Справа № 456/3348/21
Провадження № 2/456/275/2022
РІШЕННЯ

іменем України

21 січня 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Вікторівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування позову зазначив, що 06 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис за реєстровим №3552, про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за період з 29 січня 2019 року по 22 квітня 2021 року суму заборгованості у розмірі 7000,77 грн., в тому числі: 90,25 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 246,2 грн. - строкова заборгованість за комісією; 2792,21 грн. - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3872,09 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями; 650,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 7650,77 (сім тисяч шістсот п`ятдесят) гривень 77 коп.

01 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем відкрито виконавче провадження №65617817 з виконання виконавчого напису №3552, виданого 06.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною. Приватним виконавцем було розміщено в АСВП скан-копію згаданого вище виконавчого напису.

Про наявність несплаченої заборгованості по Кредитному договору та вчинення виконавчого напису нотаріуса позивач дізнався 07.06.2021 року, отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 01.06.2021, скерованих приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. за місцем його реєстрації.

Крім того, 17.06.2021 позивачу надійшла копія постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.06.2021, винесена приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А., яка так само скерована для виконання за місцем роботи позивача - Мале приватне підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛІСМА».

З вищезгаданої постанови слідує, що з боржника підлягає стягненню сума 9318,84 грн., з яких: 7650,77 грн. - основних борг; 765,07 грн. - основна винагорода приватного виконавця; 903 грн. - витрати виконавчого провадження.

В оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса, згадана сума заборгованості виникла за Кредитним договором №592069237 від 28 травня 2017 року, укладеним між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав обов`язків якого на підставі Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1АБ/ВЕСТА від 28 січня 2019 року є Товариство : обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА), правонаступником всіх прав обов`язків якого на підставі Договору про відступлення прав вимоги з кредитними договорами 29-01/19/2 від 29.01.2019, реєстр прав вимоги №4 від 09 квітня 2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Вважає, що виконавчий напис нотаріуса від 06.05.2021 року вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету міністрів України від 29 червня 2019 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Про існування заборгованості по кредитному договору позивачу не було відомо, так як будь яких кредитних договорів з ТОВ «Вердикт Капітал» він не укладав. Також, зазначений в оскаржуваному виконавчому написі кредитний договір №592069237 від 28 травня 2017 року з Акціонерним товариством «Альфа- Банк» позивачем ніколи не укладався. Натомість, між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» 17.08.2016 року було укладено договір кредиту 592069237, згідно якого позивач отримав одноразовий кредит в сумі 1536,68 грн. строком на 18 місяців. Зазначену суму кредиту остаточно погашено позивачем 08.12.2016 року, що підтверджується квитанціями.

Укладений між AT «Альфа-Банк» та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Крім того, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника.

Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час вчинення виконавчого напису була безспірною та що вона взагалі існувала. Позивач, ОСОБА_1 , не отримував від відповідача вимогу про усунення порушень за кредитним договором, внаслідок чого був позбавлений можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги ТОВ «Вердикт Капітал». Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

В судове засіданні позивач та його представник не з?явились, однак представником позивача було подано заяву про розгляд сап рви за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив, в якому просив в задоволенні заяви відмовити, оскільки факт безпірності заборгованості позивача підтверджують документи, що були надані приватному нотаріусу. Їх перелік, обсяг і зміст відповідав вимогам переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. Позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення. За таких обставин, є непереконливими доводи й аргументи позивача про те, що на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник не мав безспірної заборгованості перед стягувачем, а заборгованість не мала такого розміру у виконавчому написі.

Крім того, подав до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу зважаючи на те, що середня заробітна плата в липні 2021 року в Львівській області складала 12924,00 грн. В липня 22 робочі дні. З наведеного вбачається, що 1 робочий день в середньому коштує 587,00 грн., половина 293 грн. В Даному випадку, із врахуванням середньої платив регіоні, в якому працює адвокат позивача, витрати по часу наприклад на половину робочого дня повинні вкладати 293,00 грн., але аж ніяк 10000 грн., за справу незначної складності. До позовної заяви не додано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 10000 грн.

Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна в судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов, підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3552 від 06.05.2021 року про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором №592069237 від 28.05.2017.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А., відкрито виконавче провадження ВП №65617817 на підставі виконавчого напису №3552 від 06.05.2021 року. Окрім того, приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»).

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано та визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 06.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яку було відповідно до ухвали Вищого адміністративно суду України залишено без змін.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати беззаперечна заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й встановити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмового повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Так, у своїй постанові від 15 квітня 2020 року в справі № 554/6777/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню».

Зважаючи на те, що кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, всупереч вищезазначеним нормам не був посвідчений нотаріально, а також беручи до уваги наявний спір щодо вказаної заборгованості, суд вважає, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Слід зазначити, що саме до такого висновку прийшов Верховний Суд при вирішенні аналогічного спору у своїй постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18, провадження № 61-16749св19.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

За нормами ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно із квитанцією № 36810 від 08.07.2021 року та №36797 від 08.07.2021 позивач сплатив судовий збір в сумі розмірі 1362,00 грн.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

В позовній заяві позивач просив стягнути 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно додатку до договору про надання правової (правничої) допомоги, сторонами узгоджено, що вартість послуг адвоката за Договором про надання правової допомоги у справі про визнання напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню становить 5000 (п?ять тисяч) грн.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №37 від 15.06.2021 ОСОБА_1 , оплачено гонорар за ведення справи в розмірі 5000,00 гривень.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Відповідачем направлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, розмір яких вважають необґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У зв`язку з наведеним, суд може обмежити розмір судових витрат на професійну (правничу) допомогу з огляду на розумну необхідність таких судових витрат для конкретної справи.

З урахуванням вище викладеного, за наявності клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, а також враховуючи конкретні обставини справи, яка є справою незначної складності, справа розглядалася в спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи; вимоги, з якими заявник звернувся до суду; усталену практику з розгляду таких спорів про визнання виконавчого напису нотаріуса такими, що не підлягає виконанню; враховуючи співмірність позовних вимог, відповідно до яких судом визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3552, яким стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість в розмірі 7650,77 грн. та вартість послуг адвоката у справі, визначених в розмірі 5000 грн., необхідність таких витрат для даної справи, суд вважає, що вартість послуг адвоката є завищеною та підлягає зменшенню до суми 3 000,00 грн.

В стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу представнику позивача слід відмовити.

Керуючись ст..7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 133, 141, 244, 245, 259, 263-268, 279 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Вікторівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 06.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни за №3552 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 7650,77 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір в сумі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривень 00 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі ) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою Стрийського міськрайонного суду від 09.07.2021р. відповідно до якої було зупинено стягнення на підставі виконавчого напису.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Р. Т. Шрамко