Справа № 932/2100/21
Провадження № 2/932/576/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 лютого 2022 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Мудраченко Д.О.

позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представника позивачів: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , третя особа Відділ формування та ведення реєстру Територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, -

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 15 березня 2021 року надійшов вищезазначений позов, в якому позивачі просять суд визнати ОСОБА_5 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 22.04.2010 року Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити ії розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Стислий виклад позиції позивача зазначеної у позові.

Так, позивачами зазначено, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 в якій є зареєстрованим відповідач. Відповідач фактично не проживає в квартирі понад року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла не приймає участі, особистих речей в квартирі не має. В свою чергу позивачі, вимушені витрачати зайві кошти на оплату комунальних послуг за всіх зареєстрованих осіб, що є значними витратами. Реєстрація відповідача у зазначеній квартирі не дозволяє позивачам вільно розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Позивачі та їх представник у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, наполягали на задоволенні вимог.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтвердили обставини викладені позивачами у позовній заяві та зазначили, що з 2018 року відповідач не проживає у квартирі та на зв`язок з позивачами не виходить.

Відповідач до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, надала письмові пояснення у яких просила прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до договору міни квартири від 29 жовтня 1997 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Відповідно до копії довідки про склад сім`ї №2818, зареєстрованим, з 23.12.1997, за адресою: АДРЕСА_2 значиться ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з копією акту про проживання, який підписано ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у квартирі АДРЕСА_1 проживає троє осіб, які є власниками квартири ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Норми права, що застосував суд.

Частиною ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності с право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Hіхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Велика палата Верховного Суду в постанові від 13.10.2020 у справі N447/455/17 (провадження N14-64цс20) звернула увагу на те, що необхідно звернути увагу, що ЖК УРСР був прийнятий 30.06.1983 і він не відображає усіх реалій сьогодення. ЦК України є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше у часі, тому темпоральна колізія вирішується саме на користь норм ЦК України.

Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.

У частині першій статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

У статті 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту. Сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Висновки суду.

З огляду на те, що відповідач не пов`язаний з позивачами спільним побутом, не має взаємних прав та обов`язків та не проживає у вказаній квартирі тривалий час, що свідчить про наявність іншого житла, з метою недопущення порушення прав власників на вільне розпорядження належним їм майном, заявлені вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною квартирою задоволенню не підлягають, оскільки підставою для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про визнання громадян такими, що втратили право користування житловим приміщення. У випадку відмови відповідного органу зняти особу з реєстрації на підставі судового рішення, такі дії можуть бути оскарженні в порядку, передбаченому законом.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , третя особа Відділ формування та ведення реєстру Територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 22.04.2010 року Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 22.04.2010 року Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір по 302,60 грн. на кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 18 лютого 2022 року.

Суддя: В.І.Цитульський