Справа №442/2277/22
Провадження №2/442/733/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Хомика А.П.,

з участю секретаря судового засідання - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаззбут» Дрогобицького РВ Дрогобицького району, Акіонерного товариства «Львівгаз» Дрогобицьке відділення, Комунального підприємства «Комунальник» Дрогобицької міської ради, Комунального підприємства «ЖЕО», Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» Дрогобицький район електричних мереж, Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради поділ квартири, встановлення порядку користування квартирою та зобов`язання до вчинення дій,-

встановив :

05.05.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів в якому просить здійснити поділ квартири АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній сумісній власності, на частки:

1) визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/3 ідеальну частку квартири;

2) за відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - право власності по 1/3 ідеальній частці на квартиру;

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 :

1) визнавши за ОСОБА_1 право користування кімнатою площею 13,7 кв. м.;

2) кімнати площею 18,5 та 9,4 кв. м. залишити у користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Здійснити поділ особових рахунків за комунальні послуги, зобов`язавши відповідачів:

1) Комунальне підприємство «Комунальник» Дрогобицької міської ради, Комунальне підприємство «Управитель «ЖЕО», відкрити особові рахунки на ім`я ОСОБА_1 з нарахуваннями на них сум за надані послуги відповідно до умов чинного законодавства, а саме в розмірі 1/3 частки нарахувань по оплаті послуг за квартиру в цілому;

2) TOB «Львівгаззбут» Дрогобицький РВ, Дрогобицький р-н; AT «Львівгаз» Дрогобицьке відділення; ПАТ «Львівобленерго», Дрогобицький район електромереж, Комунальне підприємство "Дрогобичводоканал" відкрити особові рахунки на ім`я ОСОБА_1 з нарахуваннями на них сум за надані житлово-комунальні послуги відповідно до умов чинного законодавства, а саме в розмірі 1/3 частки нарахувань по оплаті послуг за квартиру в цілому (до встановлення приладів обліку по цьому рахунку відповідно до чинного законодавства).

В обґрунтування позову вказує, що є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) серії НОМЕР_1 від 30 грання 2006 року виданого Комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками даної квартири, власність -

спільна сумісна - про це зазначено у витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27 червня 2006 року № 11065961.

Згідно технічного паспорту на приватизовану квартиру АДРЕСА_2 загальна площа квартири 64,5 кв.м., житлова площа - три кімнати по 18,5; 13,7; 9,4 кв.м., отже, житлова площа становить 41,6 кв. м. Позивач ОСОБА_1 займає середню по площі кімнату, що в процентному відношенні становить 13,7/41,6 = 0,329326923, тобто займає дещо меншу площу ніж 1/3 частка від житлової площі даної квартири.

Спір щодо користування квартирою виник давніше, а офіційний характер він отримав коли ОСОБА_2 звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 плати з комунальні послуги, яку нібито вона за власні кошти заплатила комунальним організаціям, хоча вона також давала кошти на оплату, комунальних платежів (рішення віл 25 лютого 2022 року у справі Дрогобицького міськрайонного суду №442/4380/21 ). Чинним законодавством не передбачено процедури оформлення передачі коштів від одного співвласника іншому для оплати комунальних платежів, відповідно той в кого наявна на руках квитанція заявляє, що цей платіж здійснений виключно за його рахунок. А тому, оскільки співвласники не можуть погодити добровільно порядок користування квартирою та її утримання, є необхідність, щоб спір вирішив суд.

Ухвалою від 06.05.2022 вказану справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

23.05.2022 від КП «Дрогобичводоканал» надійшов відзив на позов.

31.05.2022 від представника АТ «Львівгаз» надійшов відзив на позов.

09.06.2022 від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшов відзив на позов. Позову не визнають.

10.06.2022 від представника ТОВ «Львівгаз збут» надійшли письмові пояснення щодо позову.

10.06.2022 від представника ПрАТ «Львівобленерго» надійшов відзив на позов.

09.08.2022 від представника позивача надійшли відповіді на відзив АТ «Львівгаз», ПрАТ «Львівобленерго», КП «Дрогобичводоканал», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов слід задоволити частково з огляду на таке.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої, абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи і сторонами не оспорюється ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) серія НОМЕР_1 від 30 травня 2006 року виданого Комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради. Іншими співвласниками є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Відповідно до технічного паспорта вказана квартира складається з трьох кімнат відповідно: 18,5 кв.м., 13,7 кв.м. і 9,4 кв.м., житловою площею 41,6 кв., кухні, ванної кімнати, та коридору. Загальна площа квартири становить 64,5 кв.м.

Згідно ч.1,2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно ст.ст.368,370,372 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Обставин, які б мали істотне значення для збільшення чи зменшення частки співвласників судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вище викладене, виходячи з рівності часток та враховуючи, що співвласників майна є троє, їхні частки не визначені, що перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися своєю власністю, суд вважає, що є підстави для задоволення вимог позивача та визначення, що співвласникам вказаної квартири належить по 1/3 ідеальній частині спірної квартири.

Позивачка ОСОБА_1 , вказує також на необхідність встановлення порядку користування квартирою, визнавши за нею право користування кімнатою площею 13,7 кв.м., у відповідності до її частки у квартирі, вказуючи, що вона займає кімнату площею 13,7 кв.м, що відповідає фактичним обставинам та узгоджено між співвласниками.. Однак з відзиву відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що останні позову не визнають, вважають його безпідставним та необґрунтованим.

Верховним Судом України у правових висновках роз`яснено, що встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Що стосується існуючої у співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України, як способи реалізації цієї правомочності.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно до своєї частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки житлового будинку та нежитлових приміщень, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Суду не надано варіантів встановлення порядку користування квартирою, запропонованих відповідним фахівцем, який має спеціальні знання. Учасниками судового розгляду не заявлялись клопотання щодо проведення судової будівельно-технічної експертизи з метою відповідності площі вказаної кімнати розміру частки позивача у спільній сумісній власності.

Згідно зі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на вказане, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Що стосується позовних вимог про здійснення судом поділу особових рахунків за комунальні послуги, зобов`язавши відповідачів відкрити особові рахунки на ім`я ОСОБА_1 з нарахуваннями на них сум за надані житлово-комунальні послуги відповідно до чинного законодавства, а саме в розмірі 1/3 частки нарахувань по оплаті послуг за квартиру в цілому (до встановлення приладів обліку по цьому рахунку відповідно до чинного законодавства), слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 7 зазначених Правил, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572. в редакції від 14.01.2009 - Правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, власник квартири зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або Законом. А згідно з п. 10 цих Правил, мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласників, розподіляють за узгодженням загальні втрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється:

- за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника;

- за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім`ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць;

- за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник.

Таким чином, порядок розподілу витрат на утримання квартири та житлово-комунальні послуги, за умови, що у квартирі мешкає декілька користувачів, та при наявності спору з цього питання, визначений зазначеним нормативним документом у порядку вище викладеному.

Виходячи з положень ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Стаття 13 Конституції України та ч. 4 ст. 319 ЦК України вказують, що власність зобов`язує.

Ст. 322 ЦК України, встановлює, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

В силу п.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирного будинку є співвласниками допоміжних приміщень будинку і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. З наведених норм вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку, особа, яка зазнала витрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно ст. 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строк внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги будинку (квартири), що належить громадянинові.

Ст. 104 ЖК України та п. 13 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій» встановлено, що спори, які виникають під час користування приміщеннями жилих будинків розв`язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку.

Відповідно до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Наведена вище правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду викладеного у постанові від 13 березня 2019р. у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18) та у постанові від 19.08.2020р. у справі № 703/2200/15-ц (провадження № 61-7289св20).

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Покликання позивача про порушення його права не доведене, відтак є припущенням, що відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України не може бути покладено в основу доказування.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і перечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналіз викладених норм права дає підстави для висновку, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на нормах права, оскільки чинним законодавством не передбачено проведення поділу особових рахунків за комунальні послуги, або ж відкриття декількох особових рахунків в одному житлі, відтак не можуть бути задоволені. Більше того, за законом суд не наділений правом проводити поділ особових рахунків за комунальні послуги.

За змістом ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід стягнути 992,40 грн. судового збору в дохід держави, пропорційно розміру задоволення позовних вимог, оскільки позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору як особа з інвалідністю 2 групи. Решту судових витрат віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 258,259, 263-265, 352, 354 ЦПК України,-

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Змінити право власності на квартиру АДРЕСА_1 зі спільної сумісної власності на спільну часткову власність.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 за кожним по 1/3 ідеальній частині, припинивши право спільної сумісної власності на квартиру.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 992,40 грн. судового збору в дохід держави.

Апеляційну скарга на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.08.2022.

Суддя Хомик А.П.