ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Євтодій К.С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року, яке ухвалено суддею Колочко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 17 лютого 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі АТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач ОСОБА_1 у період з 29.08.1985 по 10.07.2001, з 10.07.2001 по 21.02.2002, з 25.02.2002 по 13.01.2003 та з 15.01.2003 по 25.02.2021 працював на різних посадах ПАТ КЗРК в умовах впливу шкідливих факторів, 25.02.2021 року позивач був звільнений з підприємства у зв`язку з виходом на пенсію. Висновком МСЕК від 30.10.2018 року позивачу первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 25% у зв`язку з професійним захворюванням -ХОЗЛ, в подальшому при повторному переогляді висновком МСЕК від 15.12.2021 року встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 60% по хронічному обструктивному захворюванню легень, безстроково, також встановлено третю групу інвалідності.

У зв`язку із отриманим профзахворюванням позивача постійно турбують болі у грудному відділі хребта, головний біль, загальна слабкість, задишка при незначному фізичному навантаженні, кашель з харкотинням і сухий, важкість у грудях, поганий сон. Вказує, що порушено його звичний спосіб життя, порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який позбавлений можливості вести звичне життя, поганий стан здоров`я заподіює моральні страждання та переживання, також моральні страждання спричиняє втрата роботи, заробітку, та колективу. Також постійний процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань.

Розмір моральної шкоди він оцінює в розмірі 360 000,00 грн., яку просить стягнути з відповідача, а також просив стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 120 000 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 1200 гривень 00 копійок.

У решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, збільшивши її розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості.

В мотивування доводів апеляційної скарги зауважує, що судом першої інстанції при визначенні суми відшкодування моральної шкоди, не враховано роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року.

При постановленні рішення суду не взято до уваги стан здоров`я позивача, відсоток втрати професійної працездатності, обов`язок покладений на відповідача щодо забезпечення безпечних умов праці.

При працевлаштуванні на роботу позивача не було попереджено про умови праці та наявність шкідливих та небезпечних виробничих факторів, що свідчить про навмисне заподіяння шкоди здоров`ю позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Криворізький залізорудний комбінат» просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» - Штефан Т.А., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та наданого відзиву за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з копії трудової книжки, що позивач що ОСОБА_1 з 29.08.1985 року по 10.07.2001 року працював на посадах підземним гірничим майстром, підземним гірничим робітником, підземним бурильником шпурів, підземним гірничим нормувальником, з 10.07.2001 року по 21.02.2002 року працював гірничим майстром ш. «Більшовик», з 25.02.2002 року по 13.01.2003 року гірничим нормувальником ш. «Октябрська», у період з 15.01.2003 року по 25.02.2021 року, гірничим на підземних роботах служби організації праці та мотивації персоналу. 25 лютого 2021 року позивача звільнено з підприємства в зв`язку з виходом на пенсію, згідно ст. 38 КЗпП України (а.с. 15-22).

Відповідно до Акту №15 розслідування хронічного професійного захворювання від 10 травня 2011 року, ОСОБА_1 встановлено професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст.( пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.) ЛН першого-другого ст. (а.с. 9-11).

Згідно п. 13 Акту умови та характер праці дільничого нормувальника гірничого на підземних роботах служби організації праці та мотивації персоналу відносяться до ІІІ класу 2 ступеню шкідливості.

В п.17 даного Акту зазначено, що причиною професійного захворювання є робота протягом 24 років 9 місяців в умовах пилу, параметри якого перевищували ГДК: запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом вільного діоксину кремнію від 10% до 70%, концентрація від 4,8 мг/м? до 7,2 мг/м? при ГДК=2,0мг/м?.

Відповідно до пункту 19 вказаного Акту зазначено, що посадовими особами, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи (закони та інші нормативно-правові акти) є: керівництво : РУ ім. К. Лібкнехта в/о Кривбасруда , ш. Більшовик ДП КГЖРК , ШБУ ПАТ «Кривбасзалізрудком», порушено ст. 153 КЗпП України, ст. 13 ЗУ Про охорону праці .

Висновком МСЕК від 21.06.2011 року позивачу первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 20% з 14 червня 2011 року до 01 липня 2012 року, без встановлення групи інвалідності. Визначено потреби у додаткових видах допомоги: медична реабілітація, медикаментозне лікування, ВМП, обмеження праці по лінії ЛКК, (а.с.14).

При повторному переогляді висновком МСЕК від 26.06.2012 року позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням -ХОЗЛ, з 01 липня 2012 року, безстроково, без встановлення групи інвалідності(а.с.13).

Висновком МСЕК від 15 грудня 2021 року, ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності 60% по ХОЗЛ, з 13 грудня 2021 року, безстроково, а також встановлено третю групу інвалідності. (а.с.12).

У зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач неодноразово проходив лікування в закладах охорони здоров`я, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписними епікризами та виписками з медичної карти ( а.с. 23-28).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведені заявлені позовні вимоги та наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди відповідачем, через отримане професійне захворювання та втрату працездатності.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, щодо обов`язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду спричинену втратою здоров`я на виробництві, вважає його законним і обґрунтованим.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 173 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з Акту розслідування хронічного професійного захворювання, причиною виникнення професійного захворювання є робота протягом 24 років 9 місяців в умовах пилу, параметри якого перевищували ГДК: запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом вільного діоксину кремнію від 10% до 70%, концентрація від 4,8 мг/м? до 7,2 мг/м? при ГДК=2,0мг/м?.

Отже, роботодавець ПАТ «Кривбасзалізрудком» під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та важкої праці, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому душевних страждань, виникло з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Рішення суду першої інстанції оскаржується представником позивача лише в частині визначеного судом розміру компенсації моральної шкоди.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійними захворюваннями позивачці заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність у розмірі 60%, безстроково та її визнано особою з інвалідністю третьої групи, також на безстроковий термін. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки його постійно турбує біль у грудному відділі хребта, головний біль, загальна слабкість, задишка при незначному фізичному навантаженні, кашель з харкотинням і сухий, важкість у грудях, поганий сон. Періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров`я не спостерігається, а враховуючи, встановлення ступеню втрати професійної працездатності та групи інвалідності безстроково,взагалі можливість такого відновлення.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, що потягли втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності 60%, який встановлено безстроково, та визнання його особою з інвалідністю третьої групи також, безстроково, що свідчить про незворотність такого стану здоров`я, тривалості праці позивача в шкідливих умовах, що перевищували нормативи 24 роки 9 місяців, що потягло втрату працездатності, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 120 000 грн. до 240 000 грн.

Згідно положення закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивачка подала позов про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з АТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави та збільшує цей розмір з 1 200 грн. до 2 400 грн., тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року змінити, збільшити розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 з 120 000 гривень до 240 000 (двісті сорок тисяч) гривень.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року змінити, збільшивши розмір стягнутого з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судового збору з 1200 гривень до 2400(дві тисячі чотириста) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 11 травня 2022 року.

Головуючий:

Судді: