Номер провадження: 22-ц/813/6364/22
Номер справи місцевого суду: 496/4529/18
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Вадовської Л.М.,

Комлевої О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без участі учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 22 грудня 2021 року про відмову у прийнятті заяви про зміну позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки,

встановив:

29.10.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просила:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 16.08.2018 року 1/2 частини земельної ділянки площею 6,9370 га, кадастровий номер: :01:002:0237, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 :

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 6,9370 га, кадастровий номер: :01:002:0237, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 11.06.2019 року закрито підготовче провадження у справі.

25.03.2021 року позивачка звернулася до суду із заявою про повернення до підготовчого провадження у справі, зміну підстав позову, залучення співвідповідача та надала суду позовну заяву у новій редакції.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22.12.2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про повернення до підготовчого провадження та відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви (т.3, а.с.16-17).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 22.12.2021 року, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про повернення справи до підготовчого провадження та прийняття позовної заяви у новій редакції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 11.05.2022 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у прийнятті заяви про зміну позовних вимог не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду в порядку ст. 353 ЦПК України.

Однак, наслідком відмови у прийнятті заяви про зміну позовних вимог є повернення такої заяви позивачу.

Пунктом 6 частини 1 статті 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) передбачено п.6 ч.1 ст. 353 ЦПК України.

За змістом ч.2 с. 369 ЦПК України ухвали суду першої інстанції про повернення заяви, що передбачено п.6 ч.1 ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 11.05.2022 року.

Також слід зазначити, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі від 14.03.2022 року, згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, представники останніх отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (т.3, а.с. 59-62).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті позовної заяви у новій редакції ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що зміна підстав позовних вимог не відбулася, крім того підготовче судове засідання по справі вже відбулося і було закрите, а тому підстави для прийняття заяви про зміну позовних вимог відсутні (т.3, а.с. 16-17).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.10.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просила:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 16.08.2018 року 1/2 частини земельної ділянки площею 6,9370 га, кадастровий номер: :01:002:0237, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 6,9370 га, кадастровий номер: :01:002:0237, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 1-6).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 11.06.2019 року закрито підготовче судове засідання (т.1, а.с.103).

25.03.2021 року позивачка звернулася до суду із заявою про повернення до підготовчого провадження у справі, зміну підстав позову, залучення співвідповідача та надала суду позовну заяву у новій редакції, тобто після закриття підготовчого провадження у справі (т.2, а.с. 119-121, 125-130).

Колегія суддів звертає увагу, що діючим ЦПК не передбачено такого документу як позовна заява у новій редакції, а передбачено лише подання заяви про збільшення або зменшення позовних вимог.

Позовна заява у цивільному процесі - це документ, який пред`являється позивачем до суду в установленій процесуальним законом формі та містить вимогу про примусовий захист порушеного права чи інтересу.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_2 у новій редакції від 25.03.2021 року, в ній не змінюється предмет та підстави позову, а повністю відтворюється предмет позову в первісній його редакції, а саме: щодо визнання недійсним договору купівлі продажу 1/2 частини земельної ділянки та визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 6,9370 га, кадастровий номер: :01:002:0237, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, зважаючи на те, що зміна підстав позовної заяви не відбулася, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у прийнятті позовної заяви у новій редакції.

Щодо вимог заявника апеляційної скарги про повернення розгляду справи на стадію підготовчого провадження, то колегія суддів зауважує, що нормами ЦПК України не передбачено підстав, за яких є можливість повернутись на попередню стадію розгляду справи, і, як наслідок, на стадії судового розгляду справи, після закриття підготовчого провадження.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що суд не мав права закривати підготовче судове засідання 11.06.2019 року, з посиланням на п.п.1,2 ч.2 ст. 223 ЦПК України і на те, що позивач вперше не з`явилась до судового засідання, то колегія суддів вважає їх безпідставними, так як ст. 223 ЦПК України перебуває в главі 6 ЦПК України, якою регулюються загальні положення розгляду справи по суті, в той час як питання щодо підготовчого провадження регулюється главою 3 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з тим, що порядок проведення підготовчого провадження проводиться відповідно до глави 6 ЦПК України, однак зазначає, що як було вказано вище, позовні вимоги були заявлені 29.10.2018 року, підготовче провадження було закінчено 11.06.2019 року, а з заявою про повернення до підготовчого провадження у справі, зміну підстав позову, залучення співвідповідача та позовну заяву у новій редакції, позивач надала суду лише 25.03.2021 року, тобто за межами буд-якого розумного строку зміни предмету і підстав позову, у тому числі передбачених ст. 210 ЦПК України (т.2, а.с.119-121, 125-130).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявниця апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 22 грудня 2021 року про повернення до підготовчого провадження, відмову у прийнятті заяви про зміну позовних вимог залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання цього судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.М. Вадовська

О.С. Комлева