Справа № 683/538/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Цішковського В.А.

з участю секретаря Васічевої О.В.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинові цивільну справу №683/538/18, №2/683/12/2021 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна в натурі, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ в натурі спільного майна - житлового будинку.

В обґрунтування заявленого позову позивач вказує, що їй належить 1/3 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , а 2/3 частини вказаного будинку належить відповідачці ОСОБА_2 . Однак, позивач не може належним чином користуватися своєю частиною будинку та просить поділити в натурі житловий будинок з надвірними спорудами.

Відповідачка ОСОБА_2 подала відзив, яким заперечила позовні вимоги ОСОБА_1 та просила в задоволенні позовної заяви відмовити. Оскільки, запропонований варіант поділу житлового будинку передбачає проведення перепланування та переобладнання з втручанням в несучі конструкції та інженерні системи загального користування. Крім того, не заперечує того факту, що позивачці належить 1/3 частка спірного житлового будинку, але такий поділ частки є неможливим, а тому погоджується на сплату позивачці грошової компенсації за належну їй 1/3 частку житлового будинку.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та просить його задовольнити.

Відповідачка, яка була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи в судове засідання не з`явилася та від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

За змістом статей 356-358 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Судом встановлено, що на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16.08.2017 року, яке набрало законної сили 29.08.2017 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Старокостянтинів, визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки, а за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частки житлового будинку з відповідними частками господарських будівель по АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки; рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16.08.2017 року; витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 111279366 від 22.01.2018 року; технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 від 23.02.2018 року.

Згідно ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ст. 12, ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок по доведенню обставин покладається на сторони.

Разом з тим, позивачкою ні в позовній заяві, ні в суді не надано належних та допустимих доказів, які б давали законні підстави для поділу в натурі спільного майна.

Згідно п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.

Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею.

В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст.152 ЖК (5464-10). Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необґрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні.

Позивачкою, після роз`яснення суду варіанту поділу в натурі житлового будинку з надвірними спорудами, експертиза не призначалася.

Судом не вбачається узгодженості позивачки із зазначеними нормами закону і на підтвердження того, що такий поділ буде законним та не понесе за собою додаткового перепланування, та переобладнання житлового будинку.

Отже, позивачкою не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів про те, що поділ житлового будинку по АДРЕСА_1 є технічно можливим та не порушить право власності відповідачки, а тому відсутні підстави для задоволення її позову.

З огляду на викладене, в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна в натурі відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 : зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 23 листопада 2021 року.

Суддя: