Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/2101/21
Номер провадження: 2/511/49/22
29 квітня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Бобровська І. В.,
секретаря судового засідання - Захарової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки нерухомого майна з спільної власності, припинення спільної власності та визнання права власності на виділене майно, -
06.10.2021 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява.
Вказана позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно договору дарування від 18.05.1992 року (запис у книзі нотаріальних дій № 74) є спільними власниками житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Після отримання у власність даного будинку, сторони в добровільному порядку, за взаємною домовленістю, поділили даний будинок фактично по Ѕ частини. ОСОБА_1 пропонувала ОСОБА_2 скласти договорі про розподіл даного будинку по Ѕ частини кожному, згідно приміщень, кімнат, господарських споруджень у добровільному порядку у нотаріуса. Відповідачка ОСОБА_2 не проти розподілу або виділення частини будинку, яка належить ОСОБА_1 у вищевказаному об`єму площі, не заперечує даного факту, але через брак коштів на даний час не має можливості це зробити. Але, позивачка ОСОБА_1 бажає у даний час виділити в натурі Ѕ частку майна з даного будинку, яка за взаємною домовленістю належить їй та розташована на належній їй на праві власності земельній ділянці.
На підставі викладеного, позивачка просить суд виділити ОСОБА_1 в натурі як окрему одиницю окремий об`єкт нерухомості - Ѕ частку спільного майна, що складається з житлового будинку та господарчих споруд за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок під літ «А» - загальною площею 69,50 кв.м., у тому числі житлова 50,20 кв.м., а саме: приміщення 1-го поверху 1.1 веранда 9,00 кв.м., 1-2 житлова кімната 18.30 кв.м., 11-3 житлова кімната 10.80 кв.м., 1-4 коридор 1.60 кв.м., 1-5 кухня 8.70 кв.м., приміщення 2- го поверху: 2-1 житлова кімната 21.10 кв.м., І балкон, аІ веранда, літ. «Г» гараж, №1 огорожа та визнати за ОСОБА_1 право власності на дане виділене нерухоме майно.
18 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 31-32).
19 січня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с. 50-51).
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Теренчук Є.М. надали на адресу суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задовольнити, справу розглянути за їх відсутності, не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. На підставі ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Відповідно до поштового повідомлення вбачається, що відповідач ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання відсутня, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судової повістки.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідачки та не повідомленням нею про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Рішенням Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 135/21-СР, Ѕ частині житлового будинку та земельній ділянці, що належить ОСОБА_1 , які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 присвоєна нова адреса: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 132 від 29.06.2021 року, виданої СГ ФОП ОСОБА_3 , було проведено технічну інвентаризацію будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , за результатами якої складений технічний паспорт зазначеного об`єкту нерухомості. Самочинного будівництва на час проведення інвентаризації не встановлено.

На даний час, згідно технічного паспорту, співвласнику ОСОБА_1 належить будинок по АДРЕСА_1 під літ. «А» - загальна площа 69.50 кв.м., у тому числі житлова 50.20 кв.м., під літ. «Г» - гараж, № 1 огорожа (який є фактично Ѕ частиною спільного майна - будинку по АДРЕСА_1 ). ОСОБА_1 пропонувала ОСОБА_2 скласти договір про розподіл даного будинку по Ѕ частини кожному, згідно приміщень, кімнат, господарчих споруджень у добровільному порядку у нотаріуса. Відповідач ОСОБА_2 добровільно це не зробила.

Але позивач ОСОБА_1 бажає у даний час виділити у натурі Ѕ частку майна (житлового будинку) з даного будинку, яка за взаємною домовленістю належить їй та розташована на належній їй на праві власності земельній ділянці, що може бути вирішено тільки у судовому порядку.

Дослідивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, надавши оцінку кожному аргументу, наведеного учасниками справи, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються.

При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, тоді має місце поділ спільного майна.

Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Верховний Суд в постанові від 06 жовтня 2021 року по справі № 336/1136/19, зауважив, що виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.

Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.

Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна.

Також судом встановлено, що згідно висновку СГ ФОП ОСОБА_3 № 135 від 30.09.2021 року, щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна - Ѕ частини житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: літ. «А» - приміщення 1-го поверху 1.1 веранда 9.00 кв.м., 1-2 житлова кімната 18.3 м.кв., 1-3 житлова кімната 10.80 м.кв., 1-4 коридор 1.60 м.кв.. 1-5 кухня 8.70 м.кв., приміщення 2-го поверху 2-1 житлова кімната 21.10 м.кв., І - балкон, аІ веранда, літ. «Г» - гараж, № І огорожа, за технічними показниками Ѕ частина об`єкта є відокремлені, мають окремий вихід вхід і можуть бути виділені в натурі. (а.с. 15-16).

Окрім того, як роз`яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Положення частини першої статті 280 ЦПК України визначають, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 81, 141, 178, 259, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про виділ частки нерухомого майна з спільної власності, припинення спільної власності та визнання права власності на виділене майно задовольнити.

Припинити право спільної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в натурі, як окрему одиницю, окремий об`єкт нерухомості, а саме: Ѕ частку спільного майна з житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 , що складається: з житлового будинку під літ. «А» загальною площею 69,50 кв.м., у тому числі житлова 50.20 кв.м., а саме: - приміщення 1-го поверху 1.1 веранда 9.00 кв.м., 1-2 житлова кімната 18.30 м.кв., 1.3 житлова кімната 10.80 м.кв., 1-4 коридор 1.60 м.кв., 1-5 кухня 8.70 м.кв., приміщення 2-го поверху: 2-1 житлова кімната 21.10 м.кв., І - балкон, аІ веранда, літ. «Г» - гараж, № І огорожа, та визнати за ОСОБА_1 , право власності на дане виділене нерухоме майно.

Відповідно до статті 283 ЦПК України направити відповідачам копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст заочного рішення складено 10.05.2022 року.

Суддя І. В. Бобровська