Справа № 706/107/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2022 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Орендарчука М.П.,

при секретарі Таньков В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Христинівської міської ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Христинівської міської ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він є власником допоміжної господарської будівлі АДРЕСА_1 , оскільки починаючи з 2010 р. він відкрито заволодів зазначеною нерухомістю та до цього часу регулярно здійснює догляд за об`єктом та його утримання. Обставина добросовісного заволодіння об`єктом нерухомості і володіння ним більше десяти років підтверджується наявними у нього документами на будинок, технічною документацією, довідками та договорами. Згідно техпаспорта на допоміжну (господарську) будівлю АДРЕСА_1 її загальна площа 23.9 кв.м. складові частини допоміжної (господарської) будівлі: господарська будівля Б1-1.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, проте від представника позивача надійшла до суду заява, в якій він просив розглядати справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача Христинівської міської ради у судове засідання не з`явився, проте від нього до суду надійшла заява, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, та просить справу розглядати у його відсутність.

Розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що позивач є власником допоміжної господарської будівлі АДРЕСА_1 , оскільки добросовісно заволодів щонайменше з 2010 р. і безперервно та відкрито володіє зазначеним нерухомим майном по даний час.

Обставина добросовісного заволодіння об`єктом нерухомості і володіння ним більше десяти років підтверджується документами, копії яких наявні в матеріалах справи, а саме: рішенням виконавчого комітету Христинівської міської ради №179 від 03.08. 2004 року, яким надано дозвіл на будівництво; дозволом на виконання будівельних робіт №793 від 16.08.2004 року; свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 на бланку серії НОМЕР_1 від 23.07.2010 року; договорами дарування квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 від 01.12.2009 року, складеними ОСОБА_3 на користь свого сина ОСОБА_1 ; інформаційною довідкою, згідно якої право власності на допоміжну (господарську) будівлю АДРЕСА_1 не зареєстроване.

Згідно техпаспорта на допоміжну (господарську) будівлю АДРЕСА_1 її загальна площа 23.9 кв.м. складові частинидопоміжної (господарської) будівлі: господарська будівля Б1-1.

Таким чином, зібраними доказами підтверджується, що починаючи щонайменше з 2010 року позивач відкрито володіє нерухомістю,регулярно здійснює догляд за об`єктом, його утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа наділена правом звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу

Згідно рішення Конституційного Суду України у справі № 1-10/2004 року від 01 грудня 2004 року надано тлумачення, що поняття "охоронюваний законом інтерес", у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як умовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам

Відповідно, до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність ), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набувальна давність - одна з підстав набуття права власності. Суб`єктом набувальної давності може бути як фізична, так і юридична особа. Як зазначено у ч. 8Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки , коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року, відповідно до ч. 1ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Судовою практикою (Постанова Вищого господарського суду України від 6 червня 2007 р. у справі № 3/269) визначено наступні положення: відповідно до п.п. 1, 4, 8Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.04 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності

П.13. Постанови Пленуму можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності

Вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред"явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України

Пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16ЦК України, а також частини четвертої ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Отже, враховуючи те, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися допоміжною (господарською) будівлею АДРЕСА_1 , тобто володіння не переривалось протягом всього строку набувальної давності, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на нього за набувальною давністю.

Керуючись ч. ч. 1, 4 ст. 344, ст.ст. 81, 89, 263 - 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ), представник позивача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ), до Христинівської міської ради Уманського району Черкаської області (20001, Черкаська область, Уманський район,м. Христинівка вул.Соборна, 30,) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на допоміжну (господарську) будівлю АДРЕСА_1 , загальною площею 23.9 кв.м, складові частини допоміжної (господарської) будівлі: господарська будівля Б1-1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення апеляційної скарги.

Суддя М. П. Орендарчук