Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря Фареник А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1306343 в розмірі 23 647, 24 гр.
Посилається в позові на те, що 23 вересня 2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено кредитний договір №1306343.
23 квітня 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 23042020, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 23 квітня 2020 року до договору факторингу № 23042020 від 23 квітня 2020 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23 647, 24 гр., з яких:
- 6 325, 60 гр. сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 3 415, 82 гр. сума заборгованості за відсотками;
- 13 905, 82 гр. сума заборгованості за пенею.
Зазначає, що згідно п. 3.9. договору факторингу у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного договору.
Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором.
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.
Виходячи з цього, просить задовольнити позов.
Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 11 травня 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.
Ухвалою суду від 20 травня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.
З рекомендованого повідомлення вбачається, що відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками 22 червня 2021 року.
/ а. с. 32 /
Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.
07 липня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача, у якому останній проти позову заперечує.
Зазначає, що він має звання полковника, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , тобто є військовослужбовцем.
Крім цього, він є учасників бойових дій.
Частиною 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Таким чином, з оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014 в Україні настав особливий період, який не скасовано, відтак діє дотепер.
Вважає, що дії позивача по нарахуванню та списанню відсотків у період протягом вересня 2019 року і по день підписання позовної заяви, а також нарахуванню та списанню пені за прострочку за кредитом на суму понад 100 гр., що призвело до утворення, на думку позивача, заборгованості у сумі 3 415,82 гр. - за відсотками, та 13 905,82 гр. - за пенею, є неправомірними, оскільки їх здійснено із порушенням вимог ст.ст. 14, 1048 ЦК України, ст.ст. 2, 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».
Що стосується заборгованості у сумі 6 325,60 гр., зазначив, що сума кредиту складає8 000,00 гр., а з наданої позивачем картки обліку за цим договором видно, що позивач визнав здійснення платежів: 11 жовтня 2019 року - у сумі 4 000, 00 гр., 20 жовтня 2019 року - у сумі 871,04 гр. та 19 листопада 2019 року - у сумі 3 415,82 гр., що в сумі становить 8 286,86 гр.
Таким чином, станом на 19 листопада 2019 року позивачу було повернуто суму кредиту - 8 000, 00 гр. повністю і заявлена позивачем вимога про стягнення 6 325,60 гр. основного боргу є необґрунтованою.
Додатково зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності, визначений ч.2 ст.258 ЦК України, за вимогою про стягнення пені у розмірі 13 905, 82 гр.
Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
13 липня 2021 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій зазначено, що при формуванні позовної заяви було допущено технічну помилку, замість «сума заборгованості по штрафам» було вказано «...за пенею...».
Таким чином, заборгованість за пенею відсутня.
Зазначено також, що є розбіжність у сумі заборгованості по відсоткам та штрафам в позовній заяві, Реєстрі Боржників за договором факторингу № 23042020 від 23 квітня 2020 року та картці обліку по договору № 1306343 від 23 вересня 2019 року.
Проте, загальна сума заборгованості є однакова, як в Реєстрі Боржників за договором факторингу № 23042020 від 23 квітня 2020 року, так і в картці обліку по договору № 1306343 від 23 вересня 2019 року.
Підтвердив, що відповідач здійснив проплати в розмірі 4 000, 00 гр., 871, 04 гр. та 3 415, 82 гр.
Таким чином, товариство набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23 647,24 гр., з яких:
- 6 325, 60 гр. - сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 13 321, 64 гр. - сума заборгованості за відсотками;
- 4 000, 00 гр. - сума заборгованості по штрафам.
Щодо твердження відповідача про наявний у нього статус військовослужбовця зазначає наступне.
Відповідно до роз`яснень Національного Банку України для звільнення військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», такі позичальники мають надати до банку документи, що підтверджують їх призов під час мобілізації та проходження військової служби та відповідають переліку документів, зазначеним в листі Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Документом, який підтверджує призив та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки.
Повідомляє, що відповідачем не було надано до первісного кредитора такого документа, а тому він втратив своє право на звільнення від нарахування первісним кредитором штрафів, пені та процентів за користування кредитом відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Стверджує, що нарахування відповідачу відсотків здійснювалось з тих підстав, що відповідач не повідомив банк у відповідності до умов чинного законодавства про те, що він являється військовослужбовцем та що на нього поширюється норми ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
У зв`язку з вищевикладеним, ТОВ «ФК «ЄАПБ» вважає, що відсутні правові підстави для застосування до зобов`язань відповідача по кредитному договору №1306343 від 23 вересня 2019 року пільг, передбачених ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позов в уточненому вигляді.
19 липня 2021 року до суду надійшли заперечення відповідача.
Вважає, що у відповіді на відзив позивач допустив зміну і предмету, і підстав позову, зауваживши, що «пеня» слід читати як «штраф», і повністю переформулював позовні вимоги в інший спосіб, ніж це зазначено у позовній заяві, за якою відкрито провадження у справі: щодо відсотків висловив вимогу стягнути 13 321,64 гр., а не 3 415,82 гр. як у позовній заяві (тобто, це збільшення позовних вимог), від позовних вимог щодо пені у розмірі 13 905,82 гр. відмовився повністю, проте висуває нову вимогу - стягнути штраф у розмірі 4 000,00 гр. якої немає у позовній заяві.
Вважає, що поданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом наявності у нього заборгованості у розмірі 23 647, 24 гр. з наступних підстав.
Відповідно до положень статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» розрахунок заборгованості за кредитним договором, є первинним документом і такої ж позиції дотримується і Верховний Суд у постанові від 29.08.2019 року у справі №645/6901/15-ц.
Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості зазначеним вимогам не відповідає, оскільки не містить обов`язкових реквізитів, зазначених у ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України».
Цей розрахунок не містить ані посад осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; ані особистого підпису або інші даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
До того ж, як з`ясувалося з відповіді на відзив, цей розрахунок є повністю помилковим, містить численні серйозні неточності, і тому не може бути прийнятий судом.
Таким чином, слід прийняти до уваги лише відмову позивача від позовних вимог у розмірі 13 905,82 гр. пені.
Стверджує, що незрозумілою є аргументація позивача щодо нібито необхідності доведення ним тієї обставини, що у нього погіршився матеріальний стан.
Адже частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. І це правило не пов`язано ані з бажанням позивача «схвалити користування пільгою», ані з погіршенням матеріального стану боржника.
Вважає, що його твердження щодо ненарахування штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань та процентів за користування кредитом під час дії особливого періоду позивачем спростовано не було.
Щодо заборгованості у сумі 6 325,60 гр., яка, на думку позивача, існує по тілу кредиту, то з таким твердженням не погоджується.
Наголошує на тому, що станом на 19 листопада 2019 року позивачу було повернуто суму кредиту - 8 000, 00 гр. повністю, а заявлена позивачем вимога щодо стягнення 6 325,60 гр. основного боргу є необґрунтованою.
Відмічає, що позивачем було пропущено строк позовної давності за додатковою вимогою про стягнення штрафу у розмірі 4 000, 00 гр., оскільки до штрафу як і до неустойки також застосовується строк позовної давності в 1 рік (ч. 2 ст. 258 ЦК України), а у відповіді на відзив жодних обґрунтувань поважності пропуску строку позовної давності не наведено.
Просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 23 вересня 2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем укладено договір № 1306343 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти в загальній сумі 8 000, 00 гр. строком на 30 днів.
Згідно з положеннями п. 1.3. сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: знижена процентна ставка становить 1,53 % від суми позики за кожен день користування позикою (558,45 % річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього договору.
Стандартна процента ставка становить 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою (657,00 % річних).
Відповідно до п. 1.4. договору загальна вартість позики за зниженою ставкою складає 145,90 % від суми позики (у процентному виразі) або 11 672, 00 гр. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування позикою - 45,90 % від суми позики (у процентному виразі) або 3 672, 00 гр. (у грошовому виразі).
Відповідно до п. 4.4. договору у випадку прострочення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 96, 00 гр. за кожен день прострочення, починаючи з 4 (четвертого) дня прострочення виконання зобов`язань за договором.
23 квітня 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 23042020, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 23 квітня 2020 року до договору факторингу № 23042020 від 23 квітня 2020 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23 647, 24 гр., з яких:
- 6 325, 60 гр. сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 3 415, 82 гр. сума заборгованості за відсотками;
- 13 905, 82 гр. сума заборгованості за пенею, штрафами.
/ а.с. 4 - 9; 13 /
Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
За правилами ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач є військовослужбовцем, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 07 липня 2021 року №363/д/1453, посвідченням серії НОМЕР_2 та посвідченням офіцера серії НОМЕР_3 .
/ а.с. 43 - 44, 74 /
Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Статтю 14 вказаного закону було доповнено частиною 15 підпунктом 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року № 1275-VІІ.
Пунктом 3 Прикінцевих положень зазначеного закону передбачено поширення дії підпункту 3 пункту 4 розділу І цього Закону на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
З довідок військової частини НОМЕР_1 вбачається, що відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині, з 17 листопада 2014 року по 09 лютого 2015 року, та з 12 лютого 2020 по 31 серпня 2020 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.
/ а.с. 42 /
Таким чином, відповідач користується пільгами, передбаченими ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», а тому нарахування щодо нього штрафних санкції, пені за невиконання зобов`язань, а також процентів за користування кредитом суперечить вимогам закону.
Відповідно до п.3.1 договору повернення позики та сплата процентів мала здійснюватися відповідачем згідно графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору.
Звертаючись до суду, позивачем такий графік до позову додано не було.
Пунктом 3.5 договору визначено черговість розподілу коштів від позичальника.
Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на погашення основної суми боргу та внесення платежів: 11 жовтня 2019 року - у сумі 4 000, 00 гр., 20 жовтня 2019 року - у сумі 871,04 гр. та 19 листопада 2019 року - у сумі 3 415,82 гр., що становить 8 286,86 гр.
Внесення коштів у таких розмірах не заперечуються позивачем та підтверджуються наданою позивачем карткою обліку за договором.
З картки обліку за укладеним договором вбачається, що відповідачем на виконання умов договору вносилися наступні платежі - 11 жовтня 2019 року в сумі 4 000, 00 гр., 20 жовтня 2019 року - 871,04 гр.,19 листопада 2019 року - 3 415,82 гр.
На виконання п.3.5 договору внесені кошти були розподілені наступним чином 11 жовтня 2019 року 1 674, 40 гр. на погашення кредиту та 2 325, 60 гр. на сплату процентів; 20 жовтня 2019 року на погашення процентів, 19 листопада 2019 року на погашення процентів.
Тобто, з загальної суми кредиту 8 000, 00 гр. лише 1 674, 40 гр. позивачем були направлені на погашення тіла кредиту, решта - на погашення процентів.
Враховуючи викладене вище, заборону нарахування по виданому відповідачу кредиту штрафів, пені та процентів, внесення відповідачем за умовами договору загальної суми 8 286,86 гр., що перевищує суму кредиту, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.
Щодо заперечень позивача на приведені в відзиві обставини, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач проходить службу в Збройних Силах з 31 липня 1990 року.
За умовами кредитного договору відповідач зареєстрований по Повітрофлотському АДРЕСА_1 , тобто за місцем знаходження Міністерства оборони України.
Кредитний договір був укладений уже в період дії особливого періоду, у який військовослужбовцям, до яких відноситься відповідач, надаються визначені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» пільги.
Та обставина, що відповідач не надав позикодавцю даної інформації, не змінює його статусу та не надає права позичальнику нараховувати проценти за умовами кредитного договору та фінансові санкції за його неналежне виконання.
З урахуванням цього заперечення позивача в цій частині судом не можуть бути прийняті до уваги.
Керуючись ст.ст. 3, 6, 15, 16, 525-526, 610, 611, 626- 629, ч.1 ст.634, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 82, 259, 263 265, 268, 273 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. А. Шереметьєва