справа № 361/1178/20
провадження № 2/361/233/22
02 серпня 2022 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Лебідя В.Ю., Панек А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Провідна про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
В обґрунтування позову зазначала, що 12 жовтня 2017 року близько 16.40 год. відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у місті Бровари Київської області по вулиці Шевченка, 8, поблизу Фізкультурно-оздоровчого центру Плавальний басейн Купава, у напрямку вулиці Київська не впорався із керуванням, втратив контроль над автомобілем та скоїв зіткнення із рядом автомобілів, які були припарковані на пакувальному майданчику, з лівого боку проїжджої частини дороги по ходу руху автомобілем марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Унаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) було пошкоджено належний їй на праві власності автомобіль марки Suzuki SX4, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Своїми діями відповідач ОСОБА_2 допустив порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до вказаної ДТП та перебуває у причинному зв`язку із наслідками ДТП.
Неправомірними діями відповідача вчиненими щодо її майна, їй заподіяно моральної шкоди, яка обумовлена хвилюваннями, пережитими у зв`язку із ДТП. Вказана ДТП відбулася, коли на сімейному автомобілі позивача її чоловік привіз двох дітей на заняття у спортивній секції з плавання. Тому її хвилювання та підвищений емоційний стан пов`язані із переживанням за стан малолітніх дітей.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Швець О.В. у судове засідання не з`явилися, останній подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за їхньої відсутності та прийняти рішення на підставі наданих суду доказів. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов до суду не подавав.
Третя особа ПрАТ СК Провідна у судове засідання теж не з`явилося, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялося належним чином, про причини неявки суд не повідомило.
За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
Висновком від 20 жовтня 2017 року Броварського ВП ГУ НП в Київській області перевірки по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12 жовтня 2017 року встановлено, що до Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що у місті Бровари Київської області по вулиці Шевченка буд. 8, трапилась ДТП та є потерпілі особи. Виїздом на місце пригоди встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Шевченка у напрямку вулиці Київська, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на автомобіль Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , автомобіль Hyundai Santa FE, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , автомобіль Suzuki SX4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , та автомобіль Peugeot 308, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_7 , які стояли припарковані. У результаті вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, водій автомобіля Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.
Відповідно до довідки Броварської центральної районної лікарні приймального відділення № 6901 від 12 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звертався 12 жовтня 2017 року о 16.45 год. із діагнозом закрита черепно-мозкова травма, закрита травма грудної клітки, вид травми: ДТП, самовільно покинув приймальне відділення.
Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою до нього підтверджується місце вчинення ДТП по вулиці Шевченка у місті Бровари Київської області, зіткнення відбулося на паркувальному майданчику, з лівого боку проїжджої частини дороги по ходу руху в напрямку вулиці Київська.
Письмовими поясненнями ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які кореспондуються між собою, підтверджуються обставини вказаної ДТП та пошкодження транспортних засобів.
Відповідно до Поліса № АК/7248938 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 15 вересня 2017 року між ОСОБА_3 і ПрАТ СК Провідна (далі Поліс № АК/7248938), забезпечений транспортний засіб автомобіль марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , строк дії договору з 16 вересня 2017 року до 15 вересня 2018 року, чинного на момент зазначеної ДТП, розрахункова шкода на одного потерпілого за шкоду завдану життю і здоров`ю становить 200000 грн., за шкоду заподіяну майну 100000 грн., франшиза 1000 грн.
Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
У ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови № 4 від 01 березня 2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки роз`яснив, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Виходячи з наведеного, позивач ОСОБА_1 , якій було заподіяно майнову шкоду, має право на її відшкодування відповідачем ОСОБА_2 , як особою, відповідальною за цю шкоду, заподіяну останнім під час ДТП, що відбулася 12 жовтня 2017 року.
Разом із тим, щодо розміру майнової шкоди, яка має бути стягнута із відповідача на користь позивача, суд зазначає наступне.
У ч. 2 ст. 8 Закону України Про страхування від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР (далі Закон № 85/96-ВР), чинного на час виникнення правовідносин, визначено, що страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону № 85/96-ВР страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Відповідно до ст. 6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV), чинного на час виникнення правовідносин, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно із п. 9.1. ст. 9 Закону № 1961-IV страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
У п. 22.1. ст. 22 цього Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно із ст. 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Із Полісу № АК/7248938, який був чинний на час ДТП, вбачається, що розрахункова шкода на одного потерпілого за шкоду завдану життю і здоров`ю складає 200000 грн., за шкоду заподіяну майну 100000 грн., франшиза 1000 грн.
За змістом ч. 1 ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Верховним Судом у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 808/1120/17 зазначено, що при визначенні розміру матеріального збитку, що підлягає відшкодуванню безпосередньо потерпілій особі, податок на додану вартість не нараховується. При цьому, сам по собі звіт про визначення вартості відновлювального ремонту не є підставою для виникнення податкових зобов`язань, пов`язаних із наданням послуг щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно із ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до роз`яснень п. 9 цієї постанови Пленуму Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Вирішуючи вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування їй моральної шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 , суд враховує характер та обсяг душевних страждань і психологічних переживань позивача, тяжкість вимушених змін в її повсякденному житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя.
При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з принципу розумності і справедливості та визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , у розмірі 3000 грн.
Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).
У ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спорукожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
За змістом ч. ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України порядок розподілу судових витрат між сторонами, зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до п. п. 1.1, 4.2 цього договору Об`єднання зобов`язується надати Клієнту правову допомогу у справі за фактом ДТП, яка мала місце 12 жовтня 2017 року по вулиці Шевченка у місті Бровари Київської області, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Об`єднання доручає виконання умов цього договору адвокату Швецю О.В. гонорар встановлюється за погодженням між адвокатом і Клієнтом окремим додатком до цього Договору.
Згідно із п. 1.4 Додатку № 1 до вказаного договору від 15 грудня 2019 року правову допомогу, що надається адвокатом, клієнт оплачує в сумі 2500 грн. за годину роботи, незалежно від результату, безпосередньо після фактичного виконання роботи.
Також відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 223, 259, 263 265, 280 282 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
В іншій частині у задоволенні позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом двадцяти днів з дня вручення йому копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Дутчак І. М.