Справа №760/5881/19 2/760/3721/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді - Усатової І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Омелько Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово", треті особи: Приватне підприємство "УНІВЕРСАЛ-ТРАНС", Моторно-транспортне бюро України про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом та просить стягнути із приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово" 97650,00 гривень (дев`яносто сім тисяч шістсот п`ятдесят гривень 00 коп.), які складаються із наступного: 93 000,00 грн. шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою здоров`ю та 4 650,00 грн. моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Посилається на те, що приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ''Здорово'' уклало 17.02.2017 із Приватним підприємством "УНІВЕРСАЛ-ТРАНС" договір (поліс) АК/3278418 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу, а саме: автобусу з кількістю місць більше 20 чоловік, марка та модель ATAMAN А-092Н6, VIN-код НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . Ним передбачено страхування шкоди, нанесеної здоров`ю та життю в сумі 200 тисяч гривень. Строк дії зазначеного полісу із 00 год. 00 хв. 20.02.2017 по 21.02.2018.

05 квітня 2017 року приблизно о 16 год. 00 хв. на зупинці громадського транспорту навпроти буд. № 34 по вул. Вадима Гетьмана в місті Києві, за участі забезпеченого транспортного засобу, відбулася дорожньо- транспортна пригода за наступних обставин, а саме власником забезпеченого транспортного засобу є ПІТ "УНІВЕРСАЛ- ТРАНС", що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , керував технічно справним забезпеченим транспортним засобом ОСОБА_2 , який перебував із ПП "УНІВЕРСАЛ-ТРАНС" в трудових відносинах, а саме: займав посаду водія.

Вказала, що ОСОБА_2 грубо порушив п.п. 15, 2.3 (б), 10.1, 21.4 ПДР України, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження різного виду та була госпіталізована до Київської міської клінічної лікарні № 17 у відділення політравми.

Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 04 червня 2018 року, залишеним без змін Київським апеляційним судом 18 грудня 2018 року, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто ненавмисний злочин, та засуджений до покарання у вигляді: штрафу в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження № 0003742 від 06.04.2017, яке перебувало в Солом`янському районному суді міста Києва.

Зазначила, що в результаті ДТП отримала наступні тілесні ушкодження: закритий перелом шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням; закритий уламковий перелом обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням уламків: гематоми м`яких тканин лівої гомілки; закрита черпномозкова травма і потребувала оперативного лікування: БЮС (блокуючий інтрамедулярний остеосинтез) лівої стегнової кістки стержнем PFNA; МОС (металоостеосинтез) обох кісток передпліччя пластинами та гвинтами. За результатами судово-медичної експертизи, проведеної в зазначеному кримінальному провадженні, встановлено що отримала тілесні ушкодження середнього ступня тяжкості. Операція - БЮС лівої стегнової кістки стержнем PFNA, була запланована на 07.94.2017, однак, під час проведення перед операцією фіброгастроскогії, внаслідок перенесеного стресу, у неї були виявлені множинні ерозії шлунку, які треба було залікувати. Операцію відклали, і в подальшому виявилося, що необхідне ендопротезування лівого кульшового суглобу.

Посилалася, що залишившись у такому положенні і розуміючи, що коштів на таку операцію (вартість тільки одного ендопротезу складала 60 000 грн.) ні у неї, ні у родини не було і не має, 12.04.2017 її перевели до Київської міської клінічної лікарні №6, в травматологічне відділення для лікування та догляду.

Залишитися прикутою до ліжка вона не уявляла можливим, тому, коли запропонували операцію по заміні кульшового суглобу (хай менш функціональним) цементним ендопротезом (вартістю 21 600 грн.), відразу погодилася, а тому його придбала.

У результаті травми у неї почав підвищуватися цукор в крові, який треба було тримати в нормі для загоювання рани після операції, виникли: тромбоз глибоких вен лівої кінцівки, тромбоемболія легеневої артерії дрібних гілок (28.04.2017 показник Д-дімеру становив >7500 при ЛД57-496), що становило пряму загрозу життю, а тому 4.05 2017 вона була переведена до кардіологічного відділення для подальшого лікування. За весь період перебування в стаціонарі витрати на ліки склали 28 400,00 грн., що підтверджується доданими до цього позову чеками.

Виписали із стаціонару тільки 24.05.2017. Враховуючи все це, період реабілітації був складним. Підніматися на ноги, ходити з ходунками було важко ще й через руку, яка перебувала в гіпсі аж до кінця червня 2017 року. Тому цілий місяць інструктор з ЛФК та масажу приїжджав додому і займався з нею .

Вказує, що після виписки із стаціонару, постійно повинна приймати ліки призначені лікарями для підтримування кісткової системи та препарати для розрідження крові, для запобігання тромбоемболій через тромби, які залишилися в кінцівці (вартість тільки 1 препарату для розрідження крові на місяць складає 1 000 грн. Коштів на це не має та мусить звертатися за допомогою до рідних, що підтверджується чеками на суму 43 000,00 грн.

На даний момент усі витрати, пов`язані з лікуванням та реабілітацією склали 93 000,00 грн.

Просить також стягнути і моральну шкоду, оскільки, за весь цей час, ніхто з тих, що заподіяв це не вибачився.

Згідно відомостей із офіційного сайту Моторно-транспортного бюро України (далі - МТСБУ) страховик 01.02.2018 позбавлений членства в МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ, що підтверджується доданим до цього позову відповідним скрін-шотом.

Зазначила, що згідно ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст. 26-1 Закону страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що становить 4 650,00 грн.

Ухвалою судді від 04.03.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження.

Сторонам, третім особам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками на адресу його реєстрації.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.03.2019 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

15.05.2019 та 23.05.2019 до суду надійшли пояснення третьої особи, в яких зазначила, що у даному випадку саме ПрАТ «СК «Здорово» взяло на себе відповідальність, в межах лімітом за полісом, по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу в ДТП винною особою. Дане відшкодування шкоди має буди здійснене ПрАТ СК «Здорово», шляхом виплати страхового відшкодування. Підстави для виплати МТСБУ позивачу на даний момент відсутні.

Конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви, який направлявся відповідачу, повернувся на адресу суду.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

У встановлений судом строк відзив на позов відповідачем подано не було.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання.

Судова повістка на 22.11.2022, що направлялась відповідачу повернулась до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Із вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 04.06.2018 вбачається, що 05.04.2017 приблизно о 16 годині 00 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи засобом підвищеної небезпеки, технічно справним, завантаженим маршрутним таксі № 401 транспортним засобом марки "АTAMAN", д.н.з. НОМЕР_2 , здійснював рух проїзною частиною вул. Вадима Гетьмана від вул. Борщагівської в напрямку Караваєвих дач. Прибувши до зупинки громадського транспорту навпроти буд. № 34 по вул. Вадима Гетьмана в місті Києві, водій ОСОБА_2 зупинив маршрутне таксі № 401 транспортний засіб марки "АTAMAN", д.н.з. НОМЕР_2 , та відчинив двері автобуса для висадки пасажирів. Із зазначеного автобуса через передні двері здійснювала висадку ОСОБА_1 . Після виходу із автобуса - маршрутного таксі № 401 транспортного засобу марки "АTAMAN", д.н.з. НОМЕР_2 , - пасажирки ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 , не дочекався доки ОСОБА_1 буде знаходитись на безпечній відстані від керованого ним автобуса, не зачинивши попередньо двері автобуса, розпочав рух, грубо порушуючи п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1, 21.4 ПДР України, внаслідок чого зачепив ОСОБА_1 відкритими дверима, тим самим здійснивши наїзд на останню. Внаслідок вказаної події ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження різного виду та була госпіталізована до КМКЛ № 17.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 630/Е від 25.04.2017 встановлено, що у ОСОБА_1 були виявленні тілесні ушкодження у вигляді:

-закрита травма лівого передпліччя у вигляді переломів шиловидного відростка променевої та нижньої третини ліктьової кісток;

-закрита травма лівого стегна у вигляді перелому стегнової кістки по лінії хірургічної шийки;

-гематома м`яких тканин лівої гомілки.

Локалізація та морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони дією тупого предмету(тів), могли утворитися 05.04.2017, тобто при транспортній травмі.

Таким чином, між подіями транспортної травми від 05.04.2017 та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_1 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 04.06.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 8-10).

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ''Здорово'' уклало 17.02.2017 із Приватним підприємством "УНІВЕРСАЛ-ТРАНС" договір (поліс) АК/3278418 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу, а саме: автобусу з кількістю місць більше 20 чоловік, марка та модель ATAMAN А-092Н6, VIN-код НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . Ним передбачено страхування шкоди, нанесеної здоров`ю та життю в сумі 200 тисяч гривень. Строк дії зазначеного полісу із 00 год. 00 хв. 20.02.2017 по 21.02.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч.1ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За положеннями ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України зробленої на підставі розгляду справи № 6-108цс13 від 6 листопада 2013 року визначено, що виходячи з аналізу норм ст.ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України, шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. З Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-право відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страхові відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відповідно до чинного законодавства, саме ПрАТ «СК «Здорово» взяло себе відповідальність, в межах ліміту за полісом, по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу в ДТП винною особою. Дане відшкодування шкоди, має бути здійснене ПрАТ «Здорово», шляхом виплати страхового відшкодування.

Частинами 1, 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідачем не надано будь-яких доказів в підтвердження звільнення його від відшкодування шкоди, заподіяної позивачу.

Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого, відшкодовуються страховиком потерпілому відповідно до положень пункту 1.3 статті 1 розділу 1 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким є особа, життю та здоров`ю якої заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 23 Закону України № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий-фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Позивач посилається, на ту обставину, що у зв`язку із погіршенням здоров`я внаслідок ДТП перебувала на стаціонарному лікуванні, у зв`язку із заподіяною шкодою життю та здоров`ю внаслідок ДТП, понесла витрати на лікування.

Витрати позивача на лікування у розмірі 93 000,00 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи чеками за лікування та придбання медикаментів, копіями виписок та іншої медичної документації, та є обґрунтованими. (а.с.58-111)

Згідно зі ст. 26-1 Закону України № 1961-IV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ"пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

У своїй постанові від 21.03.2018 по справі № 591/1/16-ц Верховний Суд звернув увагу на неможливості стягнення моральної шкоди двічі.

При цьому, з боку відповідача не надано доказів на можливість відшкодування шкоди в порядку страхової виплати на користь потерпілої або необхідності зменшення такої шкоди у зв`язку з виплатою страхової суми в разі, коли ліміт виплати моральної шкоди (ст. 26-1) є меншим від оціненої судом моральної шкоди.

За вказаних вище обставин та оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позивачу було спричинено моральну шкоду, а тому остання має право вимоги до відповідача.

Враховуючи характер отриманих ушкоджень здоров"я позивачем, зміну в організації звичайного способу життя у зв`язку із заподіянням їй шкоди здоров`ю, його тривалості, виходячи з засади розумності та справедливості, суд вбачає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 4 650,00 грн. моральної шкоди.

Натомість відповідач, не надавши до суду відзиву, викладених позивачем у позові обставин не спростував, жодним чином не аргументував зменшення розміру страхового відшкодування та розміру шкоди.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, аналізуючи й оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку в їх сукупності, підсумовуючи наведене, суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 23,1167,1172, 1187України, ст.ст. 4, 5, 12-13, 76-82, 141, 169, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово", треті особи: Приватне підприємство "УНІВЕРСАЛ-ТРАНС", Моторно-транспортне бюро України про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово" (, адреса: 03680 м.Київ, вул.Казимира Малевича, 86-н) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) 93000,00 грн. шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, 4650,00 грн. моральної шкоди.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Усатова І.А.