Справа № 466/7445/21 Головуючий у 1 інстанції: Федорова О.Ф.
Провадження № 22-ц/811/3997/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта - адвоката Комарницької Н.В.,

прокурора Бучка Р.В, представника Міністерства оборони України Гери В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" адвоката Комарницької Надії Василівни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2021 року, постановлену у складі судді Федорової О.Ф., у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави - Міністерства оборони України в особі державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу приміщення ангару та зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

у серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася суд із заявою в якій просила визнати виконавчі листи:

- за № 2-395/11 від 09 листопада 2020 року про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні державним підприємством Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» земельною ділянкою загальною площею 583, 1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу приміщення ангару загальною площею 360, 6 м. кв.;

- за № 2-395/11 від 09 листопада 2020 року про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільну зайняту земельну ділянку державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» загальною площею 583, 1 м. кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

такими, що не підлягають виконанню чи виправити в них помилки.

У поданій заяві, ОСОБА_1 також просила вжити заходи забезпечення заяви шляхом зупинення виконавчих проваджень № 63667515 та № 63667306 у спосіб зупинення виконання за виконавчими документами, які підлягають примусовому виконанню за цими провадженнями, а також шляхом витребування виконавчих листів, які вона просить визнати такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення заяви задоволено.

Витребувано у Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) виконавчі листи: - за № 2-395/11 від 09 листопада 2020 року про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні державним підприємством Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" земельною ділянкою загальною площею 583,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу приміщення ангару загальною площею 360,6 кв.м.; - за № 2-395/11 від 09 листопада 2020 року про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільну зайняту земельну ділянку Державного підприємства Міністерство оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" загальною площею 583,1 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зупинено виконання за виконавчими документами: - виконавчим листом за № 2-395/11 від 09 листопада 2020 року про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні державним підприємством Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" земельною ділянкою загальною площею 583,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу приміщення ангару загальною площею 360, 6кв.м.; (виконавче провадження № 63667515); - виконавчим листом за № 2-395/11 від 09 листопада 2020 року про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільну зайняту земельну ділянку державного підприємства Міністерство оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" загальною площею 583,1 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (виконавче провадження № 63667306).

У листопаді 2021 року представник Державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" адвокат Комарницька Надія Василівна подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, з підстав порушення норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою у повному обсязі відмовити у задоволенні заяви про забезпечення скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на розгляді у місцевому суді перебуває заява ОСОБА_1 про перегляд судових рішень у справі № 2-395/11 за нововиявленими обставинами, в межах якої судом відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчих листів від 09 листопада 2020 року. Ухвала, постановлена за результатами розгляду цієї заяви набрала законної сили, після того, як ухвалою апеляційного суду повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю ухвалу. Ухвала апеляційного суду залишена без змін постановою Верховного Суду. Судом при постановленні оскаржуваної ухвали не взято до уваги, що на той момент виконавчі провадження вже було закінчено. Оскаржувана ухвала суттєво обмежує право апелянта на належне йому майно.

У січні 2022 року від Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому міститься прохання про задоволення апеляційної скарги.

Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина третя статті 360 ЦПК України).

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Аналіз мотивувальної та резолютивної частини оскаржуваної ухвали свідчить, що вирішуючи питання про забезпечення скарги (заяви) шляхом витребування від органу ДВС виконавчих листів, про визнання такими, що не підлягають виконанню, ОСОБА_1 подано до суду відповідну заяву, суд першої інстанції розглянув таку по суті як заяву про забезпечення позову. На підтвердження цього свідчить зазначення в ухвалі положень статті 150 ЦПК України.

Відповідно до частини першої третьої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Стаття 432 ЦПК України розміщена в Розділі VI "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)" ЦПК України.

Згідно із частиною шостою статті 431 (Звернення судових рішень до виконання) ЦПК України за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходів, передбачених статтею 150 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) зазначено, що «забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».

Повноваження суду першої інстанції при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, зокрема повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову під час вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), а саме виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, визначені нормами статей 431 та 432 ЦПК України, які є спеціальними.

У статті 431 ЦПК України відсутня норма, яка б надавала суду повноваження вжити заходів, передбачених статтею 150 цього Кодексу, за заявою іншої особи, окрім особи, на користь якої ухвалено рішення, а також вживати заходи не передбачені статтею 150 ЦПК України.

Однак, за приписами статті 432 ЦПК України до розгляду заяви стягувача або боржника про виправлення помилки, допущеної при оформленні або видачі виконавчого документа, чи визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Близький за змістом висновок про застосування норм права викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 752/26606/18 (провадження № 61-21640сво19) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 квітня 2021 року у справі № 442/5556/19 (провадження № 61-16366св20).

У справі, що переглядається:

- аналіз матеріалів справи свідчить, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, тобто не є особою на користь якої ухвалено рішення;

- місцевий суд не врахував, що положення статей 150 та 431 ЦПК України не містять такого виду забезпечення, як витребування від органу ДВС виконавчого документа, під час розгляду заяви сторони виконавчого провадження про визнання його таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, оскаржена ухвала суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення скарги (заяви) шляхом витребування від органу ДВС виконавчих листів.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 травня 2022 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" адвоката Комарницької Надії Василівни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2021 року в частині зупинення виконання за виконавчими документами, закрито.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина друга статті 376 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що ухвала суду першої інстанції в частині забезпечення заяви шляхом витребування від органу ДВС виконавчих листів постановлена без додержання норм процесуального права, і це призвело до невірного вирішення питання.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржену ухвалу в цій частині скасувати та ухвалити нову рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення заяви у цій частині.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу представника Державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" адвоката Комарницької Надії Василівни задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2021 року в частині витребування у Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) виконавчих листів: - за № 2-395/11 від 09 листопада 2020 року про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні державним підприємством Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" земельною ділянкою загальною площею 583,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу приміщення ангару загальною площею 360,6 кв.м.; - за № 2-395/11 від 09 листопада 2020 року про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільну зайняту земельну ділянку державного підприємства Міністерство оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" загальною площею 583,1 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення скарги шляхом витребування у Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) виконавчих листів: - за № 2-395/11 від 09 листопада 2020 року про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні державним підприємством Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" земельною ділянкою загальною площею 583,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу приміщення ангару загальною площею 360,6 кв.м.; - за № 2-395/11 від 09 листопада 2020 року про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільну зайняту земельну ділянку державного підприємства Міністерство оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" загальною площею 583,1 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 травня 2022 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич