаючи до уваги, що позивачем не доведено підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07.12.2021 у справі № 173/2199/21, а сплата аліментів позивачем, який є працездатним, не є надмірним тягарем для нього, зменшення розміру аліментів не відповідатиме інтересам дитини, враховуючи баланс інтересів дитини та батька, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 7, 8, 12, 13, 76, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Верхньодніпровський відділ державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зменшення розміру аліментів.

2. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 : зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).

4. Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ).

5. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Верхньодніпровський відділ державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (: Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Верхньодніпровськ, пл. О. Поля, буд. 5).

Повне рішення складено 22.07.2022 року.

Суддя Н.В. Новіченко