Провадження №2/521/1527/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Неділько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та виселення,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом.

Позов обґрунтований тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 23 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою В.М., реєстраційний №3721, він є власником квартири АДРЕСА_1 .

Проте, за вказаною адресою зареєстровані та проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які, відмовляються у добровільному порядку знятися з обліку та виселетися, чим здійснюють перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та виселення задоволено повністю.

Визнано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Виселено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто у рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь держави суму неоплаченого судового збору в розмірі 1409,60 гривень.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_4 подала заяву про перегляд заочного рішення, в якій просила переглянути заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01.11.2018 року за позовом ОСОБА_1 , скасувати його та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

При цьому посилалася на те, що про судовий розгляд та наявність судового рішення вона дізналася випадково при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження в Першому Малиновському відділі виконавчої служби в м. Одесі Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Під час розгляду справи в суді, вона проживала за іншою адресою, аніж та, за якою здійснювалися судові виклики, що свідчить про поважність причин неприбуття в судові засідання. Позивач помилково вказав адресу АДРЕСА_2 , не з`ясувавши дійсно чи вона проживає за цією адресою.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2021 року поновлено ОСОБА_4 пропущений процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення задоволено.

Заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 01 листопада 2018 року в цивільній справі №521/122440/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та виселення скасовано.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та виселення призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце слухання справи сповіщені належним чином, надали заяву про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутність.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином та своєчасно.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу серії ННІ №358617 від 23 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою В.М., реєстраційний №3721, ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , , ОСОБА_7 передали, а ОСОБА_1 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Право власності ОСОБА_1 було зареєстровано у встановленому законом порядку, про що державним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою В.М. у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 18 червня 2018 року на підставі дублікату, що має силу оригіналу, договору купівлі-продажу серії та №555 було внесено відповідні відомості.

На вказане майно КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 21 лютого 2007 року було виготовлено технічний паспорт.

Відповідно до довідок Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 04 травня 2018 року та від 17 серпня 2018 року відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, 01 серпня 2018 року ОСОБА_1 було надіслано поштою Вимоги про виселення на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , проте, як вбачається із поштових повідомлень ТОВ «Експрес-доскавка «Меркурій» R0828014, R0948360, R0828013, відповідачі відмовились прийняти Вимоги.

З 2018 року відповідачі в квартирі позивача не проживають.

Вказаний факт підтверджується поясненнями сусідів та голови правління ОСББ «Гайдара 74».

Реєстрація відповідачів створює позивачу перешкоди у користуванні житлом та позбавляє його права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права

до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідач порушив права та законні інтереси позивача у справі.

Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідачів в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов.

Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою.

Оскільки відповідачі за вказаною адресою не проживають, ця житлова квартира не є їх місцем проживання або місцем перебування, вони мають бути визнані особами, що втратили право користування житловим приміщенням.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов в цій частині обґрунтованим.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про виселення відповідачів, то суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справ, та не заперечує сам позивач, відповідачі на вказаній житловій площі не проживають, особистих речей в квартині не мають, виселились з житлового приміщення добровільно, тому підстави для задоволення позову про виселення відсутні.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи, з відповідачів слід стягнути судовий збір в розмірі 1409,60 гривень в дохід держави в рівних частках.

Керуючись ст. ст. ст.ст.259, 263-265,269 ЦПК України, ст. ст. 316, 328, 391 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та виселення задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути у рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь держави суму неоплаченого судового збору в розмірі 1409,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 08 червня 2012 року.

Відповідач: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_3 , виданий органом №5114 28 серпня 2017 року.

Відповідач: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_6 , посвідка НОМЕР_4 , видана ВГІРФО ГУ ДМС України в Одеській області 24 вересня 2013 року.

Суддя: І.В. Плавич