ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 683/2824/21

Провадження № 22-ц/4820/527/22

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Хмельницькій області на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2021 року, суддя Завадська О.П., у справі за поданням головного державного виконавця Старокостянтинівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Вовнянка Дмитра Леонідовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

встановив:

У вересні 2021 року головний державний виконавець Старокостянтинівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання вказав, що на виконанні у відділі знаходиться зведене виконавче провадження №66948180, до складу якого входять виконавче провадження №65104865 з виконання вимоги №Ф-455-56У, виданої 07 листопада 2018 року Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області про стягнення з ОСОБА_1 16446,06 грн. боргу та виконавче провадження № 66832049 з виконання вимоги №Ф-455-56У виданої 12 листопада 2019 року Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області про стягнення з ОСОБА_1 10719,72 грн. боргу. Боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання даного рішення, не сплачує присуджені кошти, приховує свої доходи та майно.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2021 року в задоволенні подання державного виконавця відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУ ДПС у Хмельницькій області просило ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким подання задовольнити. На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано обставини, які свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судових рішень, зокрема те, що ОСОБА_1 , отримавши 16.11.2018 року та 25.11.2019 року відповідні вимоги про необхідність сплати ним боргу по єдиному внеску як фізичної особи-підриємця, заборгованість не погасив.

В судове засідання учасники справи, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні подання державного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що сам по собі факт невиконання боржником рішення, якщо відсутні відомості про навмисне ухилення його від виконання цього зобов`язання, не є підставою для обмеження права боржника на виїзд за кордон. У матеріалах виконавчого провадження відсутні достатні та об`єктивні докази про ухилення ОСОБА_1 від виконання відповідних зобов`язань, в тому числі і відомості про отримання боржником викликів державного виконавця.

Висновок суду є обґрунтованим з огляду на наступне.

Встановлено, що 07 листопада 2018 року Головне управління ДПС у Хмельницькій області видало вимогу №Ф-455-56У про сплату боргу (недоїмки), відповідно до якої з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню 16446,06 грн. заборгованості зі сплати єдиного внеску.

За заявою Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 31 березня 2021 року головний державний виконавець Старокостянтинівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Вовнянко Д.Л. постановою від 12 квітня 2021 року відкрив виконавче провадження №65104865 про примусове, стягнення боргу (недоїмки) в розмірі 16446,06 грн. зі сплати єдиного внеску.

На виконання даного рішення головним державним виконавцем Старокостянтинівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Вовнянком Д.Л. постановою від 22 червня 2021 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 в ФГ «Тимчук».

12 листопада 2019 року Головне управління ДПС у Хмельницькій області видало вимогу №Ф-455-56У про сплату боргу (недоїмки), відповідно до якої з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню 10719,72 грн. заборгованості зі сплати єдиного внеску.

За заявою Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 19 серпня 2021 року головний державний виконавець Старокостянтинівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Вовнянко Д.Л. постановою від 15 вересня 2021 року відкрив виконавче провадження №66832049 про примусове стягнення боргу (недоїмки) в розмірі 10719,72 грн. зі сплати єдиного внеску.

Виконавчі провадження, в тому числі вимоги №Ф-455-56У Головного управління ДПС у Хмельницькій області про стягнення боргу (недоїмки) від 07 листопада 2018 року та від 12 листопада 2019 року постановою головного державного виконавця Старокостянтинівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Вовнянка Д.Л. від 27 вересня 2021 року об`єднанні у зведене виконавче провадження № 65104865.

Головним державним виконавцем Старокостянтинівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Вовнянком Д.Л. здійснювались неодноразові виклики боржника ОСОБА_1 , однак відомостей про їх вручення боржнику матеріали справи не містять.

Постановою головного державного виконавця Старокостянтинівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Вовнянка Д.Л. накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу номер 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,(далі - Конвенція), кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

У законодавстві України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» №3857-XII.

Відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Звертаючись до суду з відповідним поданням виконавець зазначав, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання судового рішення, зокрема його добровільно не виконує.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду за кордон і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в разі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.

Враховуючи, що відповідно до ст. 441 ЦПК України подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного (приватного) виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування факту ухилення боржника від виконання судового рішення.

Колегія суддів вважає, що про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; несвоєчасна явка за викликом виконавця, неповідомлення виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. Сама по собі обізнаність ОСОБА_1 щодо наявності у нього боргу зі сплати єдиного внеску вказаного не підтверджує.

З огляду на те, що державний виконавець жодних доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду, в тому числі невиконання законної вимоги державного виконавця, суду не надав, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості подання державного виконавця.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції в повному обсязі встановив обставини справи, перевірив доводи державного виконавця, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення.

Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 травня 2022 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова