Справа № 372/3198/21
Провадження 2/755/3635/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2022 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі: Головуючого судді - Коваленко І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

в с т а н о в и в:

25 серпня 2021 до Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, та 25 серпня 2021 року вказана позовна заява була передана в провадження судді Потабенко Л.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

25 серпня 2021 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей було направлено до Київського апеляційного суду, відповідно до ч.1 ст.26 ЦПК України, оскільки позивачем є суддя Обухівського районного суду Київської області Проць Т.В.

19 жовтня 2021 року вказана позовна заява надійшла до Київського апеляційного суду та 20 жовтня 2021 року передана в провадження судді Соколовій В.В., у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

22 жовтня 2021 року ухвалою Київського апеляційного суду підсудність цивільної справи 372/198/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, визначено Дніпровському районному суду міста Києва.

28 жовтня 2022 року цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей надійшла до Дніпровського районного суду міста Києва, та 29 жовтня 2021 року передана в провадження судді Коваленко І.В., у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

01 листопада 2021 року на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України суддею в порядку досудової підготовки справи здійснено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м.Києві та Київській області.

02 грудня 2021 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла відповідь з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м.Києві та Київській області відповідач ОСОБА_2 , яка збігається з зазначеною в позовній заяві.

Відповідно до заявлених позовних вимог, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказує, що сторони є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають із позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою ОСББ «Каштанове» № 28 від 23.07.2021 року. Систематичної участі у вихованні дітей відповідач не приймає. Матеріальну допомогу надавав востаннє у січні 2021 року. Фактично весь тягар щодо утримання та виховання дітей лежить на позивачці. Вважає, що батько малолітніх дітей має можливість сплачувати аліменти, тобто створити необхідні та достатні для забезпечення гармонійного розвитку своїх дітей умови, оскільки є працездатним, займається підприємницькою діяльністю, має у власності та володінні достатньо нерухомого та рухомого майна. Відповідач на утриманні має ще двох дітей, аліментними зобов`язаннями щодо яких не обтяжений. З цих підстав просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

03 грудня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

12 січня 2022 року відповідач направив до Дніпровського районного суду міста Києва відзив. Відповідач стверджує, що позивач вказує недостовірну інформацію щодо участі у вихованні дітей, оскільки кожної неділі відповідач відвідує дітей та проводить з ними час, а також просить звернути увагу, що всі витрати, пов`язані з лікуванням дітей, бере на себе, що підтверджується квитанцією від 13.03.2021 року на суму 23012,00 грн. Відповідач не заперечує той факт, що у період із січня 2021 року по листопад 2021 року не надавав у повній мірі фінансову допомогу, яка виражається у безпосередньому наданні грошових коштів щомісячно. 13 листопада 2021 року відповідач перерахував на банківську карту позивачки 70 000.00 грн. в рахунок сплати аліментів, що підтверджується квитанцією Р24АС1849. Відповідач просить звернути увагу суду, що з липня 2021 року і по сьогоднішній день працює найманим працівником на посаді директора Фермерського господарства «КНЯЖІ МУЖІ» та його дохід з липня 2021 року по листопад 2021 року складає 37 835 грн., що підтверджується довідкою про доходи. З огляду на місячний оклад заробітної плати відповідач такий розмір аліментів сплачувати не здатний, оскільки розмір аліментів перевищує дохід відповідача. Також, повідомляє, що на його утриманні перебувають ще двоє дітей, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2011 року. В описовій частині відзиву відповідач вказує, що частково визнає позовні вимоги у розмірі 3 000 грн. на кожну дитину щомісячно.

13.01.2022 до суду надійшла відповідь позивачки на відзив, у якій з викладеними відповідачем доводами не погоджується та на позові наполягає, оскільки утримання дитини та забезпечення її нормального розвитку, а отже заявлений у позові розмір аліментів не порушує баланс рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини. Вважає, що доводи відповідача не спростовують доводів позивачки, а свідчать лише про його намагання будь-яким чином зменшити розмір аліментів на утримання їх спільних дітей. Відповідач у період з січня по червень 2021 року мав постійне місце роботи в Бориспільській районній державній адміністрації, що підтверджується його декларацією у ЄДРД. З липня 2021 року і по теперішній час відповідач працює найманим працівником - директором Фермерського Господарства «Княжі Мужі», власником якого з 2016 року був сам відповідач, але з 2021 року власником Фермерського Господарства «Княжі Мужі» є мати відповідача - ОСОБА_7 . Зазначені обставини вказують на наявність стабільного заробітку (доходу) відповідача та небажання надавати фінансову допомогу дітям. Позивачка неодноразово зверталася до дитячого оториноларинголога з малолітнім сином ОСОБА_3 , що підтверджують виписки з консультацій в клініці «Добробут». У власності відповідача наявна значна кількість нерухомого та рухомого майна, що вбачається з поданих ним НАЗК декларацій, зокрема: земельна ділянка - 4,3 га, яка розташована в с.Стайки Кагарлицького району, земельні ділянки 0,2575 га та 0,2940 га, які розташовані в АДРЕСА_1 , загальною площею 29,7 кв.м, склад міндобрив, в с.Халеп`я Обухівського району, загальною площею 447,7 кв.м, дві одиниці сільгосптехніки, два причіпи, два легкові автомобілі AUDI A6 та A8. Крім того, відповідачем у 2021 році задекларовано грошові активи у розмірі 32 500 доларів США, які є власністю ОСОБА_2 та 562 000 грн. коштів, позичених відповідачем третім особам.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Згідно свідоцтва про народження, виданого 22 серпня 2017 року Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження внесено запис №199.

Згідно свідоцтва про народження, виданого 12 червня 2019 року Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Києві, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження внесено запис №122.

Батьками дітей зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки ОСББ «Каштанове» № 28 від 23.07.2021 року, малолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 проживають разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_2 .

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Статтею 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України (далі -СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року за № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1. ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1. ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ч. 1. ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З аналізу наведених правових норм, можна дійти висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати спільних з позивачем дітей і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачем.

Згідно з вимогами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що може бути стягнутий з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітній дітей суд ураховує матеріальний стан сторін та стан здоров`я.

Відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2011 року на утриманні відповідача перебувають ще двоє дітей, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вбачається з довідки про доходи виданої ФГ «КНЯЖІ МУЖІ» від 22 грудня 2021 року №221221/01, відповідач ОСОБА_2 з 02 липня 2021 року і по теперішній час працює на посаді директора ФГ «КНЯЖІ МУЖІ». Дохід за період з липня по листопад 2021 року становить 37 835,00 грн.

У власності відповідача наявна значна кількість нерухомого та рухомого майна, що вбачається з поданих ним до НАЗК декларацій: земельна ділянка, розташована в с.Стайки Кагарлицького району, площею 4,3 га, земельні ділянки, розташовані в с.Халеп`я Обухівського району, площами 0,2575 га та 0,2940 га, квартира в м.Обухові Київської області, загальною площею 29,7 кв.м, склад міндобрив в с.Халеп`я Обухівського району, загальною площею 447,7 кв.м, дві одиниці сільгосптехніки МТЗ-80, 2013 року випуску та DOMINATOR-218, 1997 року випуску, два причіпи КАРЗ-6, 2010 року випуску та 2ПТС-4, 2013 року випуску, два легкові автомобілі AUDI A6, 2003 року випуску та AUDI A8, 2008 року випуску. Крім того, відповідачем у 2021 році задекларовано грошові активи у розмірі 325 000 доларів США, які є власністю ОСОБА_2 та 562 000 грн. коштів, позичених відповідачем третім особам.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачений прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень.

Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовились про інше.

Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів, суд враховує обставини, передбачені ст.182 Сімейного кодексу України і норми статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", якою встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; зокрема, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, обов`язок обох батьків по утриманню дітей, фінансову спроможність відповідача, що не поставить його у вкрай тяжкий майновий стан, а тому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів частково та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 5 000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 908 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 273, 353, 430, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання неповнолітній дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 5000 (п`ять тисяч) 00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 25 серпня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) 00 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 травня 2022 року.

Суддя І.В.Коваленко