Справа №949/1711/21
Провадження №2-н/949/91/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2022 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Шкоду Павла Васильовича, 24 грудня 2021 року звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на її користь аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

У відповідності до ч. 5 ст. 165 ЦПК України, суд звернувся до Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування боржника).

04 січня 2022 року судом була отримана запитувана інформація.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Отже, законодавець у статті 161 ЦПК України передбачив перелік вимог, за якими може бути виданий судовий наказ.

Зокрема, згідно п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

У свою чергу, згідно п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Звертаючись із даною заявою заявник ОСОБА_1 просить суд винести судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення ними повноліття.

Виходячи з вище викладеного, судом вбачається, що стягувачем заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу, оскільки вона просить суд видати наказ про стягнення розміру аліментів, які повинні бути не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в свою чергу, в положенні п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України не закріплено прив`язки до мінімальної межі розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так само, в положенні п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України не закріплено прив`язки до частин заробітку (доходу) платника аліментів та максимальної межі розміру прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Окрім цього, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Так, частиною 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Отже для підтвердження права стягувача за заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів необхідно додати до заяви про видачу судового наказу докази на підтвердження проживання дитини саме разом із заявником (стягувачем).

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, до заяви про видачу судового наказу додано довідку №807 від 20.05.2021 року та довідку про реєстрацію місця проживання особи №54 від 15.01.2021 року, де містяться відомості про те, що заявник ОСОБА_1 та її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за місцем проживання, а саме в АДРЕСА_1 .

При цьому, з довідки про зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_2 , отриманої судом в порядку ч. 5 ст. 165 ЦПК України, вбачається, що останній зареєстрований та проживає за тою ж адресою, що і заявник, а саме: АДРЕСА_1 .

Вказане позбавляє суд пересвідчитися в тому, що діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні.

Отже, заявником не надано жодного доказу на підтвердження того, що діти проживають виключно разом з матір`ю та перебувають саме на її утриманні, оскільки не надано доказів що боржник проживає окремо від них.

Подані суду документи, як додатки до заяви про видачу судового наказу, не містять доказів протилежного.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу та заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 161, 165, 167, 352, 354 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Роз`яснити заявникові, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 165 ЦПК Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду: Отупор К.М.