Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2022 Справа №607/19109/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Комінярської О.М., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, щомісячно. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька - ОСОБА_3 , яка проживає разом із позивачкою та перебуває повністю на її утриманні. Натомість, відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча має можливість її надавати. Вказує, що відповідач ОСОБА_2 працює та отримує доходи, а тому за майновим станом та за станом здоров`я може надавати кошти для утримання доньки у сумі 3000 гривень, щомісячно. При цьому, позивачка зазначає, що остання самостійно не спроможна забезпечити доньку усім необхідним. За вказаних обставин просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 листопада 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрито та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов до суду відзив на позов, у якому останній заперечує щодо викладених у позові обставин та заявлених позовних вимог про стягнення аліментів у сумі 3000 гривень, а позовні вимоги визнає частково. В обґрунтування своїх заперечень вказує на те, що зараз проживає зі своєю матір`ю, якій важко самостійно пересуватися після перенесення операції на колінному суглобі та яка потребує стороннього догляду. Крім цього, зазначив, що з 01 вересня 2015 року він здійснює догляд за особою похилого віку, що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення №1303 від 17.11.2021 року. Стверджує, що він як батько сумлінно виконує свій батьківський обов`язок, постійно з власної ініціативи передає позивачці кошти для того щоб вона купляла усе необхідне для доньки. Вважає, що обставини викладені у позовній заяві не відповідають дійсності. За вказаних обставин просить стягувати із нього аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 255 грн.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив стягувати із нього аліменти у сумі 1 255 гривень, оскільки розмір його доходів не дозволяє йому сплачувати аліменти у заявленій позивачкою сумі 3000 гривень.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі із 22 травня 2014 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року (справа №607/16674/20).

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька - ОСОБА_3 , про що складено актовий запис №02 Почапинською сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області, якою 10 березня 2015 року видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки №1303, виданої 17.11 2021 року Управління соціального захисту населення, ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні як одержувач компенсації по догляду за особою похилого віку з 01.09.2015 року по даний час.

Відповідно до трудового договору № 3 між працівником і фізичною особою. Яка виконує найману працю від 01 жовтня 2020 року ОСОБА_2 працює за безстроковим договором у ФОП ОСОБА_4 монтувальником шин, з оплатою праці у розмірі 5100 грн. за місяць.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 Сімейного кодексу України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Судом установлено, що сторони не досягли згоди з приводу понесення витрат на утримання малолітнього доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Згідно із частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав малолітньої доньки сторін на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також, беручи до уваги те, що відповідач є молодою особою працездатного віку, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення, а тому із відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 22 жовтня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів, суд наголошує на тому, що обов`язок щодо утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 81, 89,141, 264, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (Дві тисячі ) гривень, але не менше 50 (П`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 (Дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич