Справа № 214/2272/22
2-зз/214/1/22
У Х В А Л А

Іменем України

09 травня 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушнерук Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №2-2981/09 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в порядку ст.158 ЦПК України шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», в якій просить суд: скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 грудня 2009 року (суддя Гордимов А.В.) стосовно встановлення тимчасового обмеження у праві її та ОСОБА_2 виїзду за межі України без вилучення паспорта по справі №2-2981/09 за заявою ТОВ «Український промисловий банк» про забезпечення позову до закінчення провадження по цивільній справі за позовною заявою до неї та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №353-023/ФКВ-08 від 27 серпня 2008 року.

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 зазначає, що до недавнього часу вона проживала в м. Херсон. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України вона вимушена була разом зі своєю неповнолітньою дитиною шукати більш безпечне місце для перебування шляхом отримання тимчасового захисту в інших країнах. Під час наміру перетнути державний кордон України на евакуаційному автобусі на пункті пропуску через державний кордон «Угринів-Долгобивуч» 13 квітня 2022 року її з дитиною було висаджено з автобусу з позбавленням права вільно залишати територію України, про що посадовою особою відділу прикордонної служби «Марківка» прикордонного загону винесено відповідне рішення. Зі змісту рішення їй стало відомо про наявність в базі даних Державної прикордонної служби України у відношенні неї тимчасової заборони на виїзд за межі України на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 грудня 2009 року, без деталізації іншої інформації. З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС від 21 квітня 2022 року вона дізналась, що таке обмеження у відношенні неї застосоване на підставі ухвали про забезпечення позову в рамках цивільної справи №2-2981/09 суддею Дніпровського районного суду м. Херсона Гордимовим А.В., яке наразі продовжує діяти. Раніше про наявність такої ухвали суду вона не знала, її не отримувала, а тому не могла реалізувати своє право на її апеляційне оскарження.

Заявник зауважила, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Херсона дійсно перебувала цивільна справа №2-2981/09 за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до неї (майнового поручителя) та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №353-023/ФКВ-08 від 27 серпня 2008 року. Як їй стало відомо, за заявою ТОВ «Український промисловий банк» судом на підставі п.8 ч.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст.151-153 ЦПК України у відношенні неї та ОСОБА_2 було вжито заходи забезпечення позову до закінчення розгляду справи у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта. При цьому, після скасування заочного рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 грудня 2009 року ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 26 травня 2010 року справу направлено на новий розгляд. 17 листопада 2010 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона позов ТОВ «Український промисловий банк» залишено без розгляду. Не дивлячись на те, що провадження по справі завершене ще у 2010 році, застосовані заходи забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон продовжують діяти, чим порушують її та ОСОБА_2 конституційне право на свободу пересування, вільний вибір місця проживання та право вільно залишати територію України.

Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який безпосередньо розглянув справу, тобто Дніпровським районним судом м. Херсона, що слідує з аналізу ст.158 ЦПК України. Однак, Указом Президента України від 19 січня 2016 року №15 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів» ліквідовано три районні суди в місті Херсоні: Дніпровський, Комсомольський і Суворовський та утворено Херсонський міський суд Херсонської області. 24 березня 2016 року проведено державну реєстрацію Херсонського міського суду Херсонської області, як юридичної особи.

Таким чином, заява про скасування заходів забезпечення позову по підсудності підлягає розгляду Херсонським міським судом Херсонської області, підсудність якого наразі змінена та визначена за Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідно до ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» під час воєнного стану на підставі розпорядження Верховного Суду №1/0/9-22 від 06 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану».

Заявник (відповідач) ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 правом на участь в судовому засіданні не скористались, подавши через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Вимоги заяви про скасування заходів забезпечення позову підтримали, наполягали на її задоволенні.

Позивач ТОВ «Український промисловий банк» припинене як юридична особа: постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2010 року №19 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію товариства з 21 січня 2010 року. Вказані обставини є загальновідомими та в силу ч.1 ст.82 ЦПК України не потребують доказування.

За даних обставин, суд вважає за можливе заяву про скасування заходів забезпечення позову розглянути за відсутності заявника (відповідача) ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 з урахуванням висловленої ними позиції.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви, долучені до неї докази, приходить до висновку про необхідність задоволення заяви з таких підстав.

Згідно зі ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання та право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Як слідує з вимог п.2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», підставами для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон є невиконані зобов`язання.

Відповідно до ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Україною Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року по справі №331/8536/17 зазначив, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд з прав людини у п.49 рішення у справі «Гочев проти Болгарії» зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів. Навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи, є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга №32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга №41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121). Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості.

Із наданих суду доказів слідує, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсон, є громадянкою України, зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Наразі вона перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа та має зареєстроване місце перебування за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 чоловік заявниці, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Херсон, є громадянином України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Наразі він перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа та має зареєстроване місце перебування за адресою: АДРЕСА_2 .

Станом на даний час на території м. Херсон та Херсонської області ведуться активні бойові дії у зв`язку із війною на території України, узурпується місцева влада, що ставить під загрозу життя, здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпеку людини, які визнаються у нашій державі найвищою соціальною цінністю згідно зі ст.3 Конституції України. З метою збереження життя та здоров`я власного та своєї дитини, заявник ОСОБА_1 мала намір виїхати за межі України. Однак, рішенням начальника 2-ї групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби «Марківка» прикордонного загону Франчук Т.А. від 13 квітня 2022 року на пункті пропуску через державний кордон України «Угринів Долгобичув» ОСОБА_1 відмовлено у перетинанні державного кордону України на виїзд з України у зв`язку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України ухвали Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 грудня 2009 року про тимчасове обмеження у праві виїзду з України відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Аналогічні підстави, що стали причиною прийняття рішення про відмову ОСОБА_1 в перетинанні державного кордону на виїзд з України викладено у відповіді 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 19 квітня 2022 року №23/1/ЗПІ-11-12.

З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 21 квітня 2022 року на адвокатський запит встановлено, що тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України дійсно застосоване на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 грудня 2009 року в рамках цивільної справи №2-2981/09 суддею Гордимовим А.В.

Зі змісту ухвали Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 грудня 2009 року (суддя Гордимов А.В.) слідує, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта встановлене у відношенні відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як захід забезпечення позову за заявою ТОВ «Український промисловий банк» в рамках цивільної справи №2-2981/09 за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №353-023/ФКВ-08 від 27 серпня 2008 року до вирішення цього спору.

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 посилалася на недоцільність подальшого застосування заходів забезпечення позову, оскільки цивільна справа за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до неї та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором вирішена.

Дійсно, згідно з інформацією з судових рішень, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень, встановлено, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 грудня 2009 року по справі №2-2981/09 було задоволено повністю: стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку борг за кредитним договором №353-023/ФКВ-08 від 27 серпня 2008 року в загальній сумі 370 033 грн. 62 коп., а також 1950 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування судових витрат. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №353-023/ФКВ-08 від 27 серпня 2008 року, що складає 370 033 грн. 62 коп. звернуто стягнення за іпотечним договором №353-023/ФКВ-08 від 27 серпня 2008 року з ОСОБА_1 на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,5 кв.м, житловою площею 48,4 кв.м.

Ухвалами Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 лютого 2010 року (справи №2п-23/10, №2п-18/10) заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду 04 грудня 2009 року залишено без задоволення. За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 і ОСОБА_1 заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 грудня 2009 року по справі №2-2981/09 ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 26 травня 2010 року було скасоване у зв`язку із неналежним повідомленням відповідачів, а справу направлено на новий розгляд.

В ході нового розгляду справи, якій присвоєно №2-2310/10 (головуючий суддя Ратушна В.О.) цивільну справу за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №353-023/ФКВ-08 від 27 серпня 2008 року в сумі 370 033 грн. 62 коп. та судових витрат залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання. Відомості про оскарження зазначеної ухвали суду в апеляційному порядку відсутні.

Забезпечення позову це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження, реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Отже, заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення, мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Скасування заходів забезпечення позову регламентовано ст.158 ЦПК України, відповідно до якої суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням або ухвалою суду.

Таким чином, залишаючи позов ТОВ «Український промисловий банк» без руху, Дніпровський районний суд м. Херсона не вирішив питання скасування застосованих судом заходів забезпечення позову у відношенні відповідачів, які наразі продовжують діяти.

Враховуючи встановлені судом обставини, а також виходячи із принципу пропорційності обмеження, його виправданості, суд вважає, що потреба в подальшому застосуванні заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 грудня 2009 року в рамках цивільної справи №2-2981/09 суддею Гордимовим А.В. у вигляді тимчасового обмеження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта відпала, інші передбачені процесуальним законом підстави для збереження заходів забезпечення позову судом не встановлені. Відтак вжиті судом заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 33 Конституції України, ст.ст.158, 258-261, 247 ч.2, 353-355, 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 грудня 2009 року в рамках цивільної справи №2-2981/09 задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження відносно громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту, застосовані ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 грудня 2009 року (головуючий суддя Гордимов А.В.) в рамках цивільної справи №2-2981/09 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання нею законної сили надіслати заявникові, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати для відома, а Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) для здійснення відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвалу складено та підписано 09 травня 2022 року.

Суддя А.В. Ткаченко