Справа № 504/4815/18
Номер провадження 2/504/252/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2022смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Жовтан П.В.,

за участю секретаря судових засідань Сокурцової Т.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт.Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» про визнання протиправним та скасування рішення, витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшов позов ОСОБА_1 , за результатом якого, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 10.06.2021р., позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича № 40767876 від 23.04.2018р. про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності (номер запису 25846050) на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також скасувати запис 25846050, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; витребувати квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 ; скасувати (вилучити) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис щодо реєстрації права власності, зареєстрований відповідно до договору купівлі-продажу за ОСОБА_4 , зареєстрованого в реєстрі за № 762, договір купівлі-продажу на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , видавник приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С., складеного 27.04.2018р., номер запису про право власності: 25963531; поновити запис про державну реєстрацію речового права на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 , яку він отримав на підставі договору купівлі-продажу, ВРТ № 777339, 17.10.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Орзіх Ю.Г., реєстраційний номер №. 839, номер витягу: 36371587, реєстраційний номер: 32283627.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» укладений Кредитний договір № IKIPG3.61317.001 від 17 жовтня 2012р., відповідно до умов якого банком було надано кредит в сумі 123 000, 00 грн., з терміном користування кредитом до 16.10.2028р.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань був укладений нотаріально посвідчений Договір іпотеки квартири № ZXR019521.61317.002 від 17.10.2012р., відповідно до умов якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_3 , належна позивачу на праві приватної власності на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 10.10.2012р.

Позивач зазначає, що 19.02.2018р. від відповідача ОСОБА_3 ним отримано повідомлення-вимогу від 12.02.2018р., з якої йому стало відомо, що 27.10.2017р. між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_3 укладений Договір № 54 відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за Кредитним договором № IKIPG3.61317.001 від 17 жовтня 2012р. та Договір відступлення прав за Договором іпотеки квартири № ZXR019521.61317.002 від 17.10.2012р.

19.04.2018р., державним реєстратором КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортовим І.О. на підставі рішення № 40767876 від 23.04.2018р. за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на спірну квартиру.

Дії відповідачів ОСОБА_3 та державного реєстратора Махортова І.О. позивач вважає протиправними, такими що не відповідають вимогам закону та порушують його права як власника спірної квартири.

Доводи позивача ґрунтуються на тому, що відповідно до приписів Закону України «Про іпотеку» яким врегульовуються спірні правовідносини, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Види та спосіб позасудового врегулювання забезпечених іпотекою зобов`язань визначені ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», серед яких передбачена можливість передачі іпотекодержателю прав власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, якщо це прямо зазначено у договорі іпотеки (застереження).

Позивач вказує, що умовами Договору іпотеки квартири № ZXR019521.61317.002 від 17.10.2012р. не передбачалося застереження, відповідно до якого Іпотекодержатель мав право зареєструвати своє право власності на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості. Окремий договір про задоволення вимог Іпотекодержателя між ним-позивачем та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» або відповідачкою ОСОБА_3 не укладався.

Навпаки, відповідно до умов Договору іпотеки квартири ZXR019521.61317.002 від 17.10.2012р., звернення стягнення на предмет іпотеки за домовленістю сторін мало здійснюватися відповідно до положень розділу V Закону України «Про іпотеку», на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя. Застереження в договорі іпотеки квартири відсутнє.

Відповідач у особі державного реєстратора Махортова І.О. під час прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 не виконав вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку державної реєстрації речових прав та їх обтяжень» № 1127 від 25.12.2015р., здійснив реєстрацію права власності без належних на те правових підстав, бо подані відповідачкою ОСОБА_3 документи на реєстрацію не давали йому змоги встановити набуття нею права власності на спірну квартиру на підставі договору іпотеки, оскільки останній не містив відповідного застереження.

В подальшому, відповідачкою ОСОБА_3 спірна квартира була відчужена та 27.04.2018р. право власності на квартиру було зареєстровано на відповідача ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу.

Посилаючись на принцип непорушності права власності, позивач просить відповідно до положень ст. 388 ЦК України витребувати у добросовісного набувача відповідача ОСОБА_4 на його (позивача) користь спірну квартиру, посилаючись, що остання вибула з його володіння не з його волі й обраний ним механізм захисту, а саме подання віндикаційного позову є найбільш ефективним для поновлення його порушеного права, оскільки він не є стороною правочину купівлі-продажу.

В ході судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримали просили задовольнити, в подальшому надали заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала клопотання (вх. 10114 від 03.07.2019р.) про розгляд справи за її відсутності. В задоволенні позову ОСОБА_1 просила відмовити, обґрунтовуючи свої заперечення доводами, викладеними у письмовому відзиві на позовну заяву від 24.05.2019р., згідно яких позивачем не доведено, що рішення про реєстрацію за нею права власності на спірну квартиру є протиправним, не надано доказів, які б підтвердили посилання позивача на той факт, що квартира вибула з його власності незаконно, у зв`язку з чим, на її думку, заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволеними, оскільки не мають достатнього правового та фактичного підґрунтя.

Відповідач, держаний реєстратор Махортов І.О., в судове засідання не з`явився, переважний час розгляду справи перебував в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» (лист ДУ «Одеський слідчий ізолятор» від 05.11.2020 № 5.616052), заявою від 15.02.2021р. від участі в розгляді справи в режимі відеоконференції відмовився, правом надання відзиву на позов не скористався.

В подальшому, згідно відомостей наданих ДУ «Одеський слідчий ізолятор» від 02.06.2021р. вх.10215, ОСОБА_5 вибув на цілодобовий домашній арешт, за адресою на яку судом були направлені судові повістки (підтвердження містяться в матеріалах справи).

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 , в судові засідання при розгляді справи по суті, будучи належним чином повідомленими не з`явилися, під час підготовчого судового засідання представник відповідача ОСОБА_6 просив закрити провадження за позовними вимогами ОСОБА_1 до державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О., посилаючись на положення п.7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про припинення 17.12.2018р. юридичної особи КП «Реєстраційна служба Одеської області» без правонаступництва.

При вирішенні даного питання, судом встановлено наступне.

Міністерство юстиції України листом № 47185.17964-22-19.19.3.1 від 16.12.2019р. на виконання ухвали суду від 31.10.2019р. щодо надання інформації стосовно правонаступників комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» та державного реєстратора вказаного комунального підприємства Махортова І.О. повідомило наступне.

Акредитація комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» скасована відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 14.09.2018р. № 2959.5 «Про скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації - комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області».

Відповідно до приписів абзацу 3 ч.3 ст. 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Міністерством юстиції України на адресу КП «Реєстраційна служба Одеської області» направлено лист від 17.09.2018р. № 9951.19.3.1.33-18 про необхідність передачі на розгляд суб`єктів державної реєстрації, що забезпечують зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, поданих для проведення реєстраційних дій та які перебувають на розгляді в КП «Реєстраційна служба Одеської області».

За даними Єдиного державного реєстру комунальне підприємство «Реєстраційна служба Одеської області» припинено в результаті ліквідації 17.12.2018р.

Виходячи із загальних положень ст. 104 ЦК України, права та обов`язки припинених юридичних осіб переходять до їх правонаступників лише у разі реорганізації таких юридичних осіб (злиття, приєднання, поділ чи перетворення).

У зв`язку з вищезазначеним відомості у Єдиному державному реєстрі щодо правонаступників ліквідованого комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» відсутні.

Відповідно до листів Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області № 1297.02-25 від 26.10.202р.1, № 1549.02-25 від 20.12.2021р. судом встановлено, що 08.06.2018р. рішенням Великоплосківської сільської ради № 366-VII від 10.09.2018р. шляхом ліквідації припинено комунальне підприємство «Реєстраційна служба Одеської області».

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України від 01.07.2004р. № 1952 - IV«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до положень ст. 6 Закону № 1952 (в редакції чинній станом на 04.06.2017р.) організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Положеннями п. 1 ч.1 ст. 10 Закону № 1952 передбачено, що державним реєстратором є: громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав.

26.06.2017р. Міністерством юстиції України отримано заяву комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» від 16.06.2017р. № 1 про акредитацію як суб`єкта державної реєстрації.

До заяви про акредитацію комунальним підприємством «Реєстраційна служба Одеської області» додано копії наказів про призначення, дипломів про освіту паспортів та трудових книжок осіб, прийнятих на посади державних реєстраторів, у тому числі ОСОБА_5 (лист Міністерства юстиції України від 16.12.2019р.).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту права власності» від 03.10.2019р. № 159-Х, акредитовані суб`єкти виключено з системи органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав.

Приведений аналіз норм профільного Закону, дозволяє суду дійти висновку, що припинення КП «Реєстраційна служба Одеської області» через ліквідацію юридичної особи унеможливлює участь даного комунального підприємства в розгляді справи в якості третьої особи, що не тягне за собою закриття провадження за позовними вимогами, заявленими до державного реєстратора Махортова І.О., оскільки останній під час виконання, визначених Законом повноважень державного реєстратора мав статус самостійного суб`єкту системи державної реєстрації, тому має відповідну процесуальну правосуб`єктність у провадженні по даній справі.

Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених сторін.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 17.10.2012р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» був укладений Договір іпотеки квартири № ZXR019521.61317.002.

Предметом укладеного Договору стало надання Іпотекодавцем в особі ОСОБА_1 , в іпотеку, нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 49,2 кв. м, житловою площею 15,7 кв.м.

Предмет іпотеки належав Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Орзіх Ю.Г. 10.10.2012р., за реєстровим № 839 (п. 33.3 Договору).

За умовами Договору іпотекою забезпечувалося виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № IKIPG3.61317.001 від 17.10.2012р., укладеного між Іпотекодержателем в особі ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та Іпотекодателем ОСОБА_1

27.10.2017р. між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_3 був укладений Договір про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги № 54, за умовами якого Банк відступив Новому кредитору в особі ОСОБА_3 права вимоги Банку до позичальників та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього договору (п. 2.1. Договору).

За домовленістю сторін Договору, відступлення Банком Новому кредитору прав вимоги за договорами іпотеки (застави), що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань боржників за основними договорами та були посвідчені нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається між сторонами одночасно із укладенням цього договору та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно Додатку № 1 до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 54 від 27.10.2017, права вимоги були відступлені за Кредитним договором № IKIPG3.61317.001 від 17.10.2012р., укладеного з ОСОБА_1 , а також Договором іпотеки квартири та Договором поруки, укладених в забезпечення виконання прийнятих кредитних зобов`язань.

Того ж дня, 27.10.2017р., між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_3 був укладений нотаріально посвідчений договір про відступлення прав за Договором іпотеки квартири АДРЕСА_4 .61317.002 посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Орзіх Ю.Г. 17 жовтня 2012 року за реєстровим № 843 (назва договору).

Відповідно до умов пункту 1.2. зазначеного Договору, новий іпотекодержатель в особі ОСОБА_3 набуває право замість Первісного іпотекодержателя в особі ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» одержати, переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця у порядку, визначеному Договором іпотеки і Законом України «Про іпотеку», задоволення всіх своїх вимог (повернення суми основної заборгованості, сплати нарахованих процентів, відрахування збитків тощо), які випливають з умов Кредитного договору та/або Договору іпотеки, за рахунок майна, вказаного в п. 33.3 Договору іпотеки.

На підставі рішення державного реєстратора Махортова Ігоря Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 40767876 від 23.04.2018р. за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру загальною площею 49,2 кв.м, житловою площею 15,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою виникнення права власності згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 135115816 від 21.08.2018р. зазначено: договір іпотеки квартири АДРЕСА_5 , виданий 17.10.2012р., видавник: приватний нотаріус Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Орзіх Ю.Г.; повідомлення вимога серія та номер, виданий 12.02.2018р., видавник: ОСОБА_3 ; рекомендоване повідомлення, серія та номер: 283, виданий 19.02.2018р., видавник Укрпошта; договір про відступлення прав, серія та номер 458, виданий 27.10.2017р., видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко І.В.

Правовідносини сторін в даній частині позову врегульовуються нормами Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до положень ч.1,ч.3 ст. 33 Розділу V Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно положень ст. 36 Розділу V Закону України «Про іпотеку» (в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин), сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Відповідно до положень ч. 1ст. 37 Розділу V Закону України «Про іпотеку» (в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин), іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до положень Договору іпотеки квартири № ZXR019521.61317.002, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Орзіх Ю.Г. 17 жовтня 2012, вбачається наявність наступної домовленості учасників угоди щодо звернення стягнення і реалізації предмету іпотеки.

Пунктом 22 Договору передбачено, що звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 16.5, 16.7, 16.8 цього Договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя.

При зверненні стягнення на Предмет іпотеки в позасудовому порядку сторони погодились, що початкова ціна Предмету іпотеки встановлюється в розмірі 50% від його вартості згідно п. 33.4 договору. Іпотекодержатель має право реалізувати Предмет іпотеки за ціною, вище зазначеної в цьому пункті (пункт 23 Договору).

Реалізація Предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та законодавства України (пункт 24 Договору).

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що Договір іпотеки квартири № ZXR019521.61317.002 від 17.10.2012р. не містить застереження про право іпотекодержателя на задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до положень пункту 61 Постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Судом було досліджено матеріали реєстраційної справи № 227 на квартиру АДРЕСА_3 витребуваної ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.11.2018 по справі № 504/2179/18 (справа за позовом ОСОБА_1 про визнання правочину нікчемним, позов залишено без розгляду за заявою позивача) та наданою стороною позивача в якості письмових доказів при розгляді даної справи.

За результатом дослідження матеріалів реєстраційної справи об`єкта, положень Договору іпотеки квартири № ZXR019521.61317.002 від 17.10.2012р. суд приходить до висновку, що визначені законом підстави для прийняття державним реєстратором КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортовим І.О. рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на предмет іпотеки у вигляді спірної квартири були відсутні. В зазначеній частині позову суд погоджується з доводами сторони позивача та визнає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Розглядаючи вимоги про скасування (вилучення) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 № 25963531 та поновлення запису про державну реєстрацію речового права на спірну квартиру за ОСОБА_1 за № 32283627 судом встановлено наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» від 05.12.2019 № 340-ІХ, стаття 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 викладена в новій редакції.

Починаючи з 16.01.2020 (дата набрання чинності Закону № 340-ІХ), відповідно до пунктів 1,2,3 частини 3 статті 26 Закону № 1952 відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

З урахуванням норми профільного Закону яка містить імперативний припис на заборону скасування (вилучення) з Державного реєстру прав відомостей у формі записів про речові права та їх обтяження, суд приходить до висновку, що в зазначеній частині позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 27.04.2018р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 .

Того ж дня, приватним нотаріусом Левчук О.С. здійснено запис про право власності № 2596353 на вищезазначену квартиру на ім?я ОСОБА_4 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40896321 від 02.05.2018.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду.

Цивільне законодавство розрізняє право володіння як складову повноважень власника (частина перша статті 317 ЦК України), як різновид речових прав на чуже майно (пункт 1 частини першої статті 395 ЦК України) та як право, що виникає на договірних засадах, тобто договірне володіння.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України).

Враховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тобто, особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього повноваження власника, зокрема набуває і право володіння.

Зазначені висновки викладено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц.

Таким чином, з наведеної позиції ВП ВС вбачається, що власник нерухомого майна перестає бути володільцем цього майна лише в разі припинення державної реєстрації його права власності та перереєстрації цього права за іншою особою.

У постанові від 28.11.2018 у справі № 504.2864.13-ц Велика Палата Верховного Суду наголосила, що рішення суду про витребування майна з чужого незаконного володіння передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З урахуванням викладеного, захист судом порушеного права на підставі віндикаційного позову полягає в реєстрації за дійсним власником його права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що звернення ОСОБА_1 з віндикаційним позовом про витребовування майна від добросовісного набувача є ефективним способом захисту права позивача, з володіння якого не з його волі - іншим шляхом не обумовленим умовами договору іпотеки вибуло спірне нерухоме майно у вигляді його перереєстрації та наступного продажу добросовісному набувачеві.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, відповідно до приведених приписів Закону, як громадянин віднесений до 2 категорії осіб, постраждалих від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується дублікатом посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, серія НОМЕР_1 від 25.12.2002.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір ставка якого становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень ст.141 ЦПК України та розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2018.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-13, 76-89, 141, 223, 258, 259, 265, 274, 280-283, 289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича № 40767876 від 23.04.2018 про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на квартиру (номер запису 25846050), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувати квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 .

Поновити запис про державну реєстрацію речового права на квартиру АДРЕСА_6 (колишнього Комінтернівського на час розгляду справи Одеського) району Одеської області за ОСОБА_1 , яку він отримав на підставі договору купівлі-продажу, ВРТ № 777339, 17.10.2012, посвідченого приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Орзіх Ю.Г., реєстраційний номер №. 839, номер витягу: 36371587, реєстраційний номер: 32283627.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути в рівних частинах з Державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судовий збір в дохід держави в розмірі 2114, 40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Жовтан П. В.