ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2106/21 Номер провадження 22-ц/814/233/22Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков Л. В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурат -Агро» на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2021 року (час ухвалення рішення та дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Голуб Марини Сергіївни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» про скасування рішення та запису про державну реєстрацію,

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 56613281, ухвалене державним реєстратором виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області Голуб М.С. 15.02.2021 року, та запис про інше речове право номер 40548845, здійснений 11.02.2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 05 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бурат-Агро» укладено договір про розірвання договору оренди землі від 01.07.2017 року, однак згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 11.02.2021 року спірна земельна ділянка передана в оренду відповідачу без відома позивача.

Вважає, що державний реєстратор не мав права реєструвати документи, надані відповідачем, оскільки він не подовжував договір оренди з ТОВ «Бурат-Агро».

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного реєстратора виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Голуб Марини Сергіївни, ТОВ «Бурат-Агро» про скасування рішення та запису про державну реєстрацію задоволено.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 56613281, ухвалене державним реєстратором Виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області Голуб Мариною Сергіївною від 15 лютого 2021 року, та запис про речове право номер 40548845, здійснений 11 лютого 2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Додатковим рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2021 року стягнуто з Державного реєстратора виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Голуб Марини Сергіївни, ТОВ «Бурат-Агро» на користь ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 908 грн, тобто по 454 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ТОВ «Бурат-Агро», посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин норми ч.2 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», оскільки договір оренди землі від 01.07.2017 року, укладений строком до 31.12.2022 року, припинив свою дію не у зв`язку із закінченням строку його дії, а у зв`язку з його розірванням сторонами.

Відповідач не заперечує того, що будь-яких додаткових угод з приводу реєстрації іншого речового права за вказаним договором, зі строком дії до 31.12.2022р., сторонами не укладалося. Цей договір було розірвано та зареєстровано інший договір оренди щодо цієї ж земельної ділянки від 01.07.2017р. зі строком дії до 31.12.2024р., укладений між сторонами та зареєстрований 11.02.2021р.

Судом не обґрунтовано та не зазначено жодних підстав, з яких суд дійшов висновку про скасування рішення про державну реєстрацію саме договору оренди від 01.07.2017р., укладеного строком до 31.12.2024р. та запису про його реєстрацію у ДРРП.

Звертається увага, що договір оренди землі від 01.07.2017р., укладений між сторонами щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:006:0106, строком до 31.12.2024р., підписаний сторонами та зареєстрований 11.02.2021р. за номером 40548845, у встановленому законом порядку сторонами не розривався та є чинним на момент розгляду справи і він не був предметом розгляду даної справи та не досліджувався судом.

Судом не прийнято до уваги, що угодою про розірвання договору оренди землі від 01.07.2017р., зареєстрованого у КП «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади від 14.12.2017р., номер запису про інше речове право 23941877, укладеною сторонами 05.02.2021, розірвано інший договір оренди, ніж той, реєстрацію якого просить скасувати позивач.

Судом першої інстанції не враховано, що договір оренди землі від 01.07.2017р., строком дії до 31.12.2022р., та договір оренди землі від 01.07.2017р., строком дії до 31.12.2024р., є різними договорами оренди, оскільки мають різні істотні умови, зокрема строк дії договору.

У відзиві адвокат Кіндяк О.І., представник ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Повторно навівши фактичні обставини і доводи позовної заяви, представник позивача звертає увагу на відсутність у матеріалах справи договору оренди, укладеного строком на п`ять років, на підставі якого ухвалено рішення про державну реєстрацію прав та обтяжено на спірну земельну ділянку.

Підкреслюється, що відповідно до вимог ст.19 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення не може укладатися на строк менший, ніж сім років.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бурат-Агро» укладено договір оренди землі - земельної ділянки загальною площею 2,80 га, кадастровий номер :00:006:0106, цільове призначення для ведення сільськогосподарського виробництва. Строк дії договору - до 31 грудня 2022 року. Дата державної реєстрації - 14 грудня 2017 року, номер запису про інше речове право 23941877 (а.с.40).

05 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бурат-Агро» укладено угоду про розірвання договору оренди землі від 01.07.2017 року, номер запису про інше речове право 23941877 (а.с.7, 64).

В цей же день складено акт прийому передачі земельної ділянки з кадастровим номером :00:006:0106, номер запису про інше речове право 23941877 (а.с.65).

10 лютого 2021 року державним реєстратором Голуб М.С. проведено державну реєстрацію угоди від 05.02.2021 року про припинення іншого речового права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:006:0106 за ТОВ «Бурат-Агро» (а.с.77-78).

11 лютого 2021 року державним реєстратором отримано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.79-80), до якої, зокрема, долучено договір оренди землі від 01 липня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Бурат-Агро». Об`єктом оренди згідно договору є земельна ділянка загальною площею 2,80 га, у тому числі сільськогосподарські угіддя, кадастровий номер :00:006:0106, цільове призначення для ведення сільськогосподарського виробництва. Пунктом 8 договору визначено строк його дії до 31.12.2024 року (а.с.82-83).

15 лютого 2021 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Голуб М.С. проведено реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки на земельну ділянку з реєстраційним номером 213, кадастровий номер земельної ділянки :00:006:0106, за суб`єктом: ТОВ «Бурат-Агро», податковий номер 30152327 та ОСОБА_1 , податковий номер . Зміст. Характеристика іншого речового права: строкове платне володіння та користування земельною ділянкою; дата укладення договору - після 2013 року; дата державної реєстрації 01 липня 2017 року; строк - 7 років 5 місяців 30 днів; дата закінчення дії - 31 грудня 2024 року (а.с.93-94).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись при цьому на наявність угоди про розірвання договору оренди землі від 01.07.2017 року, зареєстрованого у КП «Реєстраційно-інвестиційна служба» Опішнянської територіальної громади, Полтавської області від 05.02.2021 року, акту прийому передачі земельної ділянки від 05.02.2021 року, відповідно до якого ТОВ «Бурат-Агро» передав ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,8 га, кадастровий номер :00:006:0106, на підставі п.36 договору землі від 01.07.2017 року, за взаємною згодою.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

У постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року (справа № 922/2589/19) викладений правовий висновок такого змісту,

«41. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

42. Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

43. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції.

44. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України № 1952 (в редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

45. Зміст зазначеної правової норми переконливо свідчить про те, що, на відміну від частини 2 статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:

1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

46. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).»

Позовні вимоги обґрунтовані виключно тим, що укладений між сторонами договір оренди землі, що належить позивачу, був за взаємною згодою розірваний, отже оспорюване рішення державного реєстратора від 15 лютого 2021 року порушує права позивача як власника землі.

Проте, як вбачається з матеріалів реєстраційної справи №213, 15 лютого 2021 року державна реєстрація іншого речового права - прав оренди спірної земельної здійснена на підставі договору оренди землі, який укладений строком до 31 грудня 2024 року. Цей договір підписаний уповноваженим представником ТОВ «Бурат-Агро» і ОСОБА_1 та в силу приписів ст.204 ЦК України є правомірним. Разом із зазначеним договором державному реєстратору подані усі необхідні документи для вчинення реєстраційної дії.

У позові відсутні обґрунтовані посилання та відповідні докази про порушення державним реєстратором вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема приписів ст.18, ст.23, ст.24, ст.27. Не встановлено таких порушень і рішенням суду першої інстанції.

За встановлених обставин вимога про скасування рішення про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди від 15 лютого 2021 року може бути задоволена виключно разом із вирішенням спору про недійсність договору оренди землі від 01 липня 2017 року зі строком дії до 31 грудня 2024 року.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та зробив хибний висновок про обґрунтованість заявлених вимог, у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.

Оскільки рішення суду першої інстанції по суті спору підлягає скасуванню, то додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2021 року яким вирішено питання судових витрат, навіть за відсутності апеляційної скарги на нього, слід скасувати.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Бурат-Агро», подаючи апеляційну скаргу, сплатило 1 362 грн судового збору (а.с.133).

Апеляційну скаргу задоволено в повному обсязі.

Таким чином, ТОВ «Бурат-Агро» має право на стягнення з іншої сторони 1 362 грн. судових витрат, тобто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бурат-Агро» необхідно стягнути 1 362 грн. витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2021 року скасувати, ухваливши нове рішення по суті позову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за недоведеністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурат-Агро» 1 362 грн. судових витрат

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено 05 січня 2022 року

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов