Справа № 309/2906/22
Провадження № 2/309/567/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі: головуючого-судді : Савицький С.А.

при секретарі : Мацунич В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дитини та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів.

В позові посилається на те, з відповідачкою 16 жовтня 2010 року уклали шлюб, який було зареєстровано у виконавчому комітеті Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом № 27. У шлюбі у них народилося двоє неповнолітніх дітей - доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом останніх півтора року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони мають протилежні погляди на шлюб, сім`ю, внаслідок чого між ними виникали сварки. Постійні наміри та намагання відповідачки всією сім`єю виїхати за кордон, не узгоджуються з його поглядами на майбутнє. При обговоренні проблемних питань, відповідачка реагує надміру емоційно, навіть в присутності їх неповнолітніх дітей, уперто нав`язуючи тільки свою точку зору без бажання досягнення компромісу. Відповідачка не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Протягом тривалого часу відповідачка взагалі самоусунулася від необхідності матеріально забезпечувати свою сім`ю. 15 березня 2022 р. відповідачка зібрала свої особисті речі і переїхала проживати до своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1 залишились проживати з позивачем за адресою АДРЕСА_2 . Шлюб між ними фактично існує формально. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Вони дійшли до спільного переконання, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки на ґрунті сімейно-побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Разом з тим, оскільки відповідачка повідомила про намір виїхати за кордон, усвідомлюючи відповідальність за виховання та піклування про дітей, створення для них належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку бажає аби діти самостійно виховувались та спільно проживали разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 . Просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати та визначити місце проживання малолітніх доньок: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом батьком.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. До суду надіслала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги визнає повністю. Повідомила, що не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. Крім того зазначила, що у зв`язку з її виїздом 27 липня 2022 року за кордон, вони з позивачем дійшли згоди, щоб їхні неповнолітні доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виховувались та спільно поживали разом з батьком.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу.

Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 01 серпня 2010 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано року у виконавчому комітеті Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрацій зроблено відповідний запис за № 27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 31.10.2013 (а.с.8).

Від даного шлюбу у них народилася двоє неповнолітніх дітей доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвами про народження: серія НОМЕР_2 від 05.10.2011 року та серія НОМЕР_3 від 14.09.2015 року (а.с. 9, 10).

Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони є людьми різних характерів та поглядів на сімейне життя. Подружжя втратило повагу один до одного, що виключає примирення між ними.

Як вбачається з відзиву, поданого відповідачкою ОСОБА_2 , вона не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем ОСОБА_1 та визначення місця проживання їх спільних неповнолітніх доньок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 .

Причина розірвання шлюбу з встановлених матеріалів справи є наявність у сторін різних поглядів на сімейне життя, через що між ними виникали непорозуміння, які стали причиною припинення шлюбних відносин. На час розгляду справи сторони не підтримують між собою шлюбних взаємовідносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо і позивачка висловила своє небажання зберегти шлюб між ними. Позивачка в позовній заяві категорично наполягає на розірванні шлюбу, ствердивши неможливість відновлення шлюбу між ним та відповідачем. За таких обставин суд констатує, що сім`я сторін розпалася.

Від відповідача жодних заперечень щодо цих обставин до суду не надходило.

Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений, одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач не бажає проживати в шлюбі з відповідачкою, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлено, що згідно з актів обстеження № 492 від 03.06.2022 року та №493 від 03.06.2022 року, складених депутатами Вишківської селищної ради, з 15.03.2022 р. малолітні діти сторін доньки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишились проживати спільно з позивачем за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, враховуючи, на позицію відповідачки, яка не заперечила проти визначення місця проживання їх спільних з позивачем дітей разом з батьком, враховуючи інтереси дітей, суд вважає, що безперервне проживання доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з батьком в цьому випадку забезпечить їх розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним, а тому слід визначити місця проживання малолітніх доньок сторін: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з батьком ОСОБА_1 і залишити їх на його утриманні та вихованні.

Визначення місця проживання дітей з батьком, не впливатиме на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дітей з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Вищезазначене повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17, провадження № 61-9074св20.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 247, 258-268 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 112, 141, 157, 160, 161 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрацій зроблено відповідний запис за № 27 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітньох доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і залишити дітей на його утриманні та вихованні.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.