Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1332/21
Провадження 2/382/168/22
УХВАЛА

іменем України

"10" січня 2022 р. Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О. А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянув у відкритому підготовчому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Вак Ольги Володимирівни до ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Черних Вікторії Олександрівни про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Черних Вікторії Олександрівни до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

В позові до суду ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер :09:012:0026, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: по АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер :09:012:0021, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розтаїпована за адресою: по АДРЕСА_1 ; судові витрати просила покласти на відповідача.

Обгрунтовуючи тим, що 18 червня 2005 року між позивачкою та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиціїм. Харкова, було вчинено актовий запис за № 177. Під час перебування в зареєстрованому шлюбі, сторонами було набуто у власність наступне майно: житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,10 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,10 та, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 . Договори купівлі-продажу вищевказаного майна, а також декларація про готовність до експлуатації були оформлені та зареєстровані лише на ім`я відповідача по даній справі - ОСОБА_2 . В той же час, спірне майно було набуте під час шлюбу сторін, а тому належить їм на праві спільної сумісної власності. Разом з тим, відповідач не визнає за позивачкою право на 1/2 частину вищевказаного майна, а тому на усні звернення позивачки щодо виділу частки із спільної сумісної власності не реагує, в зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду. Так, згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Пунктом 1 ст. 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. В силу ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. ч. 2, З ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Отже, з огляду на вищевказані норми, вбачається, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до норм діючого законодавства України у позивачки є право на Ѕ частину вищевказаного майна.

ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Черних Вікторії Олександрівни звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в котрій зазначено, що 18 червня 2005 року між позивачкою та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиціїм. Харкова, було вчинено актовий запис за № 177. Під час перебування в зареєстрованому шлюбі, сторонами було набуто у власність автомобіль ВАЗ 21099, сірого кольору, 2000 року випуску. Реєстрація автомобіля була проведена лише за ОСОБА_3 . В той же час, спірне майно було набуте під час шлюбу сторін, а тому належить їм на праві спільної сумісної власності. Так, згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Пунктом 1 ст. 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. В силу ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. ч. 2, З ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Отже, з огляду на вищевказані норми, вбачається, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до норм діючого законодавства України у нього є право на Ѕ частину автомобіля. Враховуючи викладене, просив визнати за ним право власності на Ѕ частину автомобіля марки ВАЗ 21099, шасі номер НОМЕР_1 , колір сірий, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, оскільки згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2021 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано та ОСОБА_3 відновлено своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ». Враховуючи викладене, просила визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер :09:012:0026, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: по АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер :09:012:0021, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розтаїпована за адресою: по АДРЕСА_1 ; судові витрати прорсила покласти на відповідача.

Сторони дійшли мирової угоди, згідно умов котрої сторони дійшли згоди щодо предмету спору, в зв`язку з чим спір, що став підставою для пред`явлення позову на підставі якого здійснюється дане судове провадження є вирішеним в повному обсязі і сторони підписанням даної угоди засвідчують, що спір вирішено.

Перевіривши матеріали справи, враховуючи думку сторін, та те, що сторонам зрозуміло правові наслідки закриття провадження у справі, умови мирової угоди не суперечать закону та не порушують права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що мирова угода може бути визнана судом, а провадження в справі підлягає до закриття.

Керуючись ст. ст. 200, 255, 207, 208 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити мирову угоду, укладену між сторонами по справі за первісним позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Вак Ольги Володимирівни до ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Черних Вікторії Олександрівни про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Черних Вікторії Олександрівни до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, згідно умов котрої, сторонами визнається, що автомобіль марки ВАЗ 21099, шасі номер НОМЕР_1 , колір сірий, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 - є особистою власністю ОСОБА_5 .

За ОСОБА_5 в порядку поділу спільного майна подружжя визнається право власності на автомобіль марки ВАЗ 21099, шасі номер НОМЕР_1 , колір сірий, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Сторонами визнається, що житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташований АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 0,10 га, кадастровий номер :09:012:0026, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,10 га, кадастровий номер :09:012:0021, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована АДРЕСА_1 - є особистою власністю ОСОБА_2 .

За ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя визнається право власності на:

житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, іцо розташований за адресою по АДРЕСА_1 .

земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер :09:012:0026, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою по АДРЕСА_1 .

земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер :09:012:0021, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 .

Сторони погодили, що понесені ними судові витрати за надану правову допомогу не відшкодовуються.

Ця мирова угода відображає волевиявлення сторін, та ї наміри та містить предмет і всі суттєві умови. за якими вони хотіли досягти згоди.

Сторони, підтверджують, що вимоги ст. ст. 207, 208 ЦПК України їм роз`яснені та зрозумілі.

Провадження в справі закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Кисіль О.А.