Справа № 202/2163/21
Провадження № 2/202/228/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 травня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Свити Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних щодо предмета спору: Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення суми страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних щодо предмета спору: Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення суми страхового відшкодування.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 04.01.2017 в місті Дніпрі на вулиці Калиновій сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Kangoo», державний номер НОМЕР_1 , та автомобіля відповідача «Mitsubishi Lanser», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017 ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до висновку товарознавчої експертизи розмір матеріального збитку, спричиненого йому внаслідок пошкодження автомобіля складає 94 621, 64 грн. Зазначив, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi Lanser», реєстраційний номер НОМЕР_2 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз», однак страхова компанія не здійснила виплату страхового відшкодування. Позивач вказав, що він звернувся із відповідною заявою до МТСБУ та останнє виплатило йому 6 000 грн. на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 не відшкодовану частину матеріальної шкоди у сумі 88 621 грн.

ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначала, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» (01030, м. Київ, вул. Михайла Коцюбинського, буд. 6, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на відшкодування матеріальної шкоди 86 621 (вісімдесят шість тисяч шістсот двадцять одну) грн. 64 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 2 000 грн., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 2 000 грн., а всього 4000 (чотири тисячі) грн.. 00 коп. У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовлено. Враховуючи, що судом вже було стягнуто на користь ОСОБА_1 шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04.01.2017 позовні вимоги задоволенню не підлягають.

ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмові пояснення в яких зазначив, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Європейській страховий союз» у межах ліміту відповідальності 100 000 грн. Наголошували, що приватне акціонерне товариство «Європейській страховий союз» має нести відповідальність за шкоду нанесену ОСОБА_2 в межах ліміту відповідальності. Приватне акціонерне товариство «Європейській страховий союз» не визнано банкрутом та не ліквідовано, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 , 04 січня 2017 року у 18 годині 00 хвилину у м. Дніпро по пр. Слобожанському керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer д/н НОМЕР_2 , виїхала на регульоване перехрестя з вул. Калиновою на заборонений (червоний) сигнал світлофора та скоїла зіткнення з автомобілем Renault Kangoo д/н НОМЕР_1 , який рухався по вул. Калинова на зелений сигнал світлофору, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушила вимоги п.п. 8.7, 1.3, 1.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017 року відповідача ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mitsubishi Lanser», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9006021 від 11.03.2016 року.

Відповідно до умов вказаного полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100 000,00 грн.; розмір франшизи 2000 грн.

Позивач звертався до МТСБУ із заявою щодо врегулювання питання про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. На заяву позивача МТСБУ надіслало йому відповідь про можливість врегулювання спору між страховиком та ним в судовому порядку та виплатило йому на відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП 6 000 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» (01030, м. Київ, вул. Михайла Коцюбинського, буд. 6, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на відшкодування матеріальної шкоди 86 621 (вісімдесят шість тисяч шістсот двадцять одну) грн. 64 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 2 000,00 грн., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 2 000,00 грн. а всього 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. Після здійснення Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий союз» страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 , останньому передати ПрАТ «Європейський страховий союз» залишки транспортного засобу марки «Renault Kangoo», державний номер НОМЕР_1 . Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 866,22 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 40 грн. У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.10.2020 виконавчий лист № 202/8119/17 про стягнення з приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» на користь ОСОБА_1 заборгованості у сумі 86 621, 64 грн. та судовий збір у сумі 866, 22 грн. повернуто стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1 Закону України Про страхування передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 754/1108/15-ц (провадження № 61-20780св18) зроблено правовий висновок, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Зазначені висновки підтримувалися Верховним Судом в подальшому, зокрема в постанові від 18 лютого 2020 року в справі № 522/1251/15-ц (провадження № 61-9573св18), в якій Верховний Суд дійшов висновку, що відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно з пунктами 20.2, 20.3 статті 20 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до підпункту ґ пункту 41.1, підпункту а пункту 41.2 статті 41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, обов`язок з виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а в разі недостатності коштів (майна) - на МТСБУ, тому ОСОБА_2 є неналежним відповідачем.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних щодо предмета спору: Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення суми страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 141 КПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 141, 247, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних щодо предмета спору: Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення суми страхового відшкодування відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда