Справа № 214/7603/21
2/214/593/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

10 травня 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушнерук Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, при заочному розгляді, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/7603/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 11 червня 2005 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №283.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 11 червня 2005 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 . Від шлюбу вони мають двох спільних малолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з грудня 2017 року. Діти залишились проживати з нею, спір про визначення їх місця проживання відсутній. З 2018 року вона проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_5 , від якого народила сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З огляду на вказані обставини примирення з ОСОБА_2 вважає неможливим, оскільки, на її переконання, шлюб розпався остаточно та носить формальний характер.

Ухвалою суду від 15 квітня 2022 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання позову про розірвання шлюбу до ухвалення рішення.

Правом на участь в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не скористалася, подавши заяви про розгляд справи без її участі. Пред`явлені вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «...сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції…».

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 11 червня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 )укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №283 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 11 червня 2005 року, а.с.3).

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії НОМЕР_2 від 03 березня 2009 року, серії НОМЕР_3 від 10 грудня 2014 року відповідно (а.с.4, 5).

Як вказувала позивач, що підтверджується довідкою КОМ ДІС «НОВА КОМ» №4 від 31 серпня 2021 року (а.с.6) діти значаться зареєстрованими та проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Судовим розглядом встановлено, щошлюбні стосунки між сторонами припинено з грудня 2017 року. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, жодних стосунків не підтримують. Наразі ОСОБА_1 має стосунки з іншим чоловіком ОСОБА_5 , від якого народила сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_4 від 13 травня 2020 року (а.с.21).

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу і зумовлює його добровільний характер.

Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України.

Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.

Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти його розірвання у встановлений законом строк суду не надав.

Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки наразі позивач перебуває в стосунках з іншим чоловіком, від якого має малолітнього сина, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 11 червня 2005 року слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач ОСОБА_1 змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », яке суд вважає за можливе залишити без змін з огляду на відсутність заяви позивача про відновлення дошлюбного прізвища.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч.2 ст.136, ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, відстрочення сплати позивачем судового збору до ухвалення цього рішення, який нею фактично не сплачено, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Інші процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 136, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 274 ч.4, ст.ст.280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимогиОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ), зареєстрований 11 червня 2005 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №283 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 залишити без змін « ОСОБА_8 ».

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу.

Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб відповідно до ч.2 ст.115 СК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно зі ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП невідомий, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення суду складено та підписано 10 травня 2022 року.

Суддя А.В. Ткаченко