Справа № 686/3814/22
Провадження № 2/686/2983/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді Заворотної О.Л.,

секретаря судового засідання - Сікори Ю.В.

з участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 до Хмельницької міської ради про припинення права спільної сумісної власності на земельну ділянку, визнання права спільної часткової власності на земельну ділянку,

встановив:

В лютому 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 звернулись до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до Хмельницької міської ради із позовом про припинення права спільної сумісної власності на земельну ділянку, визнання права спільної часткової власності на земельну ділянку, в обґрунтування якого вказали, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить позивачам на праві спільної часткової власності з визначенням часток ОСОБА_1 17/30 (1/15+1/2), ОСОБА_6 1/10, ОСОБА_5 1/15, ОСОБА_9 1/10, ОСОБА_7 1/15. Крім цього, 1/10 частина належала ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, спадкоємцем її прав та обов`язків став ОСОБА_8 , який подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Шульга Т.В. відкрито спадкову справу № 19/2021 та 17.01.2022 видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0122 площею 0,10 га по АДРЕСА_1 передана позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 у спільну сумісну власність на підставі рішення сесії Хмельницької міської ради за № 65 від 11.12.2019. Право власності ОСОБА_10 на 1/10 частку земельної ділянки перейшло у порядку спадкування до її спадкоємця ОСОБА_8 . Однак оформлення нотаріусом цього права за спадкоємцем не можливо, та як земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності. Оскільки спадкові права на частину земельної ділянки ОСОБА_8 не може оформити, таке виключає можливість оформлення іншими позивачами припинення права спільної сумісної власності на земельну ділянку, у зв`язку з чим просять визнати в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10 за ОСОБА_8 право спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0122 площею 0,10 га по АДРЕСА_1 та припинити право спільної сумісної власності шляхом визнання права спільної часткової власності за ОСОБА_1 на 17/30, ОСОБА_6 на 1/10, ОСОБА_5 на 1/15, ОСОБА_2 на 1/10, ОСОБА_7 на 1/15, ОСОБА_8 на 1/10 частину земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0122 площею 0,10 г а по АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що оскільки позивач ОСОБА_8 не може оформити свої спадкові права на земельну ділянку, вказана земельна ділянка може перейти у власність Хмельницької міської ради як відумерла спадщина, тому відповідачем у даній справі є Хмельницька міська рада, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник Хмельницької міської ради в судовому засіданні позов не визнала, вказала, що Хмельницька міська рада є неналежним відповідачем у справі, оскільки ОСОБА_8 подав заяву про прийняття спадщини, крім цього земельна ділянка перебуває у приватній власності позивачів у спільній сумісній власності, а тому Хмельницька міська рада не уповноважена вирішувати спір між позивачами щодо припинення права спільної сумісної власності вказаної земельної ділянки, просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази у справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , на праві спільної часткової власності з визначенням часток ОСОБА_1 17/30 (1/15+1/2), ОСОБА_6 1/10, ОСОБА_5 1/15, ОСОБА_9 1/10, ОСОБА_7 1/15.

1/10 частина належить ОСОБА_8 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2022, виданого після смерті ОСОБА_10 .

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0122 площею 0,10 га по АДРЕСА_1 передана позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 у спільну сумісну власність на підставі рішення сесії Хмельницької міської ради за № 65 від 11.12.2019.

Приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Шульгою Т.А. відмовлено ОСОБА_8 у видачі свідоцтва у право на спадщину після смерті ОСОБА_10 на частину земельної ділянки, яка належала спадкодавцеві ОСОБА_10 на праві спільної сумісної власності, оскільки частка спадкодавця не визначена.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. N 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності.

За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Підставою для звернення позивача ОСОБА_8 до суду відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна яка належало спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності.

У даній справі спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування на належну спадкодавцю частку у праві спільної власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною четвертою вищевказаної статті визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно з частиною першою статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Системний аналіз змісту наведених норм статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, законодавцем визначено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов.

Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача.

Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідача.

Встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0122 площею 0,10 га по АДРЕСА_1 передана позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 у спільну сумісну власність, оскільки Хмельницька міська рада не є співвласником спірного майна, та не має відповідного обов`язку щодо позивачів.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов задоволенню не підлягає у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог до вказаного відповідача Хмельницької міської ради, .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі у зв`язку із відмовою у позові слід покласти на позивачів.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 2, 12, 13, 48, 51, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 377, 392, 1218, 1226,1261, 1225, 1226 ЦК України, ст. 86, 120 ЗК України, суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 до Хмельницької міської ради про припинення права спільної сумісної власності на земельну ділянку, визнання права спільної часткової власності на земельну ділянку - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Позивач: ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 .

Позивач: ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_5 .

Відповідач : Хмельницька міська рада, , м. Хмельницький, вул. Гагаріна, 3.

Дата складання повного тексту рішення : 16.05.2022

Суддя: