РІШЕННЯ

іменем України

10 травня 2022 рокуСправа №451/166/22
Провадження № 2/451/258/22

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

з участю позивача, відповідача,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Радехові в залі суду цивільну справу №451/166/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

11 лютого 2022 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності у порядку спадкування.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Радехів померла його баба по матері ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 в м. Радехів відкрилася спадщина, а саме - квартира АДРЕСА_1 . Квартира належала спадкодавцю ОСОБА_3 на праві приватної власності, що стверджується свідоцтвом на право власності серія НОМЕР_1 . Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом. Відповідачка по справі є донькою ОСОБА_3 та матір`ю позивача, на спадкове майно не претендувала і спадщини не прийняла. Інші спадкоємці за законом відсутні. Оскільки ОСОБА_3 була особою похилого віку, і потребувала догляду, позивач ще за її життя фактично проживав разом з нею, однією сім`єю, без реєстрації, опікувався бабусею, доглядав її, допомагав у веденні підсобного господарства. Також квартира, в якій проживає відповідачка, і у якій зареєстрований позивач, та квартира ОСОБА_3 знаходяться в одному будинку в різних під`їздах, і оскільки бабуся проживала одна, позивач протягом декількох років до її смерті проживав разом з нею. Після смерті ОСОБА_3 він фактично прийняв спадщину як спадкоємець за заповітом, продовжував проживати у цій квартирі без реєстрації, проводив ремонтні роботи. Не заперечує цієї обставини і відповідачка по справі. У січні 2022 року з метою впорядкувати правовстановлюючі документи на спадщину, ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримав письмову відмову. За наведених обставин забезпечити реалізацію майнових прав позивача можливо лише у судовому порядку. Просить встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживав в АДРЕСА_2 , без реєстрації однією сім`єю разом з ОСОБА_3 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порядку спадкування, право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Судові витрати просив покласти на позивача (а.с.5-7).

У підготовче судове засідання позивач з`явився, позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання з`явилася, позовні вимоги визнала повністю та просила ухвалити рішення про задоволення позову.

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Врахувавши думку позивача та відповідача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Радехів Радехівського району Львівської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції у Львівській області (а.с.11).

Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження позивача, серії НОМЕР_3 ; свідоцтвом про народження матері позивача, серії НОМЕР_4 ; свідоцтвом про укладення шлюбу матері позивача, серії НОМЕР_5 (а.с.12-14).

Після смерті ОСОБА_3 , залишилося спадкове майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом на право власності на квартиру (будинок), серії БТІ №003835, виданим 16 липня 2001 року Червоноградським бюро технічної інвентаризації (а.с.15).

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зробила особисте розпорядження у вигляді заповіту, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла своєму онукові ОСОБА_1 (а.с.16-18).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №68262466 від 26.01.2022 року, після смерті ОСОБА_3 , у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.19).

ОСОБА_4 , який був зареєстрований разом з спадкодавцем, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_6 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області 21 липня 2009 року та матеріалами будинкової книги (а.с.20-22,24).

Загальна інвентаризаційна вартість квартири з урахуванням зносу станом на 02.02.2022 року, становить 54 000 гривень, що видно з довідки характеристики на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.23).

Відповідно до листа № 25/02-14 від 26.01.2022 року виданого приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Комарницькою Н.І. вбачається, що ОСОБА_1 , вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті баби ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і на день смерті була зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України, не подала заяву про прийняття спадщини (а.с.25).

Окрім цього, факт, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не довірити показам яких в суду підстав немає (а.с.32-33).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,206, 258-259,263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживав в АДРЕСА_2 , без реєстрації, однією сім`єю разом з ОСОБА_3 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 травня 2022 року.