Справа № 359/9272/21
Провадження № 2/359/808/2022
16 травня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.
при секретарі - Шляхетко Ю.В.,
за участі представника позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення боргу за договором позики
У вересні 2021 року ОСОБА_2 , в особі свого уповноваженого представника адвоката Шаврова І.І. звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить : стягнути з ОСОБА_3 на її користь суму боргу в сумі 235975 гривень (а.с.1-2).
Ухвалою судді від 02.11.2021 було відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 23)
В судовому засіданні представник позивача адвокат Шавров І.І. позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини підтримав повністю, просив задовольнити .
Відповідач ОСОБА_3 у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву та заяви про розгляд справи без його участі до суду не подав.
Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У судовому засіданні встановлено, що 16 січня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, на підтвердження якого відповідачем складена розписка про отримання коштів у сумі 4000 доларів США, які він зобов`язався повернути до 31.12.2020 (а.с.6).
Оригінали розписок були надані суду для огляду представником позивача.
Факт складання вказаних розписок відповідачем не оспорюється.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Таким чином, розписка відповідача про отримання в борг грошових коштів від позивача є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно дост.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За змістом ч.1, 2 ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.545 Цивільного кодексу України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Крім того, за змістом ч.3, 4 цієї статті наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Встановлено, що будь-яких належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт погашення боргу перед позивачем, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач зазначені в розписках кошти не повернув, про це свідчить та обставина, що оригінали розписок знаходиться у позивача.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За змістом ст.524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Згідно з частинами першою, другою ст.533ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Таким чином, вираження у договорі грошового зобов`язання в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.
Із загальнодоступної інформації, що міститься на сайті Національного банку України, встановлено, що курс гривні по відношенню до долара США змінювався, так станом на дату підписання позовної заяви на 20.09.2021 він становив 26,7028 (в розрахунках позивача - 26,7) гривень за 1 долар США, на дату ухвалення рішення на 16.05.2021 курс гривні становить 29,2549 гривень за 1 долар США.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України документально підтверджені понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2259 гривень 75 копійок підлягають стягненню на її користь з відповідача.
Щодо заявлених у відзиві понесених відповідачем витрат на правову допомогу, то остаточного розрахунку, а також оригіналу платіжного документу про перерахування коштів суду надано не було.
При цьому суд враховує, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,258,259,263-265,266,273,280 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області 11 грудня 1998 року, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_2 , виданий Подільським РУ ГУ МВС України у м.Києві 28 жовтня 2008 року) суму боргу за договором позики в сумі 225975 гривень (двісті двадцять п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять гривень).
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області 11 грудня 1998 року, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_2 , виданий Подільським РУ ГУ МВС України у м.Києві 28 жовтня 2008 рок,) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2259 гривень 75 копійок (дві тисячі двісті п`ятдесят дев`ять гривень сімдесят п`ять копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, якщо така скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: І. В. Муранова-Лесів