Справа №442/345/22
Провадження №2/442/433/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:головуючого - судді Грицай М.М.,з участю секретаря Антоненко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадженняв залі суду у місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування та поділ спільної сумісної земельної ділянки на частки,-
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування та поділ спільної сумісної земельної ділянки на частки.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, просив суд задоволити позов.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, не повідомивши причин неявки, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подала.
Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 28.12.2020 приватним нотаріусом Радзієвською О.В. зареєстровано спадкову справу №67016019, спадкодавець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємець за заповітом, ОСОБА_1 прийняла спадщину.
Як зазначається приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвською О.В. у листі від 30.08.2021 за №181/01-16, за наявними даними в спадковій справі, що зареєстрована за №64/2020, крім ОСОБА_1 інших спадкоємців за заповітом та законом немає.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.08.2021 приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвська О.В. посвідчила, що на підставі заповіту, посвідченого 25.09.2001 державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Мойсеєнком В.П., зареєстрованого у реєстрі за №1-1538, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 , 1940 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з грошових вкладів, спадкова справа №64/2020, зареєстрована в реєстрі №634.
Відповідно до листа приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвської О.В. від 30.08.2021 за №181/01-16, останнім також видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстровим №635 на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що також стверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 30.08.2021 (спадкова справа №64/2020, зареєстровано в реєстрі за №634).
Крім цього, після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, площею 0,0953 га на території АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю від 10.11.1998.
З листа приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвської О.В. від 30.08.2021 за №181/01-16 вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки вказана земельна ділянка належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, а частки співвласників не визначені.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку.
Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а відповідно до статті 121 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частинами 1 та 2 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу), а частиною 1 статті 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно з вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який поширюється з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).
Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Відповідно до положень ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
У відповідності до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 за № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5).
Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.
Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ст. ст. 368, 370, 372 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Поряд з цим, згідно ч. 4 і 5 ст. 89 ЗК України,співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласників може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.
Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що частка позивача у праві власності на земельну ділянку не визначена і така на підставі заповіту є спадкоємцем, яка прийняла спадщину та після смерті матері вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак, з незалежних від неї причин, у видачі їй було відмовлено, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 82, 264, 265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Грицай М.М.