Справа № 308/5912/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участю:

секретаря судового засідання Бокотей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява від ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

-стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини, а саме ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 разово у загальній сумі 13750 грн. за половину витрачених позивачем коштів на навчання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач раніше перебували у шлюбі. Утім, 23.07.2012 на підставі рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва по справі №2/1414/1234/2012р. згаданий шлюб розірвано. При цьому від шлюбу з відповідачем позивач має 2 дітей, зокрема, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 25.07.2012 по справі №2/1414/1235/2012р з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення нею повноліття.

Зазначає про те, що станом на момент звернення до суду спільна донька позивача та відповідача навчається в Ужгородському торгівельному-економічному коледжі, на платній основі згідно з договором №169 від 10.08.2020 року, за яким вартість навчання дитини становить 49950 грн. Вважає, що такі витрати обумовлені потребою дитини для здобуття освіти та є додатковими.

Вказує на те, що на момент звернення до суду сума вже понесених позивачем витрат складає 27500 грн., що підтверджується відповідними платіжними документами. Зважаючи на те, що відповідач має можливість оплатити додаткові витрати на дитину, то з урахуванням приписів Сімейного кодексу України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути половину суми понесених позивачем витрат, а саме 13750 грн.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, що згідно з частиною 2 статті 191 ЦПК України не перешкоджає розгляду та вирішенню справи по суті за наявними матеріалами.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 01.06.2022 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 23.07.2012 по справі №2/1414/1234/2012р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Як встановлено рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 25.07.2012 по справі №2/1414/1235/2012р., від шлюбу сторони мають 2 дітей, у тому числі, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Цим же рішенням суду з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення нею повноліття.

Згідно з довідкою №1338 від 13.05.2022 виконавчого комітету Холмківської сільської ради до складу сім`ї позивача входять: дочка ОСОБА_3 2005 року народженя та син ОСОБА_4 2003 року народження.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 10.01.2019 вих.№09 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , починаючи з 10.01.2019 по дату видачі довідки.

10.08.2020 між Київським національним торговельно-економічним університетом в особі директора Ужгородського торговельно-економічного коледжу (далі Заклад) ОСОБА_5 , ОСОБА_3 (вступник) та позивачем як законним представником вступника укладено договір про надання освітніх послуг №1, за яким навчальний заклад взяв на себе зобов`язання здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньо-професійною програмою «готельне обслуговування».

Пунктом 12 згаданого договору визначено, що розмір вартості освітньої послуги, який складає 49950 грн. з розбивкою по семестрах.

Факт здійснення оплати на загальну суму 27500 підтверджується копіями квитанцій, а саме:

1)від 13.08.2020 на суму 6850 грн.;

2)від 28.01.2021 на суму 6850 грн.;

3)від 01.09.2021 на суму 6900 грн.;

4)від 06.05.2022 на суму 6900 грн.

Дослідження змісту наведених платіжних документів, зокрема, графи «призначення платежу» дозволяє суду стверджувати про те, що вказані грошові кошти були сплачені саме за отримання вступником освітніх послуг,наданих Закладом.

Виходячи з наявності підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання спільної дитини, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

ІV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

З обставин справи вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є неповнолітньою донькою відповідача. При цьому суд бере до уваги рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 25.07.2012 по справі №2/1414/1235/2012р., яким встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 видане 23.07.2003 року відділом РАГС Корабельного районного управління юстиції, актові запис №392, та дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданою 17.09.2005 року Корабельним відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №467.

Отже, на відповідача поширюється передбачений статтею 180 СК України обов`язок по утриманню своєї неповнолітньої дитини.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 185 СК України передбачено, що, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір таких витрат визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, понесених додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Під час розгляду цивільної справи № 6-1489цс17 Верховний Суд України роз`яснив, що до особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Між тим, необхідно звернути увагу на те, що особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року по справі №201/15248/16-ц.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення.

У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Поряд із цим, слід звернути увагу на те, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим та підтверджуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», щодо передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягти лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

На переконання суду, витрати, понесені позивачем у зв`язку з укладенням договору про надання освітніх послуг №169 від 10.08.2020 не належать до додаткових витрат, понесених на дитину, оскільки не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом), не є такими в розумінні статті 185 СК України, а тому мають покриваються за рахунок аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача у розмірі, визначеному рішенням суду, беручи до уваги те, що такі були понесені до досягнення дитиною повноліття.

Навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, оскільки не є такими в розумінні статті 185 СК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 та від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19.

V. Висновки за результатами розгляду

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підсумовуючи викладене у сукупності, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

VI. Судові витрати

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про оплату додаткових витрат на дитину.

Отже, підстави для стягнення судового збору відсутні.

Керуючись статтями 12, 13, 18, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадже ння або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Й. Данко