Провадження № 2/369/2877/22
РІШЕННЯ

Іменем України

10.05.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі судових засідань Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021року Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» звернулося до суду з даним позовом. Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що 28.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» та ОСОБА_1 було укладено договір № 101/26-2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком комунальних та додаткових послуг від 28.10.2019.

Відповідно до умов Договору, ТОВ «УК «Одеський бульвар» надає Відповідачу послуги з управлінням спільного майна багатоквартирного будинку тощо; послуг з централізованого постачання і водовідведення холодної та гарячої води, послуг з централізованого опалення, компенсація вартості спожитої електроенергії; забезпечення утримання служби адміністраторів (консьєржів) в Будинку та/або контрольно-пропускних постів до Будинку, контрольно- пропускних пунктів в`їзду на територію, патрульної служби в Будинку і на території, інші додаткові послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які не увійшли до тарифу, у зв`язку із домовленістю Сторін про отримання Споживачем послуг, що не враховані у структурі, періодичності та строках надання послуг, затверджених органами місцевого самоврядування.

На даний час, ОСОБА_1 користується житлово-комунальними послугами, які надаються на підставі Договору, який укладений з ТОВ «УК «Одеський бульвар».

Виходячи з довідки від 27.11.2021, заборгованість Відповідача перед ТОВ «УК «Одеський бульвар» складає 13 171,89 грн..

Позивачем неодноразово вживались заходи з метою досудового врегулювання спору, але будь-які заклики з метою погашення заборгованості в добровільному порядку залишились без задоволення та проігноровані Відповідачем.

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , а також є споживачем житлово-комунальних послуг.

Оскільки договір є дійсним, не визнаний в судовому порядку недійсним та не розірваний, позивач просив суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» заборгованість згідно договору № 101/26-2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, комунальних та додаткових послуг від 28.10.2019 за період з 28.10.2021 по 30.10.2021 у розмірі 13 171, 89 грн. та судові витрати покласти на Відповідача.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача та просив суд закрити провадження оскільки сплачено заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком, комунальні та додаткові послуги.

Відповідач подала через канцелярію суду заяву, в якій просила суд відмовити у задоволенні позову.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, та зібранні в ній докази, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до приписів статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 28.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» та ОСОБА_1 було укладено договір № 101/26-2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком комунальних та додаткових послуг від 28.10.2019.

Як вбачається з довідки від 27.11.2021, заборгованість Відповідача перед ТОВ «УК «Одеський бульвар» складає 13 171,89 грн. за період з 28.10.2021 по 30.10.2021 року.

Однак з поданої заяви відповідача, до якої додано копію Договору дарування квартири від 16.03.2021. Відповідно до п.1.1. вбачається, що за цим договором «Дарувальник» ОСОБА_1 , передала у власність безоплатно (подарувала), а її син «Обдарований» ОСОБА_2 , прийняв у власність (прийняв дарунок), квартиру під АДРЕСА_1 .

Особливу увагу суд звертає на те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. (пункти 40, 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Позивач не звертався до суду із клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідача чи заміні неналежного відповідача, а суд в силу ст. 51 ЦПК України позбавлений можливості ініціювати дане питання самостійно.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 51, 76-81, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.В. Дубас