Справа 752/9440/16-ц
провадження № 2-п/752/2/22
УХВАЛА

25.03.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Боруха Сергія Володимировича про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення у справі № 752/9440/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ПрАТ «СК «Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебувала справа № 752/9440/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ПрАТ «СК «Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В грудні 2021 року представник відповідача звернувся до суду із заявою, в якій просив поновити строк для звернення із заявою про перегляд заочного рішення суду, оскільки, останній пропущено з поважних причин, а також скасувати заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.01.2017 року по справі № 752/9440/16-ц, яким позов було задоволено частково. В обґрунтування заяви зазначено, що заочне рішення було ухвалено за відсутності відповідача, та судом не було враховано всіх обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору. 15.11.2021 року представник відповідача отримав копію зазначеного заочного рішення суду, а тому наявні підстави для поновлення стороні відповідача строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду у даній справі. З огляду на викладене, а також зважаючи на те, що наявні докази необґрунтованості позовних вимог, а тому сторона відповідача вимушена звернутись до суду із даною заявою.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяви про перегляд заочного рішення, встановив наступне.

Судом встановлено, що в червні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.06.2016 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що в серпні 2016 року відповідач та його представник звертались до суду із клопотаннями про відкладення розгляду справи та ознайомлення із матеріалами справи.

Крім того, в жовтні 2016 року відповідач звертався до суду із клопотанням про залучення до участі у справі ПрАТ «СК «Україна», та протокольною ухвалою суду від 20.10.2016 року, зазначене клопотання було задоволено судом.

Стороною відповідача отримувались судові повістки про дати розгляду справи, та відповідач був достеменно обізнаний про перебування в провадженні суду зазначеного спору.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.01.2017 року у справі № 752/9440/16-ц, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ПрАТ «СК «Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, було задоволено частково. Стягнуто із відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 204624,60 грн., моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. Стягнуто із відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 2146,15 грн.

Копія судового рішення була направлена відповідачу для відома, однак, до суду повернувся конверт без вручення за закінченням терміну зберігання.

У квітні 2017 року на адресу Голосіївського РВДВС ГТУЮ у м. Києві судом було направлено виконавчий лист для організації виконання стягнення на користь держави.

11.05.2017 року представник позивача отримав на виконання зазначеного рішення суду два виконавчих листи.

З автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що в Голосіївському ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) із 26.05.2017 року перебувають виконавчі провадження, боржником за якими є відповідач, а стягувачем - позивач у даній справі.

У вересні 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Борух С.В. звернувся до суду із заявою про ознайомлення із матеріалами справи, та 15.11.2021 року він отримав копію заочного судового рішення.

Сторона відповідача зазначає, що представником відповідача було отримано копію рішення у даній справі лише в листопаді 2021 року, а відтак строк для подачі заяви пропущено з поважних причин.

Натомість, варто вказати на те, що із досліджених матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 був достеменно обізнаним про перебування справи в провадженні суду із червня 2016 року. Останнім подавались до суду клопотання, та його представник знайомився із матеріалами справи.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність вимоги заяви в частині поновлення строку на оскарження заочного рішення суду у даній справі, суд приймає до уваги те, що порядок оскарження заочного рішення, встановлений статтями 284-287 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску із інших поважних причин.

Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення ( ст. 127 ЦПК України)

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі.

Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням, а тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Ткаченко Ю.В.1 проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач був достеменно обізнаний про перебування із 2016 року справи в суді, підстави та предмет пред`явлених позовних вимог до нього, та із цього часу, на переконання суду, мав всі можливості для того щоб звернутись, в т.ч. до фахівців для отримання правової допомоги.

Однак, лише у вересні 2021 року відповідачем було укладено договір про надання правової допомоги із АО «Сергія Боруха», та заяву про перегляд заочного рішення представником відповідача - адвокатом Борухом С.В. було подано лише в грудні 2021 року.

Доводи сторони відповідача про те, що представник відповідача Борух С.В. отримав копію рішення лише в листопаді 2021 року, а тому наявні підстави для поновлення стороні відповідача строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду у даній справи, не є такими, з якими закон пов`язує можливість поновлення пропущеного строку, оскільки, відповідач був обізнаним про розгляд справи судом ще в 2016 році та мав всі можливості для вчасної реалізації процесуальних прав в рамках розгляду даної справи.

Слід окремо зазначити про те, що стороною відповідача не наведено в заяві про поновлення строку достатніх поважних причин, в зв`язку з чим більше трьох років відповідач, обізнаність якого, про наявність в суді справи, - підтверджена матеріалами справи, - не здійснював жодних дій щодо, зокрема, ознайомлення із заочним рішенням суду та подачі заяви про його перегляд.

Суд вважає, що наведені представником відповідача посилання про поважність пропуску строку є недостатніми для поновлення строку для подачі заяви про скасування заочного рішення, в контексті Правової позиції ВСУ від 16.11.2016 року у справі № 6-2469цс16, оскільки, відповідач був обізнаний про наявність спору, та, маючи обсяг прав, встановлених ЦПК України, мав можливість вчасно вжити заходів щодо захисту своїх прав.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач був обізнаний про існування спору в суді, про предмет та підстави пред`явлених до нього позовних вимог, однак, вчасно без поважних причин не вжив заходів щодо оскарження заочного рішення суду у встановлені законом строки, та стороною відповідача не наведено суду переконливих доказів поважності пропуску такого строку, а тому суд вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні заяви представника відповідача про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25.01.2017 року.

За відсутності підстав для поновлення зазначеного строку, суд вважає за необхідне залишити без розгляду заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Боруха С.В. про перегляд заочного рішення Голосіївськог районного суду міста Києва від 25.01.2017 року, яке ухвалене в межах розгляду даної цивільної справи.

Враховуючи та керуючись статями 126, 127, 131, 284-287 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику відповідача ОСОБА_1 - адвокату Боруху Сергію Володимировичу в поновленні строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.01.2017 року у справі № 752/9440/16-ц.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Боруха Сергія Володимировича про перегляд заочного рішення у справі № 752/9440/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ПрАТ «СК «Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.П. Чередніченко