Р І Ш Е Н Н Я№ 127/27955/20

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 р. м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Подоляк М.В.,

представника позивача Вінницької міської ради Сторчак Т.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кундеуса С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

Вінницька міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, в якому просила прийняти рішення про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки Вінницької міської об`єднаної територіальної громади площею 0,0036га розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , напроти земельної ділянки з кадастровим номером :03:010:0071 шляхом демонтажу цегляного гаража та приведення земельної ділянки в первинний стан з відновленням меж у відповідності до кадастрового плану виготовленого МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» від 18.03.2020, а також стягнути судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Департаментом самоврядного контролю Вінницької міської ради проведено обстеження земельної ділянки Вінницької міської об`єднаної територіальної громади, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , напроти земельної ділянки з кадастровим номером :03:010:0071. За результатами тахеометричної зйомки, проведеної спеціалістами МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури», згідно кадастрового плану від 18.03.2020 року та за результатами виходу на місце і обстеження земельної ділянки Вінницької міської об`єднаної територіальної громади встановлено, що громадянин ОСОБА_1 самовільно зайняв земельну ділянку Вінницької міської об`єднаної територіальної громади загальною площею 0,0036 га (в тому числі, в межах зони особливого режиму забудови площею 0,0002 га та в межах прибережної захисної смуги площею 0,0003 га) шляхом встановлення цегляного гаража без відповідних дозвільних документів.

За результатами виходу складено акт обстеження земельної ділянки Вінницької міської об`єднаної територіальної громади від 15.04.2020 року за №73/9-03-3 та на адресу громадянини ОСОБА_1 направлено попередження про усунення порушення земельного законодавства.

Комунальним підприємством «Муніципальна варта» Вінницької міської ради 22.04.2020 року на громадянина ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серія ВА №000982 та вказані матеріали направлено на розгляд до адміністративної комісії, яка діє при виконкомі Вінницької міської ради, внаслідок чого адміністративною комісією винесено постанову №237 від 17.06.2020 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності відповідача та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. 17.06.2020, який згідно з копією квитанції №1 відповідач оплатив 17.06.2020.

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_1 своїми діями по самовільному зайняттю та використанню земельної ділянки порушує право на землю Вінницької міської об`єднаної територіальної громади, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача Вінницької міської ради Сторчак Т.В позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила позов задовольнити. Також зазначила, що відповідач ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення серія ВА №000982 від 22.04.2020 надав письмові пояснення у яких зазначив, що ним було збудовано гараж навпроти домоволодіння у 1984 році.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кундеус С.І., в судовому засіданні заперечував проти вимог позовної заяви в повному обсязі, просив суд відмовити в її задоволенні, обґрунтовуючи тим, що гараж який є предметом розгляду даної справи, відповідачем ОСОБА_1 не встановлювався, що свідчить про відсутність вчинення ОСОБА_1 дій спрямованих на самовільне зайняття відповідної земельної ділянки. Також представник відповідача зазначив, що відповідачем постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради № 237 від 17.06.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП оскаржено не було, оскільки дане оскарження потребувало грошових витрат для сплати судового збору та отримання правової допомоги для підготовки адміністративного позову.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні надала наступні показання. Вона з 01.09.2015 проживає за адресою: АДРЕСА_2 та є сусідкою відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , який є предметом розгляду даної справи відповідач не будував та не користується ним, він належить колишній власниці будинку ОСОБА_4 , який купив відповідач

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Заслухавши доводи сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що Департаментом самоврядного контролю Вінницької міської ради, який діяв відповідно до ст. 189 ЗК України, п. п. 1 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на виконання доручення від 17.02.2020 року №09-23-9272, 27.02.2020 №01-01-11396, 26.03.2020 №09-13-17703, в порядку взаємодії виконавчих органів комунальних підприємств, установ, закладів та організацій Вінницької міської ради з питань пов`язаних із виявленням самочинного будівництва і самовільного зайняття земельних ділянок у м. Вінниці та вжиття заходів реагування, затвердженого рішенням виконкому Вінницької міської ради від 26.11.2015 №2644, 15.04.2020 проведено обстеження земельної ділянки Вінницької міської об`єднаної територіальної громади, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , напроти земельної ділянки з кадастровим номером :03:010:0071.

Згідно акту №73/9-03-3 обстеження земельної ділянки Вінницької міської об`єднаної територіальної громади від 15.04.2020, за результатами тахеометричної зйомки, проведеної спеціалістами міського комунального підприємства «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури», згідно кадастрового плану від 18.03.2020 та за результатами виходу на місце і обстеження ділянки Вінницької міської об`єднаної територіальної громади встановлено, що громадянин ОСОБА_1 самовільно зайняв земельну ділянку Вінницької міської об`єднаної територіальної громади площею 0,0036 га (в тому числі в межах зони особливого режиму забудови 0,0002 га та в межах прибережної захисної смуги площею 0,0003 га), шляхом встановлення цегляного гаража без відповідних дозвільних документів. (а.с. 6-7)

Позивачем було направлено відповідачу ОСОБА_1 попередження про усунення порушення земельного законодавства від 15.04.2020 №09-00-012-19444, а саме про необхідність звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0036 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , напроти земельної ділянки з кадастровим номером :03:010:0071 шляхом демонтажу цегляного гаража та приведення земельної ділянки в первинний стан (а.с. 9-10), яке відповідачем було отримано 21.04.2020. (а.с. 11)

На доданому до матеріалів справи кадастровому плані графічно відображено розташування і площу самовільно зайнятої земельної ділянки. (а.с. 8)

Доказів звільнення самовільно зайнятої ОСОБА_1 земельної ділянки на момент розгляду справи суду не надано, вимог вищевказаного попередження про усунення порушення земельного законодавства відповідачем не виконано.

Згідно копії протоколу про адміністративне правопорушення серія ВА №000982 від 22.04.2020 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 152 КУпАП, відповідачем ОСОБА_1 надано письмові пояснення у яких зазначено, що він збудував гараж навпроти домоволодіння у 1984 році. (а.с. 12)

Відповідно до постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради №237 від 17.06.2020, відповідача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП за самовільне зайняття земельної ділянки, яка є предметом розгляду даної справи, порушення правил благоустрою території населеного пункту - п.п. 6.13.1(22) та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 13)

Відповідач ОСОБА_1 вимоги постанови виконав та сплатив штраф у повному обсязі, що підтверджується копією квитанції (а.с. 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що право розпоряджатись землями територіальної громади, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності належить до повноважень міської ради.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 80 Земельного кодексу України (далі ЗК України) суб`єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування (частини перша, друга статті 83 ЗК України).

Відповідно до правової позиції сформованої в постанові Верховного Суду від 04.04.2019 у справі № 910/2655/18 до предмета доказування у справах про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок в обов`язковому порядку входять такі факти, як: належність земельної ділянки, яка самовільно зайнята відповідачем, ОМС на праві власності; фактичне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів особою, яка не має передбачених законодавством прав на зазначену земельну ділянку (з урахуванням особливостей: наявності в особи права на отримання ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів щодо оформлення такого права, але відсутність на момент перевірки дотримання вимог законодавства у сфері земельних відносин відповідних документів).

Відтак, з системного аналізу положень ст. ст. 80, 83 ЗК України та вищевикладеного правового висновку Вінницька міська ОТГ є власником, усіх земельних ділянок в межах міста Вінниці без необхідності їх державної реєстрації у Державному земельному кадастрі та присвоєння кадастрових номерів.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України).

Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» про самовільне зайняття земельної ділянки свідчить вчинення особою будь-якої дії, спрямованої на фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дії, які відповідно до закону є правомірними.

Таким чином, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Частина 2 статті 152 ЗК України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

За правилами статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

З урахуванням змісту статті 376 ЦК України в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 цього Кодексу вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту такого порушення самочинною забудовою.

Аналогічний висновок висловлений в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 127/23136/17 (провадження № 61-3382св19).

Відповідно до статті 189 Земельного кодексу України самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Згідно з п. 3.1. Положення «Про департамент самоврядного контролю Вінницької міської ради», департамент здійснює самоврядний контроль за використанням земель у місті Вінниці.

Так, на виконання визначених законом завдань та повноважень вказаного органу контролю, останнім 15.04.2020 проведено обстеження спірної земельної ділянки, за результатом якого встановлено, що ОСОБА_1 самовільно зайняв земельну ділянку Вінницької міської об`єднаної територіальної громади площею 0,0036 га (в тому числі в межах зони особливого режиму забудови 0,0002 га та в межах прибережної захисної смуги 0,0003 га), шляхом встановлення цегляного гаража без відповідних дозвільних документів, про що складено відповідний акт, попередження про усунення порушень земельного законодавства, протокол та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Попередження про усунення порушень земельного законодавства №09-00-012-19444 від 15.04.2020, відповідач ОСОБА_1 отримав 21.04.2020. Копію протоколу про адміністративне правопорушення серія ВА №000982 від 22.04.2020, при складенні якого ОСОБА_1 був присутній та надав письмові пояснення, а також копію постанови №237 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 17.06.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 отримав відповідно 22.04.2020 та 17.06.2020. Відповідач ОСОБА_1 постанову від 17.06.2020 не оскаржив та добровільно сплатив штраф, що свідчить про його згоду із вчиненим ним правопорушенням, а також спростовує його доводи про відсутність будь-якого відношення до спірної земельної ділянки, а також гаража побудованого на ній.

При цьому, суд відхиляє заперечення представника відповідача про те, що гараж який є предметом розгляду даної справи, відповідачем ОСОБА_1 не встановлювався, оскільки даний факт спростовується письмовими поясненнями наданими ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення серія ВА №000982 від 22.04.2020.

Свідчення, надані в судовому засіданні, свідком ОСОБА_2 суд не приймає до уваги, оскільки вони суперечать письмовим поясненням відповідача ОСОБА_1 викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення серія ВА №000982 від 22.04.2020, відповідно до яких останній підтвердив, що саме він збудував гараж на спірній земельній ділянці у 1984 році.

Крім того матеріали справи не містять будь-яких належних і допустимих доказів, що Вінницькою міською радою приймалось рішення про передачу ОСОБА_1 у власність або користування земельної ділянки загальною площею 0,0036 га (в тому числі, в межах зони особливого режиму забудови площею 0,0002 га та в межах прибережної захисної смуги площею 0,0003 га) розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , напроти земельної ділянки з кадастровим номером :03:010:0071.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не набував права користування спірною земельною ділянкою та використовує її за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади про передачу такої у власність або надання у користування та за відсутності відповідного правочину, що є порушенням ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Зазначені дії ОСОБА_1 в розумінні ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» свідчать про вчинення самовільного зайняття і користування земельною ділянкою, на якій встановлено цегляний гараж без відповідних дозвільних документів.

Поряд з цим, Європейській суд з прав людини по справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» (Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria, скарга N 46577/15) від 21 квітня 2016 року, підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Згідно із положеннями статті 12 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки; повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, а тому позов Вінницької міської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки Вінницької міської об`єднаної територіальної громади, площею 0,0036 га. (в тому числі, в межах зони особливого режиму забудови площею 0,0002 га та в межах прибережної захисної смуги площею 0,0003 га), на якій встановлено цегляний гараж без відповідних дозвільних документів, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , навпроти земельної ділянки з кадастровим номером :03:010:0071, шляхом демонтажу цегляного гаража та приведення земельної ділянки в первинний стан з відновленням меж у відповідності до кадастрового плану, виготовленого МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» від 18.03.2020 за рахунок ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 12, 83, 116, 125, 126, 189, 152, 212 ЗК України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель», ст. 15, 16, 376, 386, 391 ЦК України, ст. 2, 5, 10-13,76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку Вінницької міської об`єднаної територіальної громади, площею 0,0036 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (навпроти земельної ділянки з кадастровим номером :03:010:0071) шляхом демонтажу цегляного гаража та приведення земельної ділянки в первинний стан з відновленням меж у відповідності до кадастрового плану виготовленого МКП «Вінницький муніцепальний центр містобудування і архітектури» від 18.03.2020 за рахунок ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницької міської ради судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач Вінницька міська рада, місцезнаходження юридичної особи: вул. Соборна, 59, м. Вінниця, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 25512617;

відповідач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 10.05.2022.

Суддя: