Справа № 686/6334/22
Провадження № 2/686/3435/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді Заворотної О.Л.,

секретаря судового засідання - Сікори Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

В травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 000 грн., завданої невиконанням рішення суду у справі № 686/17062/15 в період з 21 березня 2022 року по 28 березня 2022 року, що є наслідком порушення його прав, а саме: право споживача на доброякісну послугу від органів державної влади та право правомірного очікування на справедливий суд та відшкодування витрат, які були понесені позивачем на відновлення порушених прав, право на справедливий суд: виконання остаточного рішення, постановленого національним судом, є невід`ємною частиною суду в розумінні ст. 6 Конвенції, право на судовий захист, адже виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, внаслідок позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 2 000 000 грн.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про слухання даної справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, направивши на адресу суду відзив, в якому проти позову заперечує, посилаючись на постанову Хмельницького апеляційного суду від 5 травня 2020 року, якою рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 січня 2020 року (справа №686/17062/15-ц) скасовано, а у позові ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовлено, виконавчий лист повернуто Хмельницькому міськрайонному суду Хмельницької області без виконання у зв`язку із скасуванням рішення суду, просить в позові відмовити..

Суд, дослідивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 686/17062/15 від 16.01.2020 позов задоволено частково. Визнано, що поширені старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Хмельницької області ОСОБА_2 відомості, що ОСОБА_1 являється «Клоуном» - не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію та стягнуто з прокуратури Хмельницької області на користь ОСОБА_1 2027 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 263 грн. 87 коп. сплаченого судового збору та 2 648 грн. витрат пов`язаних з проведенням експертизи та з прокуратури Хмельницької області на користь Київського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України 3 140 грн. 00 коп. витрат пов`язаних з проведенням експертизи. В іншій частині позовних відмовити.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05.05.2020 рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2020 року скасовано та ухвалено рішення, яким в позові ОСОБА_1 відмовлено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Хмельницької області 740 грн. 40 коп. судового збору за подання апеляційної скарги та стягнуто ОСОБА_1 на користь Київського науково-дослідного інституту судовий експертиз 3 140 грн. 00 коп. витрат на проведення експертизи.

21.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДКСУ у Хмельницькій області із заявою, в якій просить прийняти до виконання виконавчий лист в справі № 686/17062/15 від 02.03.2020.

Відповідно до листа Головного управління ДКСУ у Хмельницькій області від 23.12.2020 № 04-17-10/8845 виконавчий лист в справі № 686/17062/15 від 02.03.2020 повернуто до суду,я кий його видав на підставі пп.2 п. 9-1 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМ України від 03.08.2011 № 845.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.2 ст. З Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (ст. 55 Конституції України, постанова Верховного Суду від 28.03.2018 року справа № П/9901ІЗ 70/18).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 3, 5постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В обґрунтування заподіяної шкоди позивачем вказано, що Державною казначейською службою України не виконується рішення суду у справі № 686/17062/15 від 20.01.2020, на підставі виконавчого листа, який ніколи ніким не визнавався таким, що не підлягає виконанню, чим завдано позивачу моральних страждань.

Разом з тим, встановлено, що рішення суду у справі 686/17062/15 від 20.01.2020 скасовано, а в позові ОСОБА_1 відмовлено.

З моменту оголошення рішення судом апеляційної інстанції скасовані рішення суду першої втрачають законну силу.

Статтями 12, 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони, суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення наведених норм ОСОБА_1 не навів жодних фактичних обставин та не надав доказів, які б свідчили про заподіяння йому Державною казначейською службою України як представником Держави Україна моральної шкоди, не обґрунтував її розмір, в чому полягала незаконність дій/бездіяльності Державної казначейської служби України - не зазначив.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у зв`язку із відмовою в позові слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 19 та 56 Конституції України, ст. ст. 23 та 1174 ЦК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Держава казначейська служба України, 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, .

Дата складання повного тексту рішення 10.05.2022.

Суддя: