Справа № 545/2537/21
Провадження № 2/545/159/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого - судді : Гальченко О.О.,

при секретарі : Лисенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача 09.08.2021 звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення боргу кредитором спадкодавця, мотивуючи тим, що гр. ОСОБА_3 ( позичальник ) звернувся до АТ КБ «Приватбанк» ( позивач, банк ) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 11.01.2007.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг ( договір ), що підтверджується підписом у заяві. Заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Формулярами та стандартними формами є саме : «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які згідно до заяви отримані позичальником для ознайомлення в письмовій формі.

Копії «Умов та правила надання банківських послуг» та «Тарифів Банку» додаються до позовної заяви, а з метою підтвердження їх відповідності ( автентичності ) також надається копія наказу банку про їх затвердження.

Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності де ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку ( ст. 1066 ЦК України ) та кредитного договору ( ст. 1054 ЦК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові ( володільцеві рахунка ), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів ( кредитування рахунка ), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит ( параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України ), якщо інше не встановлено договором або законом.

Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а позичальнику надано у користування кредитну картку ( номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається ).

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 11 800 «bsl-ссу», що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позовної заяви.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 3.2., п. 3.3. договору, на підставі яких позичальник при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни ( збільшення або зменшення ) за рішенням та ініціативою банку.

Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором.

Але, в процесі користування кредитним рахунком позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви.

Таким чином, у порушення п. 6.5. договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання ), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом.

Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник гр. ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.03.2017.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи ( боржника ) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу ( 6 місяців від дня відкриття спадщини ), він не заявив про відмову від неї.

Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці позичальника мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 28.03.2017 по 28.09.2017.

В даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є гр. : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ( відповідачі ).

Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена : АДРЕСА_1 .

За змістом ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину ( ч. 3 ст. 1281 ЦК України ).

На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 17.12.2020 була направлена претензія кредитора до Полтавської районної державної нотаріальної контори, та 26.01.2021 отримана відповідь приватного нотаріуса - Воронкова О.А.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитки зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1258 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

При цьому, позивач зазначає, що згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

23.06.2021 до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано.

Ч. 1 ст. 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу, суд за позовам кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 11.01.2007 становить 5 704,31 грн., яка складається з наступного :

5 704,31 грн. - заборгованість за тілом кредита,

в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита;

5 704,31 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита;

0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;

0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625;

0,00 грн. - нарахована пеня;

0,00 грн. - нараховано комісії.

Викладені у позовній заяві обставини підтверджуються наступними доказами :

-Розрахунком заборгованості;

- Випискою по рахунку;

- Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку;

- Довідкою про видані картки;

- Копією заяви позичальника;

- Копією примірнику «Умов та Правил надання банківських послуг».

- Копією наказу банку щодо затвердження «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписаная заяви;

- Копією паспорта позичальника;

- Копією свідоцтва про смерть;

- Копією реєстру відправлення претензії кредитора

- Копією претензії кредитора;

- Копією листа з відповіддю нотаріальної контори.

- Копією претензії спадкоємцю.

- Копією реєстру відправлення претензії спадкоємцю.

З метою досудового врегулювання спірних правовідносин, враховуючи приписи ст. 1281, 1282 ЦК України позивачем на адресу відповідної нотаріальної контори та відповідача направлялись претензії кредитора, які не були задоволені.

Попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України «Про судовий збір» та ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивачем при пред`явленні позову було сплачено судовий збір у розмірі 2 270 грн. Ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 202І року становить 2 270 грн. Ціна позову : 5 704.31 грн. Оскільки, при розрахунку 1,5 відсотків від ціни позову розмір судового збору складає менше мінімально встановленого, позивачем було сплачено 2 270 грн. судового збору.

Прохав : Стягнути з гр. : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 5 704,31 грн. за кредитним договором № б/н від 11.01.2007, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

01.02.2022 надійшов відзив представника відповідача адвоката Здебської О.П. ( а. с. 92 93 ) на позов ( а. с. 89 91 ), де вказала, що відповідачка ОСОБА_2 не погоджується з правомірністю та обгрунтованістю позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується жодною із сторін, позичальник за кредитним договором б/н від 11 січня 2007 - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.03.2017.

Померлий доводився чоловіком і батьком відповідачам у справі.

Фактично протягом тижня після смерті ОСОБА_3 його син - ОСОБА_1 , звернувшись до відділення АТ КБ «Приватбанк», повідомив співробітникам про смерть позичальника,

про що надав і копію свідоцтва про смерть.

Тобто, про смерть клієнта - позичальника за кредитним договором, позивачу стало відомо ще в квітні 2017 року.

Даний факт підтверджується насамперед тим, що позивачем власноручно долучена копія про смерть ОСОБА_3 , серії НОМЕР_1 , яка не могла бути отримана у інший спосіб, як від близьких родичів померлого.

Також, вбачається, що копія цього ж свідоцтва була приєднана і до претензії кредитора, яка надіслана на адресу Полтавської районної державної нотаріальної контори лише 23.11. 2020.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкоємця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги ( в редакції, чинній на момент смерті та до 04.11.2018 ).

Поряд з цим, у визначений нормами закону шестимісячний строк АТ КБ «Приватбанк» з претензіями як кредитор ОСОБА_3 до спадкоємця ОСОБА_2 не звернулося. Поважних причин не реалізації в межах цього строку належного банку права позивач не наводить, а лише посилається на те, що «на теперішній час банку стало відомо».

Окрім цього, позивачем і не дотримано терміни пред`явлення вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги ( ч. 3 ст. 1281 ЦК України в редакції, чинній на момент смерті та до 04.11.2018 ), оскільки банк фактично одразу після смерті позичальника був повідомлений про це, внаслідок чого він мав беззаперечну можливість своєчасно звернутися з вимогами до спадкоємців гр. ОСОБА_3 .

Далі, вважає за доцільне звернути увагу суду і на те, що свідоцтво про право на спадщину отримане спадкоємцем ще 20.10.2017.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що про смерть позичальника позивачу стало відомо ще в квітні 2017, необгрунтованим є і посилання банку на той факт, що про отримання цього свідоцтва банку могло стати відомо лише в січні 2021, тобто після сплину більше ніж трьох років після смерті гр. ОСОБА_3 .

Позивач сам вказує в позовній заяві, що спадкоємці позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від прийняття спадщини у строк з 28.03.2017 по 28.09.2017.

Проте, увесь цей час ( шестимісячний строк ) позивач без поважних на те причин не вживав жодних дій, спрямованих на звернення з відповідною претензією до спадкоємців.

Не містять доказів поважності пропуску такого строку і матеріали позовної заяви, а навпаки, долучені додатки свідчать про те, що банк був повідомлений та мав можливість своєчасно звернутися з вимогами як кредитор.

На момент звернення позивача з цим позовом нормами ч. 1 ст. 1281 ЦК України та на момент смерті гр. ОСОБА_3 , спадкоємці мали обов`язок повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, що відповідачами сумлінно було виконано.

У той же час, сам позивач ( кредитор ) не дотримався жодних зі строків, визначених ч. 2,3 ст. 1281 ЦК України, а саме : кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо, кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Щодо строку подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до положень ст. 162 ЦПК України відповідач має право на надання відзиву на позовну заяву.

Відповідач дізналась про наявність даного провадження 30.12.2021 від свого сина. Копія позову отримана ним же безпосередньо в суді.

З урахуванням того, що після отримання співвідповідачем копії позовної заяви мали місце загальнодержавні свята та вихідні дні, отримання професійної допомоги фахівця в галузі права відповідач реалізувала лише 21.01.2022, про що був укладений відповідний договір.

Після укладення договору про надання правничої допомоги, вивчення наданих позивачем документів та обставин справи, отриманої внаслідок цього консультації, у строки, визначені судом в ухвалі про відкриття провадження, відповідачем ухвалено рішення щодо підготовки відзиву на позовну заяву..

Згідно ч. 5 ст. 162 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі. Отже, з урахуванням викладеного, строк на подання відзиву був пропущений з поважних причин, а тому може бути поновлений судом.

Прохав : 1. Поновити ОСОБА_2 строк для подання відзиву на позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» у справі № 554/2537/21. 2. Ухвалити рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення боргу. 3. Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» судові витрати в розмірі 1 500 грн. у вигляді витрат на професійну правничу допомогу ( докази понесених витрат будуть надані суду в наступному судовому засіданні або з дотриманням вимог ч. 1 ст. 246 ЦПК України ).

15.02.2022 року до суду надійшла відповідь АТ КБ «Приватбанк» на відзив ( а. с. 97 99 ), в якій представник позивача прохав суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. Де позивач не заперечував отримання банком від відповідача ОСОБА_1 копії свідоцтва про смерть 30.03.2017, що підтверджується знімком екрану із банківського комплексу Єдина клієнтська база, але кредитор не міг знати та не знав про місце відкриття спадщини, бо спадкова справа може відкриватися апріорі і у державного нотаріуса і у будь-якого приватного нотаріуса за різними адресами їх розташування. Тому, це ускладнює отримання вказаної інформації та є державною таємницею згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про нотаріат». Тому, вимога про погашення заборгованості була пред`явлена до спадкоємців через нотаріуса, тому банком не пропущено строк пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємця померлого. А 23.06.2021 до спадкоємців позичальника було направлено вимогу лист-претензію, де позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій виконано не було.

24.02.2022 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від представника відповідачів ( а. с. 119 120 ), де зазначила, що факт надання копії про смерть позичальника спадкоємцем банку 30.03.2017 сторонами не заперечується. Але, згідно наданого банком копії реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів, то значиться відправлення на ім`я ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_2 , що свідчить про неналежне виконання позивачем свого права на пред`явлення претензії. Внаслідок неналежного повідомлення чого відповідач даної претензії не отримував.

В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Представник позивача, надавши суду клопотання про розгляд справи в його відсутності, де позов підтримав та не заперечував щодо винесення заочного рішення.

Відповідачі повторно не з`явився в судове засідання, хоча заздалегідь повідомлялися належним чином про день та час розгляду справи за останнім місцем реєстрації, про що маються докази у справі. Їх представник в особі адвоката - Здебської О.П. надала суду заяву про розгляд справи по суті у її відсутності та відповідачів з урахуванням наданих суду відзиву та заперечень на відповідь на відзив. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи.

Судом встановлено, що позивальник ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 11.01.2007, що є договором приєднання в силу ч. 1 ст. 634 ЦК України, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_3 помер, про що банку ІНФОРМАЦІЯ_2 сином померлого - ОСОБА_1 до відділення АТ КБ «Приватбанк» повідомлено про смерть позичальника шляхом надання копії свідоцтва про смерть. Тобто, про смерть клієнта - позичальника за кредитним договором, позивачу стало відомо 30.03.2017.

Копія цього свідоцтва була приєднана до претензії кредитора, яку надіслав на адресу Полтавської районної державної нотаріальної контори лише 23.11.2020.

У визначений законом шестимісячний строк АТ КБ «Приватбанк» з претензіями як кредитор ОСОБА_3 до спадкоємців померлого позичальника - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не звернувся. Поважних причин не реалізації в межах цього строку належного банку права позивач не навів та не надав належних доказів. Позивачем не було дотримано терміну пред`явлення вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги ( на підставі ч. 3 ст. 1281 ЦК України в редакції, чинній на момент смерті та до 04.11.2018), оскільки позивач фактично одразу після смерті позичальника був повідомлений про його смерть відповідачем сином померлого, внаслідок чого він мав реальну можливість своєчасно звернутися з вимогами до спадкоємців позичальника ОСОБА_3 і судом не було встановлено будь-яких перешкод для цього у позивача.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що за встановлених судом обставин, позовні вимоги в повному обсязі не підлягають задоволенню про стягнення з відповідачів боргу кредитором спадкодавця в зв`язку із пропуском строків пред`явлення вимог до спадкоємців позичальника позивачем без поважних причин визначених ст. 1281 ч. 2, 3 ЦК України, про який заявила представник відповідачів.

Керуючись ст. 3, 4, 5, 12, 13, 43, 44, 49, 141, 223, 258-259, 265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, ст. 525, 530, 589, 590, 599, 608, 629, 1054, 1218, 1219, 1268, 1281 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко