Справа №:755/8281/21
Провадження №: 2/755/4417/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" травня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі :

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення технічної експертизи документу, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , треті особи: Третя Криворізька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Кульбіда Наталія Михайлівна, про визнання заповіту недійсним.

В підготовчому засіданні відповідач ОСОБА_1 заявив клопотання про призначення технічної експертизи медичної карти амбулаторного хворого № 147425 від 10 квітня 2013 року на ім`я ОСОБА_2 , 1925 року народження.

Позивач в підготовчому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання відповідача.

Представник третьої особи - 1 в підготовче засідання не з`явився. Надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника.

Третя особа - 2 в підготовче засідання не з`явилась. Надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд, заслухавши клопотання відповідача, думку позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно із ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Так, відповідач просить в рамках розгляду даної справи, призначити технічну експертизу медичної карти амбулаторного хворого № 147425 від 10 квітня 2013 року на ім`я ОСОБА_2 , 1925 року народження вказуючи на те, що медична карта підроблена та на даний час відкрито два кримінальні провадження за фактом підробки медичної документації.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Статтею ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як серед іншого, висновками експертів.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Як роз`яснено у п. п. п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», звернути увагу судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків. Вказано на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Згідно із ч. 3, ч. 6 ст. 83 ЦПК України, відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У частині першій статті 225 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений дієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи в разі, якщо судом буде встановлено, що в момент вчинення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

В силу вимог ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Обов`язковість вимог ст. 145 ЦПК щодо призначення судово-психіатричної експертизи при вирішенні спору про визнання недійсним правочину на підставі ст. 225 ЦК, вказує на те, що саме висновок експерта в цьому випадку є належним доказом медичного характеру в розумінні ст. 58 ЦПК.

Згідно з вимогами ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Отже, належним способом доказування по даній категорії справ є саме наявність висновку судово-психіатричної експертизи відносно тієї чи іншої особи.

З огляду на предмет спору, а саме визнання заповіту недійсним з підстав того, що заповідач ОСОБА_2 мала хронічне психічне захворювання, суд приходить до висновку, що призначення в даній справі судової експертизи первинної медичної документації не є належним способом доказування та призначення такого виду експертизи в рамках даної цивільної справи не є доречним та призведе до фактичного затягування розгляду справи.

На підставі вище викладеного, аналізуючи всі обставини справи суд вважає за доцільне в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення технічної експертизи документу відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76, 77, 81, 84, 260-261 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення технічної експертизи документу відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 11 травня 2022 року.

Суддя Н.О. Яровенко