Справа № 462/5938/21 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/3966/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретарка: Скакун І.А.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представниці позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Ліуша А.І. від 14 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14 вересня 2021 року накладено арешт на автомобіль марки «Audi A6», чорного кольору, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 та заборонено ОСОБА_1 здійснювати дії щодо відчуження автомобіля марки «Audi A6», чорного кольору, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені заяви про забезпечення позову.

Вважає ухвалу необґрунтованою, безпідставною, такою що винесена формально без дослідження обставин передбачених ч.2 ст.149 ЦПК України. Зазначає, що в позовній заяві та в додатках, які повинні обґрунтовувати та доводити позовні вимоги відсутні докази, які б свідчили про існування спору, доказів придбання майна яке може бути визнано спільним сумісним майном подружжя, вартості такого майна, а отже і суми позовних вимог і відповідності та законних підстав застосування виду забезпечення позову. Відсутні документи, які б засвідчували, що майно на яке накладено арешт автомобіль марки «Audi А6», чорного кольору, 2008 року випуску з номерним знаком НОМЕР_1 належить відповідачу ОСОБА_1 . В Ухвалі Залізничного районного суду м. Львова не зазначено, на підставі якого документу суддя встановив що автомобіль із реєстраційним номером НОМЕР_1 належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_1 і на нього можна накласти арешт. В позовній заяві позивач ОСОБА_3 зазначає що 30.05.2013 року був зареєстрований шлюб із відповідачем ОСОБА_1 , а 21.11.2016 року шлюб був розірваний. Натомість не зазначає з яких причин та мотивів лише 13.08.2021 року, по спливу 5 (п`яти) років після розлучення виник спір про поділ спільного майна. Суддя Залізничного районного суду м. Львова не пересвідчився чи дійсно існує реальний спір між позивачем та відповідачем, оскільки відсутні документи та не зазначено в позові : дату придбання автомобіля, суму за яку було придбано автомобіль, анкетних даних особи, яка продала автомобіль, місце укладення договору купівлі-продажу автомобіля, документ, який би посвідчував, що автомобіль марки HYUNDAI SONATA, чорного кольору, 2008 року з реєстраційним номером НОМЕР_2 був зареєстрований на відповідача ОСОБА_1 . В самому позові позивач ОСОБА_3 вказує про неможливість встановити точну ціну позову, оскільки не проведено оцінку вартості спірного майна. В матеріалах справи відсутній висновок автотоварознавчого дослідження про вартість автомобіля.

В судове засідання сторони не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та зважаючи на те, що в судовому засіданні інтереси сторін захищали їх представники.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, представниці позивачки в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів заяви про забезпечення позову, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.149, 153 ЦПК України та задовольняючи заяву про забезпечення позову, виходив з того, що з матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виник спір щодо поділу спільного майна подружжя, невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі, зокрема в частині майнових прав позивача щодо предмету позову, оскільки суд переконаний, що внаслідок відкриття провадження у даній справі, можливість вчинення відповідачем дій щодо відчуження належного йому транспортного засобув, є цілком обгрунтованою, враховуючи, що автомобіль марки «Hyundai Sonata», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , який було придбано за час перебування сторонами у шлюбі відчужено відповідачем ОСОБА_1 без згоди позивача. В свою чергу, вчинення будь-яких дій спрямованих на відчуження автомобіля, впливатиме на права та інтереси позивача, а також перешкоджатиме розгляду справи у визначені процесуальним законодавством строки, зумовить реальну загрозу невиконання чи значно утруднить виконання можливого рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог та даний вид забезпечення позову, запропонований позивачем у заяві про забезпечення позову, є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції вцілому відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.

Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливитивиконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіянихкримінальним правопорушенням.

Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам, у тому числі уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку, а також зупинення дії рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання таких рішень Кабінету Міністрів України, індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також шляхом встановлення для Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, їх посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з таких рішень/актів.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів) Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій.

Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), дотаких банків або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Майно (активи) або грошові кошти клієнта неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), на які судомнакладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних або дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), можуть бути передані приймаючому або перехідному банку у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно (активи) або грошові кошти залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Зазначене обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції".

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або маютьнаслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що:

-між сторонами дійсно виник спір та

-існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;

-з`ясувати обсяг позовних вимог,

-дані про особу відповідача, а також

-відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Як вбачається із виділених матеріалів цивільної справи, що надійшли на розгляд до апеляційного суду, ОСОБА_3 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, грошову компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля марки Hundai Sonata 2.01 16V GLS, чорного кольору, 2008 року випуску, реєстраційний номер № НОМЕР_2 , що попередньо становить 107040 грн.

Крім цього, позивачка ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову, у якій просила вжити заходів забезпечення позову, шляхом:

?накладення арешту на транспортний засіб «Audi A6», чорного кольору, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 та заборонивши ОСОБА_1 відчужувати даний автомобіль.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову вказувала на те, що нею пред`явлено позов до ОСОБА_1 щодо стягнення грошової компенсації вартості Ѕ частки автомобіля «Hyundai Sonata», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 107040,00 грн. Даний автомобіль придбаний сторонами за час перебування у шлюбі та відчужено ОСОБА_1 без її згоди 09 березня 2017 року. Враховуючи ціну позову, вважає, що накладення арешту на автомобіль марки «Audi A6», чорного кольору, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 є співмірним та може забезпечити виконання рішення суду.

Із матеріалів, що надійшли на розгляд до апеляційного суду, вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, що стосується стягнення грошової компенсації вартості Ѕ частки автомобіля марки Hundai Sonata 2.01 16V GLS, чорного кольору, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 ,в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Вказаного фактично не оспорено та не спростовано сторонами і у суді апеляційної інстанції. Додатково те, що відповідач заперечує по0зовні вимоги та вважає такі надуманими підтверджують і доводи апеляційної скарги та його позиція у суді апеляційної інстанції.

З відповіді РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області №31/13-ж-45/Аз від 04.09.2020 року (а.с. 18) вбачається, що 9.03.2017 року у ТСЦ 8041 м. Київ, транспортний засіб Hundai Sonata, чорного кольору, 2008 року випуску, що був зареєстрований за ОСОБА_1 перереєстрований на іншу особу, згідно договору 8041/2017/362133 від 09.03.2017 року, укладеного у ТСЦ.

Натомість з цієї ж відповіді вбачається, що 5.12.2019 року у ТСЦ 4641 РСЦВ МВС у Львівській області за ОСОБА_1 був зареєстрований транспортний засіб Audi A6, чорного кольору, 2008 року випуску, згідно посвідчення митниці LV0083776 27.11.2019 року та вантажно-митної декларації №209190/2019/075906 від 27.11.2019, виданих Львівською митницею. Реєстрація такого автомобіля за відповідачем і на даний час не заперечив і представник відповідача у суді апеляційної інстанції.

Захід, що вжитий судом слід вважати стосується та співмірний позовним вимогам, а саме позов заявлений про стягнення компенсації частини вартості автомобіля, що попередньо становить 107040 грн., накладення ж арешту на автомобіль, про який йшлося забезпечує виконання можливого рішення суду про задоволення позову про стягнення вказаної суми.

Також, арешт накладений на майно виключно відповідача, не стосується прав та інтересів інших осіб, оскільки автомобіль, на який накладено арешт дійсно належить відповідачу ОСОБА_1 , що підтверджено даними РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області та представником відповідача, про що йшлося.

Крім цього, невжиття такого заходу слід вважати ставить під загрозу можливість виконання потенційного рішення суду про задоволення позову, оскільки відповідачем, якому належить автомобіль, зважаючи на перебування такого спору у суді, можуть вживатися заходи щодо унеможливлення виконання чи істотного утруднення виконання такого можливого рішення, шляхом продажу автомобіля, надання права користування, володіння чи розпорядження ним іншим особам, тощо. Про такі загрози зокрема, свідчать, спірність правовідносин між сторонами; факт продажу автомобіля Hundai Sonata, чорного кольору, 2008 року випуску, що був зареєстрований за ОСОБА_1 , як вказує позивачка без її згоди, через що і виник спір.

Окрім цього, колегія суддів вважає, що слід виключити з мотивувальної частини рішення висновок: «…..враховуючи, що автомобіль марки «Hyundai Sonata», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , який було придбано за час перебування сторонами у шлюбі відчужено відповідачем ОСОБА_1 без згоди позивача…….», зважаючи на те, що суд першої інстанції передчасно на стадії вирішення питання про забезпечення позову зробив висновки, що стосується суті спору вцілому та не міг бути зроблений на цій стадії до вирішення спору по суті.

Однак, колегія суддів вважає, що вказане по суті на законність оскаржуваної ухвали в її частині, що перевіряється в межах доводів апеляційної скарги, не вплинуло, а тому згаданий абзац підлягає виключенню.

Тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ж ухвалу суду першої інстанції без змін, виключивши з мотивувальної частини ухвали висновок: «…..враховуючи, що автомобіль марки «Hyundai Sonata», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , який було придбано за час перебування сторонами у шлюбі відчужено відповідачем ОСОБА_1 без згоди позивача…….».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 14 вересня 2021 року залишити без змін.

Виключити з мотивувальної частини ухвали висновок суду: «…..враховуючи, що автомобіль марки «Hyundai Sonata», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , який було придбано за час перебування сторонами у шлюбі відчужено відповідачем ОСОБА_1 без згоди позивача…….».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 травня 2022 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра