Справа № 174/800/21
п/с № 2/174/14/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря - Шарапової О.О.,

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку автомобіля,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку автомобіля.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03.09.2007 року по 04.08.2021 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з громадянином ОСОБА_3 . Під час спільного проживання з ОСОБА_3 , у них народилися спільні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких записаний ОСОБА_3 . В останні 9 років, вона з ОСОБА_3 та їхні з ним діти спільно проживали однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належала на праві спільної часткової власності матері ОСОБА_3 - ОСОБА_6 та його вітчиму, які померли в 2012 та 2013 роках відповідно, а квартиру після їх смерті прийняв у спадщину ОСОБА_3 , оскільки на час їх смерті він був зареєстрований за місцем проживання разом з ними і на протязі 6 місяців після смерті кожного, заяв до нотаріальної контори про відмову від спадщини не подавав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, після смерті його відкрилася спадщина в тому числі у вигляді автомобіля марки CHEVROLET. Вказаний автомобіль був придбаний спільно нею та ОСОБА_3 05.03.2019 року за їхні спільні кошти та зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 .

Спадкоємцями за законом першої черги є: двоє їхніх з ОСОБА_3 малолітніх дітей та відповідач дочка від першого шлюбу.

18.10.2021 року вона подала заяву про прийняття спадщини її малолітніми дітьми після смерті їх батька, ОСОБА_3 , до приватного нотаріуса Дніпропетровської області, м. Кам`янське Кравченко С.Ю., якою відкрита спадкова справа № 68476698 у спадковому реєстрі.

На час смерті ОСОБА_3 , відповідач була неповнолітньою, тому вона вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті.

У свою чергу до спадкової маси входить і автомобіль марки CHEVROLET, 1/2 частка якого підлягає спадкуванню в тому числі і відповідачем, а право власності на іншу 1/2 частку вказаного автомобіля повинно бути визнано судом за нею, так як вона проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 . Тому просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 15.11.2021 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку автомобіля була залишена без руху.

19.11.2021 року позивачем подана уточнююча заява, усунуто інші недоліки (а.с. 27).

Ухвалою від 25.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано особам, які беруть участь у справі.

24.01.2022 року відповідач надала відзив в якому вказала, що ОСОБА_1 не є і не була офіційною дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 і яка має спільних з ним неповнолітніх дітей, визнала певні факти, які мають значення для розгляду справи, вказала, що позивач не надає до суду відповідних доказів того, що спірний автомобіль придбано за їх сумісні із померлим кошти, а тому він повинен вважатися виключно власністю спадкодавця ОСОБА_3 і складати спадкову масу по цьому факту. Таким чином позивач ОСОБА_1 не може претендувати на 1/2 частку вказаного автомобіля. Відповідач просила поновити строк на подання відзиву на позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку автомобіля (а.с. 40, 41).

Вказаний строк судом поновлено шляхом постановлення протокольної ухвали.

В судовому засіданні за клопотанням позивача прийнята її відмова від допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с. 50).

В судовому засідання позивач позов та обставини викладені в ньому підтримала в повному обсязі та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Пояснила, що вони з ОСОБА_3 та їх двоє дітей спочатку проживали у малосімейці, а потім у квартирі, яка залишилась після смерті матері та вітчима ОСОБА_3 . У них був спільний бюджет та вони проживали однією сім`єю.

Відповідач проти позову заперечувала, пояснила, що позов не визнає в повному обсязі, підтримує викладені у відзиві на позов пояснення. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши сторін по справі, дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Вільногірську Дніпропетровської області помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.08.2021 р. (а.с. 9).

Відповідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 їх батьками є ОСОБА_3 (батько) і ОСОБА_1 (мати) (а.с. 10, 11).

З наданої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8), вбачається, що ОСОБА_3 належав автомобіль CHEVROLET, модель CAPTIVA, тип загальний легковий - загальний універсал-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , рік випуску 2012, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 8).

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 3017 від 10.09.2021 р., виданої відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 знятий з реєстрації 06.09.2021 року у зв`язку зі смертю (а.с. 15).

ОСОБА_1 зареєстрована з 13.02.2004 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 6).

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, здійснена реєстрація спадкової справи і ОСОБА_3 є спадкодавцем (а.с. 16).

Заповіт за життя ОСОБА_3 не складав і на час його смерті ОСОБА_2 була неповнолітньою і згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті її батька ОСОБА_3 (а.с. 42).

Враховуючи копії свідоцтв про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_4 та Серія НОМЕР_5 ОСОБА_3 з 30.01.2008 року та ОСОБА_1 з 21.05.2008 року у шлюбі з іншими особами не перебували (а.с. 12, 13).

Відповідно до Акта № 480 від 22.10.2021р, складеного депутатом Вільногірської міської ради Штамбургом О.М., за адресою АДРЕСА_2 , з 2007 по 04.08.2021 рік фактично проживала з ОСОБА_3 (а.с. 14).

Відповідно до довідки № 2546 ОСОБА_1 понесла витрати по похованню ОСОБА_3 до його смерті (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 , яка померла, та іншій особі (а.с. 19, 20).

Згідно довідки від 22.02.2022 року ОСОБА_1 з 02.10.2014 року по теперішній час дійсно працює у філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (а.с. 49).

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Сторонам в процесі судового розгляду судом неодноразово роз`яснювались положення вказаних вище процесуальних норма, а також зміст ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

А також положення ст. 43 ЦПК України щодо прав та обов`язків учасників справи.

Судом розглянуті усі заявлені сторонами клопотання.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними (ч. 1 ст. 74 СК України).

Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю, передусім, є сукупність обставин, що є, згідно із законом, основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків.

При цьому посилання позивача на спільне проживання не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в розумінні ст. 74 СК без наявності інших ознак сім`ї, враховуючи те, що позивач не надала допустимих доказів придбання спірного майна внаслідок спільної праці та проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірний автомобіль.

Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками двох спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які зареєстровані за місцем реєстрації батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , між собою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у шлюбі не перебували, що встановлено в процесі судового розгляду та визнано відповідачем.

Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачки зі спадкодавцем у період з вересня 2007 року до 04.08.2021 року суперечить вимогам ст. 25 СК України, оскільки шлюб позивача був розірваний лише у травні 2008 року, а шлюб ОСОБА_3 у січні 2008 року.

Установивши, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі до 2008 року, суд доходить висновку про відмову у встановленні факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2007 року по 21.05.2008 року. Дана позиція, відповідає позиції ВС, що викладена в постанові від 17.06.2020 у справі № 755/18012/16-ц.

Оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт спільного проживання однією сім`ю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 і після розірвання нею шлюбу.

Обов`язковою умовою для визнання факту спільного проживання в даній справі, є ведення з померлим спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Сам по собі факт реєстрації ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за місцем реєстрації ОСОБА_3 як і наявність у позивача спільних із ним дітей не свідчать про те, що їх батьки проживали сім`єю, вели спільне господарство, мали єдиний бюджет.

Згідно Акту № 480 від 22.10.2021року позивач проживала з ОСОБА_3 за певною адресою. Вказаний Акт складено зі слів свідків, які в судовому засіданні не допитані, оскільки відповідне клопотання не було заявлено позивачем і вона посилалась на неможливість забезпечити їх явку в судове засідання з об`єктивних причин. Від допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вона відмовилась, оскільки вони зайняті на роботі.

Суд вважає вказаний акт депутата неналежним та недопустимим доказом, виходячи з положень ст.ст. 77, 78 ЦПК України і не може прийняти його до уваги.

Участь позивача у похованні ОСОБА_3 не може бути належним, достатнім та допустимим доказом факту перебування позивача та ОСОБА_3 у спірний період у фактичних шлюбних відносинах.

Те, що позивач ОСОБА_3 з 2014 року, згідно поданою нею довідки від 22.02.2022 року за вих. № 229/23 мала постійне місце роботи не має правового значення для розгляду справи, оскільки не містить інформації щодо предмету доказування.

Отже, в суді позивачем не доведено, що вона з померлим постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з померлим після розірвання шлюбу позивача, тому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту проживання позивачки та померлого ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у будь-який період.

Вимога позивача про визнання спірного автомобіля спільною сумісною власністю подружжя, та визнання за нею права власності на 1/2 частину зазначеного майна, є похідною від вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю, а оскільки у задоволенні основної вимоги суд відмовляє, то для задоволення і даної позовної вимоги не вбачає підстав.

Беручи до уваги вищезазначене, у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на 1/2 частину майна, суд відмовляє у повному обсязі.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати слід віднести на рахунок позивача відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 79-84, 89,264,265,268 ЦПК України, ст.ст. 3, 21, 25, 36,74 СК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку автомобіля - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вільногірського міського суду

Дніпропетровської області І.А.Ілюшик