Справа №705/5443/14-ц
4-с/705/5/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2022 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Годік Л.С.

за участю секретаря Заболотній Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Уманського МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із скаргою на дії рішення державного виконавця Уманського МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції, мотивуючи скаргу тим, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 жовтня 2013 року, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, позов задоволено частково. Розподілено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільно нажите майно подружжя - автомобіля «Peugeot Expert», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_1 . Виділено в натурі ОСОБА_1 автомобіль «Peugeot Expert», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та зобов`язано його сплатити на користь ОСОБА_2 1/2 частину вартості вказаного автомобіля в розмірі 41250 грн. 96 коп. На підставі зазначеного рішення суду, був виданий виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Уманському міському відділі державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області. 02 липня 2014 року державний виконавець Бойко Т.Д. винесла постанову про відкриття ВП № 44054642 по вказаному виконавчому листу. 04 серпня 2014 року державний виконавець Полулях Н.В. при проведенні виконавчих дій та з метою забезпечення виконання рішення Уманського міськрайонного суду, з урахуванням стягнення виконавчого збору, неправомірно наклала арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 45376 грн. 06 коп. та оголосила заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить. Вважає, дії державного виконавця Полулях Н.В. по накладенню арешту на все його майно та оголошення заборони на його відчуження -незаконними. Оскільки постанова державного виконавця винесена 04.08.2014, а поштовими засобами зв`язку надійшла на його адресу 09.08.2014, то заявник просить поновити йому строк для звернення до суду із скаргою.

17.10.2014 на адресу суду від головного державного виконавця Уманського МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції Бойко Т.Д. надійшло заперечення, в кому вказано, що державним виконавцем 20.07.2014 винесено постанову по примусовому виконанню виконавчого листа № 705/2222/14-ц видного Уманським міськрайонним судом 15.07.2014 по зобов`язанню ОСОБА_1 сплатити на користь ОСОБА_2 Ѕ частину вартості автомобіля «Peugeot Expert», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 41250 грн. 96 коп. та боржнику надано строк для самостійного виконання рішення суду. У зв`язку з тим, що боржником не виконано рішення суду, з метою забезпечення його виконання, державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно, що належить боржнику в межах суми боргу з урахуванням стягнення виконавчого збору та оголошено заборону на його відчуження. Тому вважає дії державного виконавця правомірними, а вказана постанова законною та не підлягає скасуванню.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Державний виконавець Уманського МВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Бойко Т.Д. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином. На адресу суду від державного виконавця Бойко Т.Д. надійшла заява згідно якої просить розгляд скарги проводити у відсутність представника ДВС. В задоволенні скарги просить відмовити повністю.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, суд встановив такі обставини.

Відповідно до ч.1 ст.385 ЦПК України ( у редакції 2014 року) скарга може бути подана до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

На перевірку дотримання цього строку і при прийнятті скарг на рішення державного виконавця дано роз`яснення судам в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

Встановлений ч.1 ст.385 ЦПК України ( у редакції 2014 року) 10-денний строк на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця є преклюзивним та процесуальним і може бути поновлений за наявності поважних для цього причин.

Як вбачається з матеріалів скарги, заявник оскаржує рішення державного виконавця - постанову від 04.08.2014, посилаючись на те, що лише 09.08.2014 на його адресу надійшла вказана постанова. А відтак вважає, що, звернувшись до суду 19.08.2014 він пропустив десятиденний строк на оскарження дій та рішень державного виконавця.

Однак, судом встановлено, що заявник звернувся до суду в межах передбаченого строку визначеного для оскарження дій та рішень державного виконавця, а саме у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

30.10.2013 рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільно нажитого майна подружжя задоволено частково. Проведено розподіл між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільно нажитого майна подружжя автомобіля «Peugeot Expert», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_1 . Виділено в натурі ОСОБА_1 автомобіль «Peugeot Expert», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та забов`язано його сплатити на користь ОСОБА_2 1/2 частину вартості вказаного автомобіля в розмірі 41250 грн. 96 коп..

20.07.2014 державним виконавцем Уманського МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції Бойко Т.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44054642 з виконання виконавчого листа № 705/2222/14-ц про зобов`язання ОСОБА_1 сплатити на користь ОСОБА_2 1/2 частину вартості вказаного автомобіля в розмірі 41250 грн. 96 коп..

04.08.2014 постановою старшого державного виконавця Уманського МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції Полулях Н.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено йому здійснювати відчуження будь-якого майна, що йому належить.

З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій вказувала, що вона зверталася до Уманського МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції ГТУЮ у Черкаській області про повернення без виконання виконавчого листа про зобов`язання ОСОБА_1 сплатити на користь ОСОБА_2 1/2 частину вартості вказаного автомобіля в розмірі 41250 грн. 96 коп.. у зв`язку з отриманням частини суми та домовленістю між сторонами та зняти всі арешт з майна.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевірюючи, чи діяв держвиконавець в межах та у спосіб передбачений Законом, застосуванню підлягає редакція Закону України "Про виконавче провадження", чинного на час вчинення оскаржуваної виконавчої дії, яким є Закону України "Про виконавче провадження" в редакції 2014 року.

Відповідно до статті 383 ЦПК України у редакції, яка діяла на час звернення зі скаргою, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Державним виконавцем не надано доказів, що у відповідності з положеннями Закону України «Про виконавче провадження» здійснено перевірку майнового стану боржника та не виявлено грошових коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, на які звертається стягнення в першу чергу.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на зазначене, повно та всебічно дослідивши матеріали скарги та подані сторонами докази, суд дійшов висновку, про задоволення скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Уманського МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 1,6,11,25,57,60 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 449-451 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Уманського МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Полулях Н.В. щодо винесення постанови від 04.08.2014 про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження за виконавчим листом № 705/2222/14ц від 15.07.2014.

Зобов`язати державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Полулях Н.В. скасувати постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження за виконавчим листом № 705/2222/14ц від 15.07.2014.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення.

СуддяЛеся Сергіївна Годік