Номер провадження: 22-ц/813/2622/22
Справа № 493/1280/20
Головуючий у першій інстанції Тітова Т. П.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого Цюри Т.В.

суддів Гірняк Л.А., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Балтського районного суду Одеської області від 08 лютого 2021 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Свою вимогу позивач мотивує тим, що 08.04.2008 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

14.06.2018 року відбулася державна реєстрація та було змінено повне найменування позивача з ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк».

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими банком умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. п. 3.2, 3.3 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 14.06.2020 року має заборгованість у розмірі 76218,92 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 62785,49 грн., в т.ч.: заборгованість за поточним тілом кредиту 48406,66 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 14378,83 грн., заборгованість за простроченими відсотками 10231,71 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 3201,72 грн.

В добровільному порядку відповідач не погашає борг. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом станом на 14.06.2020 року у розмірі 76218,92 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 62785,49 грн., в т.ч.: заборгованість за поточним тілом кредиту 48406,66 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 14378,83 грн., заборгованість за простроченими відсотками 10231,71 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 3201,72 грн., та понесені судові витрати у розмірі 2102 грн.

Заочним рішенням Балтського районного суду Одеської області від 08 лютого 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь АТ КБ «ПриватБанк», 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. № НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО № 305299, заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 08.04.2008 року в розмірі 62785,49 грн., яка складається з наступного: заборгованість за поточним тілом кредиту 48406,66 грн. та заборгованість за простроченим тілом кредиту 14378,83 грн., а також судовий збір у розмірі 1731,53 грн., а всього: 64517,02 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» подало до суду апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати заочне рішенням Балтського районного суду Одеської області від 08 лютого 2021 року у частині відмови у задоволенні позову та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 08.04.2008 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. п. 3.2, 3.3 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Згідно розрахунку банку, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань кредитного договору станом на 14.06.2020 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 76218,92 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 62785,49 грн., в т.ч.: заборгованість за поточним тілом кредиту 48406,66 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 14378,83 грн., заборгованість за простроченими відсотками 10231,71 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 3201,72 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки процентна ставка у анкеті - заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 08.04.2008 року не зазначена та відповідач особисто не підписував Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, Витяг з тарифів банку, отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Проте, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, розмір заборгованості, подавши до суду належні та допустимі докази.

Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Виходячи із вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен надати суду належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні.

В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «Приватбанк» посилалося на те, що Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети-заяви 08 квітня 2008 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно вказаної заяви ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками.

На підтвердження умов договору, Банк надав суду для дослідження Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Довідку АТ КБ «ПриватБанк», якою підтверджується, що відповідачу були надані кредитні картки та остання пролонгація відбулась 22.04.2019 року та видана картка № НОМЕР_3 зі строком дії до 03/23.

Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я відповідача, з якої вбачається, що кредитний ліміт картки неодноразово змінювався та згідно останніх змін, станом на 23.09.2019 року кредитний ліміт був збільшений до суми 50 000 грн, а 14.01.2020 року зменшено кредитний ліміт 0,00 грн.

Позивачем був наданий розрахунок заборгованості за договором б/н від 08.04.2008 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 станом на 31.05.2015 року, розрахунок заборгованості за договором б/н від 08.04.2008 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 станом на 30.06.2019 року, розрахунок заборгованості за договором б/н від 08.04.2008 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 станом на 14.06.2020 року, надано виписку, яка містить детальну інформацію щодо користування відповідачем наданими йому кредитними картками та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

В обгрунтування апеляційної скарги, щодо відмови у задоволенні вимог Банку про стягнення процентів за користування кредитом, АТ КБ «Приватбанк» посилався на те, що судом першої інстанції не була досліджена надана позивачем копія довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», особисто підписану відповідачем.

Так, дослідивши вказану довідку від 08.04.2008 року, наявну в матеріалах справи (а.с. 18), апеляційний суд встановив, що в ній зазначено тип карти, тип кредитної лінії; базова відсоткова ставка за користування кредитом 3,0 %; розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; розмір комісії за зняття готівки, безготівкових платежів, комісія за несвоєчасне погашення заборгованості, комісія за мониторинг неактивної карти, тощо.

Довідка дійсно містить підпис ОСОБА_1 . Також, у вказаній довідці зазначено З фінансовими умовами надання платіжної карти Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду та прикладами розрахунку сум плати за використання кредитних коштів ознайомлений''.

Тобто, на думку апеляційного суду, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору, вказана довідка надана позивачем разом із позовною заявою, проте суд безпідставно на вказаний доказ уваги не звернув.

В оскаржуваному рішенні, суд першої інстанції посилався на те, що процентна ставка у заяві позичальника від 08.04.2008 року взагалі не зазначена, що не відповідає дійсності, оскільки дослідивши анкету заяву від 08.04.2008 року апеляційний суд встановив, що в ній міститься процентна ставка по кредитному ліміту в розмірі 3% в місяць з розрахунку 360 днів у рік, тобто відповідач був проінформований про всі умови кредитування та особисто своїм підписом це засвідчив.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 року по справі № 750/6058/17-ц (провадження № 61-47353св18) при розгляді справи за аналогічними правовідносинами зробив наступний правовий висновок: ...Висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні позову з підстав необґрунтованості є помилковим, оскільки, відповідач, підписуючи 10 листопада 2011 року анкету-заяву, також підписала довідку про ознайомлення із умовами кредитування, тобто відповідач погодилась у письмовому вигляді з умовами кредитування. Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання, а тому висновки апеляційного суду про недоведеність укладення між сторонами договору - є безпідставними....

Кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата відсотків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів. їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, оскільки при укладанні договору відсоткова ставка була визначена на рівні 3,0 %.

Позивачем доведено, що з моменту підписання відповідачем заяви, між банком та ним укладено кредитний договір шляхом приєднання до запропонованого банком договору, а також доведено, що відповідач був повідомлений про умови кредитування, в тому числі про відсоткову ставку за користування кредитними коштами .

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.09.2019 року по справі № 127/7543/17.

Обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення процентів Банк неодноразово зазначав в позовній заяві, що відповідач був обізнаний з умовами обслуговування кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», що зокрема, вбачається з довідки, наявної в матеріалах справи і погодився з ними, підписавши вказану довідку.»

Зважаючи на те, що матеріали справи містять належні докази того, що під час підписання 08.04.2008 року заяви відповідач ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування, що вбачається з довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка визначає умови кредитування, а також сплату процентів, тому суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у позові про стягнення заборгованості за процентами.

Порушене право Банка на стягнення заборгованості за процентами підлягає захисту судом апеляційної інстанції шляхом задоволення позову в цій частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів задовольняє скаргу частково і скасовує рішення суду першої інстанції в частині з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову в частині стягнення процентів, тому Банк має право на відшкодування судових витрат у вигляді судового збору за розгляд справи в суді першої в розмірі 2102 гривень і в суді апеляційної інстанцій в розмірі 3153 гривень, які документально підтверджені квитанціями.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Балтського районного суду Одеської області від 08 лютого 2021 року скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками.

Прийняти в цій частині постанову.

Позов акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 3201, 72 грн. (три тисячі двісті одна гривня сімдесят дві копійки) та заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 10 231, 71 грн. (десять тисяч двісті тридцять одна гривня сімдесят одна копійка), а також судовий збір у розмірі 2102 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції та 3153 гривень за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 12.05.2022 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

Є.С. Сєвєрова