П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року

м. Чернівці

справа № 727/3247/22

провадження №22-ц/822/532/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПоловінкіної Н.Ю.

суддів Височанської Н.К., Одинака О.О.

секретаря Петранюк Ю.П.

з участю заінтересованої особи ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи ОСОБА_2

учасники справи:

заявник ОСОБА_3

заінтересована особа ОСОБА_1

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вакарчук Вячеслав Ілліч, на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17 травня 2022 року, головуючий у першій інстанції Танасійчук Н.М.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_3 у травні 2022 року звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису з участю заінтересованої особи ОСОБА_1 .

Зазначала, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області 10 березня 2009 року актовим записом №18, розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 серпня 2018 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новодністровськ Чернівецької області.

Вказувала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 5 квітня 2021 року визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділено у користування ОСОБА_3 житлову кімнату 92-5 площею 9,60 кв.м, житлову кімнату 92-9 площею 14,70 кв.м, у користування ОСОБА_1 житлову кімнату 92-2 площею 15,8 кв.м.

Залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 коридор 92-1 площею 9,30 кв.м, кухню 92-3 площею 8,60 квлм, ванну кімнату 92-7 площею 3,6 кв.м, туалет 92-8 площею 1,5 кв.м.

Посилалася на те, що проживання з ОСОБА_1 в одній квартирі є неможливим, оскільки сварки переросли в конфлікти, під час яких поведінка ОСОБА_1 є агресивною, останній постійно ображає ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 , висловлюється нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою, завдає психологічного тиску ОСОБА_3 та дітям.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 листопада 2021 року встановлено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до інформації про результати психологічного обстеження сина ОСОБА_1 емоційний стан не стабільний, високий рівень тривоги.

Просила видати обмежувальний припис ОСОБА_1 на строк шість місяців із забороною перебувати у місці проживання (перебування) ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань до 2 км до місця проживання (перебування) ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці 17 травня 2022 року заяву ОСОБА_3 задоволено частково.

Видано обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 , зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_1 , поклавши на нього на строк один місяць такі обов`язки: заборону ОСОБА_1 перебувати у місці проживання (перебування) ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 ; заборону ОСОБА_1 наближатися на відстань до 1 км до місця проживання ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалено про негайне виконання рішення суду про видачу обмежувального припису.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вакарчук В.І., в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці 17 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису відмовити.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Вказує на недоведеність заявником ОСОБА_3 чинення ОСОБА_1 психологічного насильства, настання ризиків у разі незастосування обмежувального припису.

Посилається на відсутність факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не набуття статусу кривдника у розумінні положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом першої інстанції не враховано визнання постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 листопада 2021 року ОСОБА_1 винним у вчиненні насильства щодо ОСОБА_4 повнолітнього сина заявника ОСОБА_3 , який не являється членом сім`ї.

Інформація про результати психологічного обстеження ОСОБА_1 Чернівецького ліцею №20 Чернівецької міської ради від 31 березня 2022 року №57 на запит адвоката Мандзюка В.Б. не містить відомості щодо предмета доказування, зазначає загальні висновки про зв`язок матері з дитиною без урахування фактичних обставин справи.

Зазначає, що звернення ОСОБА_3 до суду є наслідком спірних відносин з права власності на квартиру АДРЕСА_1 , створення несприятливим умов для проживання ОСОБА_1 , особистих неприязних стосунків ОСОБА_1 з сином заявника ОСОБА_4 .

Заявник ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 безпричинно вчиняють сварки, ОСОБА_4 самоправно проживає у квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 та подружжя ОСОБА_5 неодноразово зверталися до поліції через дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Вважає, що ОСОБА_3 подано електронні докази відеозаписи з порушенням вимог ч.2 ст.100 ЦПК України без засвідчення електронним цифровим підписом, без зазначення про наявність оригіналу електронного доказу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вакарчук В.І., підлягає задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису частково, суд першої інстанції керувався положенням п.3 ч.1 ст.350-4, ч.1 ст.350-6 ЦПК України, п.3, 7, 14 ч.1 ст.1, ч.2 ст.3, п.2 ч.1 ст.24, ч.2, 3, 4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та дійшов висновку, що існує реальна ймовірність повторного вчинення домашнього насильства кривдником, а тому заявник, яка є жертвою такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив встановлення наявності психологічного насильства, яке систематично чинить ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3 , існування між сторонами неприязних відносин, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Водночас суд першої інстанції вважав, що тимчасове обмеження права ОСОБА_1 перебувати у квартирі АДРЕСА_1 є легітимним заходом втручання у права та свободи ОСОБА_1 , оскільки є гарантією заявника на спеціальні засоби правового захисту, які передбачені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та забезпечить безпеку постраждалій особі.

Разом з тим суд першої інстанції виходив з того, що достатнім буде встановлення обмежувального припису строком на один місяць, оскільки заявником не доведено існування високого рівня вірогідності повторного вчинення домашнього насильства та настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, які б свідчили про необхідність встановлення максимального строку обмежувального припису 6 місяців.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області 10 березня 2009 року актовим записом №18, розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 серпня 2018 року (а.с.9).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новодністровськ Чернівецької області (а.с.8).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (а.с.10).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 5 квітня 2021 року визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділено у користування ОСОБА_3 житлову кімнату 92-5 площею 9,60 кв.м, житлову кімнату 92-9 площею 14,70 кв.м, у користування ОСОБА_1 житлову кімнату 92-2 площею 15,8 кв.м.

Залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 коридор 92-1 площею 9,30 кв.м, кухню 92-3 площею 8,60 квлм, ванну кімнату 92-7 площею 3,6 кв.м, туалет 92-8 площею 1,5 кв.м (а.с.11-13).

За довідкою Приватного підприємства «Ремжитлосервіс» від 29 листопада 2021 року №324 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 (а.с.14).

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 листопада 2021 року ОСОБА_9 притягнуто до адміністративної відповдіальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України, встановлено, що ОСОБА_1 11 жовтня 2021 року о 19 год. за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_1 вчинив словесний конфлікт з ОСОБА_4 сином своєї колишньої дружини, в ході якого виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, завдавши шкоди психічному здоров`ю потерпілого, спричинивши насильство в сім`ї.

Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 липня 2021 року закрито провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.17).

Постанова Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 липня 2021 року

містить посилання на протоколом про адміністративне правопорушення, за яким ОСОБА_10 25 квітня 2021 року о 8 год. у квартирі АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно колишньої дружини ОСОБА_3 , ображав та чинив психологічний тиск.

Також постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 липня 2021 року закрито провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.18).

Водночас постанова Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 липня 2021 року містить посилання на протоколом про адміністративне правопорушення, за яким ОСОБА_10 29 квітня 2021 року о 20 год. 35 хв. у квартирі АДРЕСА_1 вчинив домашнє стосовно колишньої дружини ОСОБА_3 , висловлювався на її адресу нецензурною лайкою.

Відповідно до інформації про результати психологічного обстеження ОСОБА_1 Чернівецького ліцею №20 Чернівецької міської ради від 31 березня 2022 року №57 на запит адвоката ОСОБА_11 емоційний стан не стабільний, високий рівень тривоги. Для забезпечення психічного здоров`я дитини батькам варто уникати вирішення конфліктних (спірних) питань за його участі, унеможливити психологічний тиск на дитину (а.с.19).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, ОСОБА_3 указувала, що ОСОБА_1 вчиняє щодо неї та дітей психологічне насильство, під час конфліктів ображає ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 , висловлюється нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою.

Оцінюючи вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з обставин наявності психологічного насильства, яке систематично чинить ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3 , існування між сторонами неприязних відносин, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 не пов`язувалися із психологічним насильством щодо ОСОБА_4 .

На підтвердження вимог заяви про видачу обмежувального припису ОСОБА_3 посилалася на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 листопада 2021 року.

Натомість, постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 листопада 2021 року ОСОБА_9 встановлено, що ОСОБА_1 11 жовтня 2021 року о 19 год. за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_1 вчинив словесний конфлікт з ОСОБА_4 сином своєї колишньої дружини, в ході якого виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, завдавши шкоди психічному здоров`ю потерпілого, спричинивши насильство в сім`ї.

За довідкою Приватного підприємства «Ремжитлосервіс» від 29 листопада 2021 року №324 вбачається, що ОСОБА_4 не зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 в суді першої та апеляційної інстанції посилався на самоправне проживання ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існує спір щодо нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 5 квітня 2021 року визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділено у користування ОСОБА_3 житлову кімнату 92-5 площею 9,60 кв.м, житлову кімнату 92-9 площею 14,70 кв.м, у користування ОСОБА_1 житлову кімнату 92-2 площею 15,8 кв.м.

Залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 коридор 92-1 площею 9,30 кв.м, кухню 92-3 площею 8,60 квлм, ванну кімнату 92-7 площею 3,6 кв.м, туалет 92-8 площею 1,5 кв.м.

Водночас постанова Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 липня 2021 року містить посилання на протоколом про адміністративне правопорушення, за яким ОСОБА_10 25 квітня 2021 року о 8 год. у квартирі АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно колишньої дружини ОСОБА_3 , ображав та чинив психологічний тиск.

Крім того, постанова Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 липня 2021 року містить посилання на протоколом про адміністративне правопорушення, за яким ОСОБА_10 29 квітня 2021 року о 20 год. 35 хв. у квартирі АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство стосовно колишньої дружини ОСОБА_3 , висловлювався на її адресу нецензурною лайкою.

У матеріалах справи відсутні інші об`єктивні дані, якими підтверджуються доводи заявника ОСОБА_4 щодо вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

Отже з часу вчинення ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3 психологічного насильства у квітні 2021 року до звернення ОСОБА_3 до суду з цією заявою у травні 2022 року минув тривалий час, фактів протиправної поведінки ОСОБА_1 протягом цього часу заявником не наведено.

З огляду на наведене висновки суду першої інстанції про необхідність захисту ОСОБА_3 від психологічного насильства ОСОБА_1 не відповідають обставинам справи.

Судом першої інстанції зроблено висновок про недоведеність заявником існування високого рівня вірогідності повторного вчинення домашнього насильства та настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи,

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновків щодо оцінки ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, застосування до ОСОБА_1 обмежувального припису на порушення норм матеріального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці 17 травня 2022 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вакарчук Вячеслав Ілліч, задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 травня 2022 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Дата складання повного судового рішення 1 серпня 2022 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді Н.К. Височанська

О.О. Одинак