Справа № 137/1029/21
Провадження № 22-ц/801/632/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 рокуСправа № 137/1029/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Копаничук С.Г.

Суддів: Оніщука В.В., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря Олійник Г.Є.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Літинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Літинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 27 січня 2022 року, постановленого у приміщенні того ж суду під головуванням судді Желіховського В.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Літинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправними наказів про застосування дисциплінарного стягнення,

В с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Літинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправними наказів про застосування дисциплінарного стягнення. Вказав, що наказом №135-к від 01 жовтня 2012 року його було переведено у Багринівську АЗПСМ на посаду завідувача з 04.10.2012 р. на якій працює по даний час. Наказом №77-к/тр від 12.05.2021 року на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани за порушення трудової дисципліни, відсутність на робочому місці (прогул) 21.04.2021 року. Наказом №97-к/тр від 01.06.2021 року на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани за порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме відсутність на робочому місці 13.05.2021 року та 14.05.2021 року з 09:00 по 10:10.

Зазначив, 21.04.2021 року він був відсутній на робочому місці оскільки перебував на викликах у хворих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які згідно декларацій прикріплені до нього як до сімейного лікаря, тому підстав для оголошення йому дисциплінарного стягнення немає.

13.05.2021 р. він також перебував на викликах у хворих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а 14.05.2021 року був у хворого ОСОБА_11 тому був відсутній на своєму робочому місці.

Посилаючись на те, що він безпосередньо виконував свої функціональні обов`язки і не порушував трудову дисципліну просив суд скасувати накази про порушення трудової дисципліни, зобов`язати виплатити йому утриману заробітну плату та стягнути моральну та матеріальну шкоду.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області позов задоволено. Скасовано накази по порушення трудової дисципліни №77-к/тр від 12.05.2021 року та №97-к/тр від 01.06.2021 року. Зобов`язано Комунальне некомерційне підприємство «Літинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області виплатити ОСОБА_1 утриману заробітну плату за 21.04.2021 року, 13.05.2021 року та 14.05.2021 року. Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Літинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 7000 грн.

В апеляційній скарзі Комунальне некомерційне підприємство «Літинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області просило рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а у справі постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вказало, що висновок суду про те, що відсутність позивача на робочому місці не є прогулом, так як останній виконував свої функціональні обов`язки, перебуваючи на викликах у хворих є не правильним, оскільки позивач не вніс відомості щодо цих хворих до Реєстру медичних записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я, що свідчить про відсутність будь-яких його виїздів до пацієнтів. Відповідно до журналу реєстрації амбулаторних пацієнтів за періоди 01.04.2021 по 30.04.2021 та з 01.05.2021 по 31.05.2021, допитані в судовому засіданні свідки взагалі не звертались до лікарні за допомогою. Крім того, суд не взяв до уваги матеріали службового розслідування, яке спростовується показаннями допитаних у судовому засіданні позивача та свідків.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Заєць Б.В. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Суд встановив, що наказом №1-к від 01.06.2011 р. КНП Літинського ЦПМСД ОСОБА_1 прийнято на посаду завідуючого Багринівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини лікаря загальної практики - сімейного лікаря з 01.06.2011 р.

Наказом №77-к/тр від 12.05.2021 р. ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за те що, він був відсутній на робочому місці 21.04.2021 року, чим порушив трудову дисципліну.

Наказом №97-к/тр від 01.06.2021 р. ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за те що, він був відсутній на робочому місці 13.05.2021 та 14.05.2021 з 09:00 по 10:10, чим порушив правила внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до копій Декларації №001-Н50М-Р900 (а.с.23), Декларації №001-НАМ3-ЕР900 (а.с.25), Декларації №001-ХЗАМ-4200 (а.с.27), Декларації №001-КК7Т-РЕА0 (а.с.29), Декларації №0001-2825-0ААО (а.с.31), Декларації №0001-ТКТ2-6800 (а.с.33), Декларації №0001-АМАХ-РЕА0 (а.с.35) у ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 лікарем , який надає їм ПМД є ОСОБА_1 .

Відповідно до копії графіку роботи за квітень 2021 р. (а.с.55) в графі працівника ОСОБА_1 21 квітня 2021 р. запис про початок роботи відсутній, міститься запис про закінчення 16:42.

21.04.2021 о 12:30 медичний директор ОСОБА_12 , економіст ОСОБА_13 та інспектор з кадрів ОСОБА_14 , відвідали Багринівську АЗПСМ ,де було встановлено, що всі працівники окрім ОСОБА_1 були на своїх робочих місцях. На телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідав, про причини своєї неявки на роботу інших працівників не повідомляв, про що було складено акт про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 від 21.04.2021 року.

22.04.2021 ОСОБА_1 з`явився на роботі, проте документів про поважність причин відсутності на робочому місці 21.04.2021 року не надав. Адміністрація підприємства в електронному вигляді звернулась до позивача з вимогою надати пояснення щодо його відсутності, однак останній відповіді не надав.

30.04.2021 о 11:30 було повторно здійснено візит адміністрації підприємства до Багринівської АЗПСМ з метою взяття пояснень у ОСОБА_1 про причини його відсутності на робочому місці. Від усних та письмових пояснень останній відмовився. За результатами візиту склали акт від 30.04.2021 (а.с.60).

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що в судовому засіданні встановлено, що 21.04.2021 року, 13.05.2021 та 14.05.2021 року позивач надавав медичну допомогу своїм пацієнтам за їхнім місцем проживання, що є поважними причинами відсутності його на робочому місці у лікарні в ці дні. Оскільки позивачем не було допущено порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку, накази про накладення на нього адміністративних стягнень №77-к/тр від 12.05.2021 року та №97-к/тр від 01.06.2021 року підлягають скасуванню, в зв`язку з чим вимога про стягнення утриманої заробітної плати за 21.04.2021 року, 13.05.2021 року та 14.05.2021 року підлягає задоволенню.

Такі висновку суду першої інстанції є помилковими з огляду на таке.

Питання притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності врегульовано нормами КЗпП України .

Згідно із ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Частинами 1, 2 ст.148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Таким чином, в силу ст. ст. 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.12.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Отже, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає, щоб факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Крім цього, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушення ним свої трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин.

Керівник установи або уповноважений ним орган має право застосувати дисциплінарну відповідальність за вчинення працівником проступку, тобто на просто за виявлення факту порушення трудової дисципліни, а за наявності вини особи, яка порушила трудові обов`язки, характеру порушення трудової дисципліни, шкідливих наслідків виявленого правопорушення, встановлення причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками.

Наказ про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування певного стягнення з урахуванням передбачених законодавством обставин.

На думку колегії судді, при тлумаченні вказаних норм права суд першої інстанції припустився помилки та дійшов безпідставного висновку про те, що накази відповідача прийняті з порушенням норм КЗпП, чим порушено права ОСОБА_1 , які мають бути поновлені обраним у даній справі позивачем способом судового захисту.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно й сумлінно, своєчасно й точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової та технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

При вирішенні питання про правомірність притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності підлягає з`ясуванню, в чому конкретно проявилось порушення трудової дисципліни, чи додержані власником або уповноваженим ним органом, передбачені статтями 147-1,148,149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи правомочним органом накладено дисциплінарне стягнення, чи не закінчився для цього встановлений строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при обранні виду стягнення ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

З матеріалів справи слідує, що 21 квітня 2021 року на виконання доручення в.о. директора КНП Літинської ПМСД Дяченко П.А. по перевірці скарги ОСОБА_15 , інспектор з кадрів зазначеної лікарні ОСОБА_14 , медичний директор ОСОБА_12 , економіст ОСОБА_13 відвідали Багринівську АЗПСМ об 12:30 год. По приїзду було встановлено, що всі працівники були на своїх робочих місцях, окрім завідувача ОСОБА_1 , який зі слів працівників був відсутній з початку робочого дня. на телефоні дзвінки ОСОБА_1 не відповідав. Працівники не знали, де він знахожиться та нікому з працівників не повідомляв, що буде відсутній або де і чим зайнятий.

За результатами перевірки-візиту було складено акт від 21.04.2021 р. про відсутність завідувача Багринівської АЗПСМ на робому місці.

Звертається увага на те, що на прохання керівництва лікарні пояснити порушення ним трудової дисципліни та внутрішнього трудового розпорядку, ОСОБА_1 відмовився давати усні і письмові пояснення. З цього приводу було складено акт від 30.04.2021 р.

Факт відмови надати пояснення підтверджений матеріалами справи і не спростований позивачем.

Указані обставини доводять протиправну поведінку позивача, який ігнорував своїми винними діями приписи КЗпП, правила внутрішнього трудового розпорядку, був відсутній на робочому місці 21.04.2021 р. весь робочий час і не надав пояснення причин відсутності , що не дало підстави вважати такі причини поважними, а тому наказ в.о. директора КНП Літинського центру ПМСД №77-к/тр від 12.05.2021 р. про оголошення ОСОБА_1 оголошено догану є законним.

Щодо винесеного наказу №97-к/тр від 01.06.2021 р. про оголошення ОСОБА_1 догани за відсутність на робочому місці 13.05.2021 р. весь день та з 09:00 год. по 10:10 год 14.05.2021 року слід зазначити наступне.

Доводи позивача про те, що він був відсутній на робочому місці, оскільки перебував на викликах у хворих , є безпідставними.

Відповідно до п.п. 15, 17, 18 "Порядку ведення реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я", затвердженого наказом МОЗ №587 від 28.02.2020 року МОЗ, лікар зобов`язаний вносити відомості про оглянутого (відвіданого, прийнятого) пацієнта до електронного реєстру.

Суд першої інстанції указаних обставин не врахував, а лише поклав в основу судового рішення покази свідків.

В силу вимог процесуального закону при оцінці доказів суд повинен з`ясувати відношення всіх свідків до даної справи й стосунки зі сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, характер їх заінтересованості у справі, джерела поінформованості свідка про факти, які ним повідомляються (особисто чи з повідомлень інших осіб), правильність сприйняття ними обставин, що мають значення для справи, наявність протиріч у показаннях свідків та їх причини, підтвердження чи спростування цих показань іншими доказами.

Разом із тим, оцінюючи покази свідків, які підтверджували надавану їм позивачем допомогу в сукупності з іншими доказами, суд належним чином не дав цим показам оцінки з точки зору їх допустимості і достовірності, з огляду на те, що в передбаченому порядку виклик лікаря додому ними не здійснювався, лікар ОСОБА_1 являється їх сімейним лікарем, тобто, вони можуть бути заінтересовані у збереженні з ним добрих стосунків ; вказані ними випадки не відносяться до надання їм медичної допомоги в екстренних чи критичних ситуаціях; пояснення причин невнесення відомостей про відвіданих 21.04.2021 та 13.05.2021 пацієнтів до електронного реєстру, як і причин відсутності у згадані дні і години на роботі , лікар ОСОБА_1 не надав , що не дозволяє розцінювати вказані покази , як такі, що достовірно підтверджують поважність причин відсутності позивача на роботі.

На однобічність, формалізований підхід, розгляду справи вказує те, що суд першої інстанції не зміг належним чином належним чином встановити, що з`ясуванню в даній підлягають лише обставини щодо порушення трудової дисципліни та те, що порушення вимог закону (наказ МОЗ №587 від 28.02.2020 року) не можуть бути усунені показами свідків.

Тому колегія суддів розцінює їх критично і з врахуванням аналізу всіх доказів вважає ,що відмова позивача пояснювати причини своєї відсутності на роботі дає повне право адміністрації підприємства розцінювати причини такої відсутності, як неповажні, а саму відсутність - порушенням трудової дисципліни, що тягне накладення дисциплінарного стягнення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що видаючи оскаржувані позивачем накази від 12.05.2021 року №77-к/тр та №97-к/тр від 01.06.2021 р. відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах наданих йому повноважень та норм КЗпП України.

Процедура та порядок накладення дисціплінарного стягнення, які визначені статтями 147-149 КЗпП України, дотримані, а вид самого стягнення відповідає характеру проступку та іншим суттєвим обставинам, встановленим під час видачі наказів, що оскаржено працівником.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено із ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь Комунального некомерційного підприємства «Літинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області 7000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу і 1362 грн. судового збору у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 384 ЦПК України,

Постановив:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Літинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області задовольнити.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 27 січня 2022 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Літинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправними і скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства «Літинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області 7000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу і 1362 грн. судового збору у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий С.Г. Копаничук

Судді: В.П. Рибчинський

В.В. Оніщук