Справа № 445/379/22
провадження № 2/445/400/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

з участю прокурора Левицької В.Р.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Золочеві Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом першого заступника керівника Золочівської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору КНП "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги" про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення,-

в с т а н о в и в :

перший заступник керівника Золочівської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути на користь Львівської обласної ради витрати, понесені КНП "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги" на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 від кримінального правопорушення в сумі 23294,11грн.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що вироком Золочівського районного суду Львівської області від 29.11.2019 року відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, зокрема за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Внаслідок отриманих травм від кримінального правопорушення потерпілий гр. ОСОБА_2 знаходився на лікуванні у КНП "ТМКЛШД", вартість його лікування становить 23294,11 грн. Оскільки згаданий вище заклад охорони здоров`я належить до комунальної власності Тернопільської міської ради, яка не зверталася з позовом про відшкодування відповідачем витрат понесених КНП "ТМКЛШД" на лікування потерпілого, відповідачем добровільно не відшкодовано таких витрат, тому, в порядку ст. 56 ЦПК України, прокурор звернувся з даним позовом про відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, які не відшкодовані особою, визнаною винуватою у вчиненні злочину.

15.06.2022 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що вся шкода, що була заподіяна здоров`ю ОСОБА_2 , відшкодована ним особисто, він особисто купував ліки для ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними чеками, копією розписки. Лікування ОСОБА_2 не супроводжувалося жодними витратами держави, її органів або територіальних громад. Зазначив також, що Тернопільська міська рада є неналежним позивачем, і прокурором не обгрунтовано, яким чином його дії порушують інтереси органу місцевого самоврядування.

Представником прокуратури подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що у вартість лікування потерпілого ОСОБА_2 в КНП "ТМКЛШД" включено лише 17 ліжко-днів, де вартість одного дня перебування хворого на стаціонарному лікуванні - 1350,74 грн. (17*1350,74 грн.=22962,58 грн.) та обстеження - 331,53 грн., при цьому медикаменти та вироби медичного призначення, придбані за рахунок ОСОБА_2 , в дану вартість не включалися. Тернопільська міська рада є належним позивачем у даній справі, оскільки засновником і власником КНП "ТМКЛШД" є Тернопільська міська рада. Підприємство підзвітне засновнику, джерелами формування майна підприємства є кошти місцевого бюджету. Тому, відповідно до ст. 1206 ЦК України, відповідач, як особа, яка вчинила злочин, зобов`язаний відшкодувати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину в розмірі 23294,11 грн.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові, просила позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперчив, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки ним відшкодована шкода завдана потерпілому в повному обсязі.

Представник позивача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Заслухавши пояснення прокурора та відповідача, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Вироком Золочівського районного суду Львівської області від 29.11.2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Даний вирок набрав законної сили 31.12.2019 року.

Статтею 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи судом встановлено, що один із потерпілих гр. ОСОБА_2 , якому кримінальним правопорушенням було завдано середньої тяжкості тілесне ушкодження, знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні КНП "ТМКЛШД" з 10.06.2019 року по 27.06.2019 року (17 ліжко-днів), де вартість одного ліжко-дня за лютий 2019 року становить 1350,74 грн. (17*1350,74 грн. = 22962,58грн.), окрім того, за кошти лікарні для лікування хворого проведено обстеження, вартість яких - 331,53 грн., що підтверджується довідкою, виданою КНП "ТМКЛШД" №592 від 30.04.2021 року.

Відповідачем на підтвердження його доводів та заперечень проти позову додано до відзиву копії чеків, якими підтверджується факт придбання медичних препаратів за період з 10.06.2019 року по 26.06.2019 року, а також копія квитанції № 0.0..1 від 19.06.2019 року, яка підтверджує оплату ОСОБА_2 набору імплантів для остеосинтезу в розмірі 9780,00 грн.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 07 липня 1995 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я .

Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.

Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003 (у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонарного лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день проводиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

З огляду на зазначене, витрати, пов`язані з придбанням медичних препаратів, необхідних для лікування потерпілого ОСОБА_2 , не входять в суму витрат понесених лікувальним закладом, оскільки розмір таких витрат визначається, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день, і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу.

Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно статуту КНП "ТМКЛШД", засновником і власником КНП "ТМКЛШД" є Тернопільська міська рада. Відповідно до п. 8.3., джерелами формування майна підприємства є кошти місцевого бюджету.

Таким чином, кошти на відшкодування витрат на лікування, що проводилося КНП "ТМКЛШД", зараховуються до місцевого бюджету м. Тернополя.

Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад, належать видатки на охорону здоров`я, в тому числі, на амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу.

Відповідно до ст. 18-1 ЗУ "Про місцеве самоврядування", орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно відповіді Тернопільської міської ради, позовна заява Тернопільською міською радою про стягнення з ОСОБА_1 витрат понесених на лікування потерпілого від злочину - ОСОБА_2 не подавалась, і кошти на рахунки Тернопільської міської ради від ОСОБА_1 не надходили.

За вказаних обставин, прокурор правомірно звернувся до суду з метою захисту інтересів держави в бюджетній сфері, оскільки Тернопільська міська рада належним чином не здійснює свої повноваження щодо стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення в КНП "ТМКЛШД"

Встановивши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши такі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягаю до задоволення, а доводи та заперечення відповідача не грунтуються на нормах законодавства та спростовані наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки, позивач на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" при зверненні до суду з вказаним позовом був звільнений від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. 1206 ЦК України, ст.10,12, 27, 76, 81,133, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов першого заступника керівника Золочівської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору КНП "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги" про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Тернопільської міської ради (ГУК у Тернопільській області/ тг м. Тернопіль/24060300, , банк отримувача - казначейство України, р/р UA0019751, код класифікації доходів до бюджету 24060300 "Інші надходження, призначення платежу - відшкодування витрат за стаціонарне лікуування потерпілих внаслідок злочину) кошти в сумі 23294,11 грн. (двадцять три тисячі двісті дев`яносто чотири гривні 11 коп.), затрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В. М. Сивак