ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/700/22 Справа № 199/9268/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Лаченкової О.В,

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 липня 2021 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК «ЄАПБ») посилалося на те, що 01.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №647/5318BCL1A, відповідно до якого відповідачка отримала 13440,20 гривень із сплатою 20,00% річних на залишок суми повернення кредитних коштів строком дії договору згідно його умов. 21.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №2086/2993BCL1A, відповідно до якого відповідачка отримала 11800,00 гривень із сплатою 20,00% річних на залишок суми повернення кредитних коштів строком дії договору згідно його умов. 17.06.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» укладено договір про заміну сторони у зобов`язанні, на підставі якого ПАТ «Платинум Банк» відступило своє право вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» набуло право кредитора відносно зобов`язань ОСОБА_3 . 17.06.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №1706/01, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступило своє право вимоги від відповідача коштів по кредитним договорам №647/5318BCL1A від 01.10.2013 року, №2086/2993BCL1A від 21.08.2013 року. За договором факторингу від 17.06.2015 року №1706/01 позивач набув право вимоги грошових коштів за кредитним договором №647/5318BCL1A від 01.10.2013 року на суму 24087,71 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу 12588,24 грн., заборгованість за процентами та комісією 3941,38 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості 7558,09 грн.; за кредитним договором №2086/2993BCL1A від 21.08.2013 року на суму 21602,21 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу 10806,17 грн., заборгованість за процентами та комісією 3452,96 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості 7343,08 грн. ОСОБА_3 умови договорів погашення заборгованості за кредитами не виконала, у зв`язку з чим на момент звернення до суду заборгованість за кредитним договором №647/5318BCL1A від 01.10.2013 року складає 24087,71 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу 12588,24 грн., заборгованість за процентами та комісією 3941,38 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості 7558,09 грн.; за кредитним договором №2086/2993BCL1A від 21.08.2013 року складає 21602,21 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу 10806,17 грн., заборгованість за процентами та комісією 3452,96 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості 7343,08 грн., які позивач просив стягнути з відповідачки разом із судовими витратами у вигляді судового збору у сумі 1378,00 грн. Просило стягнути з відповідача зазначені суми боргу.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.03.2017 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено повністю.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.09.2020 року вказане заочне рішення скасоване та призначено справу до розгляду.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 липня 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість станом на 20.12.2016 року за кредитним договором №647/5318BCL1A від 01.10.2013 року на суму 17588,24 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу 12588,24 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості 5000,00 грн.; за кредитним договором №2086/2993BCL1A від 21.08.2013 року на суму 15806,17 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу 10806,17 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості 5000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1007,17 гривень, а всього 34401гривня 58 копійок.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 липня 2021 року, ОСОБА_2 просить рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 липня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №647/5318BCL1A від 01.10.2013 року на суму тіла кредиту 12588,24 грн.; за кредитним договором №2086/2993BCL1A від 21.08.2013 року на суму тіла кредиту 10806,17 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1007,17 грн., а всього 24401,58 грн.

У відзиві Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 липня 2021 року по справі №199/9268/16-ц просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 липня 2021 року по справі №199/9268/16-ц залишити без задоволення, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 липня 2021 року по справі №199/9268/16-ц залишити без змін.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок укладення шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12.07.2018 року, виданим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №334 (а.с.98)

01.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та відповідачкою ОСОБА_3 укладений кредитний договір №647/5318BCL1A, відповідно до якого відповідачка отримала 13440,20 гривень із сплатою 20,00% річних на залишок суми повернення кредитних коштів строком дії договору згідно його умов.

21.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та відповідачкою ОСОБА_3 укладено кредитний договір №2086/2993BCL1A, відповідно до якого відповідачка отримала 11800,00 гривень із сплатою 20,00% річних на залишок суми повернення кредитних коштів строком дії договору згідно його умов.

17.06.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» укладено договір про заміну сторони у зобов`язанні, на підставі якого ПАТ «Платинум Банк» відступило своє право вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» набуло право кредитора відносно зобов`язань ОСОБА_3 .

17.06.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №1706/01, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступило своє право вимоги від відповідача коштів по кредитним договорам №647/5318BCL1A від 01.10.2013 року, №2086/2993BCL1A від 21.08.2013 року.

За договором факторингу від 17.06.2015 року №1706/01 позивач набув право вимоги грошових коштів за кредитним договором №647/5318BCL1A від 01.10.2013 року на суму 24087,71 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу 12588,24 грн., заборгованість за процентами та комісією 3941,38 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості 7558,09 грн.; за кредитним договором №2086/2993BCL1A від 21.08.2013 року на суму 21602,21 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу 10806,17 грн., заборгованість за процентами та комісією 3452,96 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості 7343,08 грн.

Відповідачка ОСОБА_1 умови договорів погашення заборгованості за кредитами не виконала, у зв`язку з чим на момент звернення до суду заборгованість за кредитним договором №647/5318BCL1A від 01.10.2013 року складає на суму 24087,71 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу 12588,24 грн., заборгованість за процентами та комісією 3941,38 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості 7558,09 грн.; за кредитним договором №2086/2993BCL1A від 21.08.2013 року складає на суму 21602,21 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу 10806,17 грн., заборгованість за процентами та комісією 3452,96 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості 7343,08 грн., які позивач просив стягнути з відповідачки разом із судовими витратами у вигляді судового збору у сумі 1378,00 грн.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Аналогічні положення містить стаття 1082 ЦК України.

Отже, за змістом наведених норм права, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15.

Відповідачем не надано доказів, що вона сплачувала заборгованість за кредитними договорами первісному чи новому кредитору, яку вона повинна була сплачувати, оскільки неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє її від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Оформлюючи відступлення права вимоги (статті 513, 514, 516, 517, 651, 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України), сторони цього договору не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов`язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тож до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Виходячи із презумпції правомірності правочинів, передбаченої статтею 204 ЦК України, яку відповідач не спростував, суд відхиляє як необґрунтовані його доводи про те, що відступлення права вимоги на користь позивача відбулось з порушенням чинного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором Банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором.

Згідно з вимогами ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно зі ст.ст. 525 та 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що відповідач, отримавши від банку кошти у кредит, свої зобов`язання по їх поверненню і сплаті процентів за користування грошима не виконав, установивши всі обставини, які мають істотне значення для правильно вирішення справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за договорами №647/5318BCL1A від 01.10.2013 року та кредитним договором №2086/2993BCL1A від 21.08.2013 року у зв`язку з чим заборгованість складає:

-за кредитним договором №647/5318BCL1A від 01.10.2013 року заборгованість складає 24087,71 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу 12588,24 грн., заборгованість за процентами та комісією 3941,38 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості 7558,09 грн.;

-за кредитним договором №2086/2993BCL1A від 21.08.2013 року складає на суму 21602,21 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу 10806,17 грн., заборгованість за процентами та комісією 3452,96 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості 7343,08 грн., які позивач просив стягнути з відповідачки разом із судовими витратами у вигляді судового збору у сумі 1378,00 грн.

Однак, у позовній заяві заборгованість за процентами та комісією не розмежована, заявлена вимога однією сумою, натомість обґрунтованого розрахунку, з якого можна було вирахувати суму процентів, позивачем не надано.

Водночас, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.1 ст.549 ЦК). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст.550 ЦК). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст.550 ЦК).

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 №5 передбачено, що істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ТОВ ФК ЄАПБ підлягають частковому задоволенню, з урахуванням зменшення розміру неустойки з ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість станом на 20.12.2016 року за кредитним договором №647/5318BCL1A від 01.10.2013 року на суму 17588,24 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу 12588,24 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості 5000,00 грн.; за кредитним договором №2086/2993BCL1A від 21.08.2013 року на суму 15806,17 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу 10806,17 грн., пеня за порушення графіку погашення заборгованості 5000,00 грн., оскільки з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що позивачем не надано докази на підтвердження права вимоги, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки на підтвердження відступлення права вимоги від ТОВ ФК Бізнесфінанс до ТОВ ФК ЄАПБ позивачем надано копію Договору факторингу №1706/1 від 17.06.2015 року (а.с.244-248 т.1), копію витягу Реєстру заборгованості Додаток №1 до Договору факторингу №1706/1 від 17.06.2015 року (а.с.33 т.1), акту прийому-передачі Реєстру заборгованостей за Договором факторингу №1706/1 від 17.06.2015 року(а.с.249 т.1), акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру заборгованості в електронному вигляді за Договором факторингу №1706/1 від 17.06.2015 року (а.с.250 т.1), які у своїй сукупності є достатніми для встановлення факту набуття позивачем права вимоги до відповідача за кредитними договорами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що відсутні докази підтвердження заборгованості, а саме розрахунок пені за порушення графіку погашення заборгованості, що свідчить про недоведення позивачем розміру грошових вимог, колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів на спростування заборгованості та/або власного обґрунтованого розрахунку, у тому числі шляхом призначення у справі відповідної судової експертизи, що є її процесуальним обов`язком у силу статей 12,81 ЦПК України відповідачем не надано. Чинне законодавство не містить вимог щодо засобів доказування, за виключно допомогою яких має підтверджуватися розмір заборгованості, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та розподілу обов`язків щодо доказування, а отже, підлягають відхиленню доводи відповідача, що банк надав суду неналежні та недостатні докази на підтвердження визначеного банком розміру позовних вимог. Відповідачем не доведено, що надані банком докази розміру заборгованості є недопустимими, а тому такі доводи відхиляються судом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова