Справа № 156/1049/21
Провадження № 2/156/62/22
Рядок статзвіту № 40
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 травня 2022 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Федечко М. О.

за участю: секретаря судового засідання Салатюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іваничі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 156/1049/21 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 серпня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений договір б/н згідно якого, остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами" складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПриватБанк", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

10 серпня 2010 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду". В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що "з фінансовими умовами надання кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений.

Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 16000 грн.

Однак, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Станом на 27 жовтня 2021 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 17424,32 грн., яка складається з: 14006,88 грн. заборгованість за кредитом; 3417,44 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Просить суд стягнути з відповідача в користь АТ КБ «ПриватБанк» кредитну заборгованість у вище вказаному розмірі а також понесені судові витрати по справі.

17 грудня 2021 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі.

19 січня 2022 року від представника відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому в задоволенні позову просить відмовити повністю. Зазначає, що відповідач ОСОБА_1 повністю повернула банку отримані кредитні кошти та відсотки за користування ними. 10 серпня 2010 року позичальнику надано для ознайомлення довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» та видано кредитну карту «Універсальна» за № НОМЕР_1 із кредитним лімітом 500 грн. Відповідач не заперечує, що користувалася кредитними коштами з використанням кредитної картки «Універсальна», але виходячи із відомих та наданих позичальнику для ознайомлення умов кредитування, отримані кошти були повернуті банку повністю, навіть у розмірі із перевищенням суми отриманих коштів та нарахованих процентів за користування кредитом. Вважає, що розрахунок та виписка за договором здійснені всупереч умовам кредитування. Наведено власний розрахунок та зазначено, що позичальником в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотками внесено 44964,34 грн., що значно перевищує суму боргу. Відповідач незаконно, з метою штучного збільшення розміру заборгованості переносив нараховані відсотки за користування кредитом у статус заборгованості по тілу кредит, на збільшену заборгованість знову нараховано відсотки та включав у збільшений, без погодження з клієнтом кредитний ліміт по картці «Універсальна». Банк неодноразово збільшував кредитний ліміт до 16000 грн. для штучного включення нарахованої заборгованості. Вважає, що банк в односторонньому порядку не повинен був збільшувати кредитний ліміт, а тому вважає такі дії незаконними. (а.с.69-75).

21 січня 2022 року ухвалою суду заяву представника відповідача Колєсова М.Г. про поновлення строку для подання до суду відзиву на позов задоволено. Поновлено представнику відповідача ОСОБА_2 строк для подання відзиву на позов та прийнято відзив передставника відповідача від 19 січня 2022 року.

07 лютого 2022 року від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь на відзив у якій вважає позовні вимоги підставними та зазначено заперечення на відзив на позовну заяву. Вказує, що на підставі заяви від 10 серпня 2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають договір про надання банківських послуг, відповідачу відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 - ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний номер телефону відповідача. З моменту отримання кредиту пройшло одинадцять років, позичальник у банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які здійснювались. Сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача встановлено баланс станом на дату укладення договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком ( з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Розмір заборгованості за тілом кредиту в трьох частинах розрахунках має розбіжності тому, що в першій частині зазначено тіло кредиту станом на 31 травня 2015 року, в другій частині зазначене тіло кредиту станом на 30 червня 2019 року, а в третій частині зазначене тіло кредиту станом на 27 жовтня 2021 року. Оскільки після 31 травня 2015 року відповідач продовжив користуватися карткою, як використовувати кредитні кошти, так і погашати заборгованість розмір тіла кредиту станом на 27 жовтня 2021 року змінився, що відображено у другій та третій частинах розрахунку заборгованості. Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Вважає, що є всі підстави для стягнення виниклої заборгованості. (а.с. 82-87).

10 лютого 2022 року на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву у якому представник відповідача щодо розрахунку зазначив, що представником відповідача не надано спростування розрахунків відповідача про відсутність заборгованості. Вважає, що розрахунки відповідача стосовно відсутності заборгованості ґрунтуються на нормах закону, а також умовах кредитного договору, які погоджені між банком та позичальником. Довідкою про умови кредитування від 10 серпня 2020 року передбачено види та розміри нарахувань, зокрема, 36 % річних (ставка процентів за користування кредитом), а також пеня та комісія. Інших нарахувань на суму кредиту довідкою не передбачено. Також не передбачено інших нарахувань і в анкеті заяві позичальника, а також у будь-яких інших документах, які були погоджені з позичальником. Належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. Наведено власний розрахунок заборгованості, згідно якого відповідачем здійснено переплату за кредитним договором від 10 серпня 2010 року. (а.с.93-97).

27 квітня 2022 року від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшло пояснення стосовно змісту позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задоволити.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, від останнього надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги заперечують повністю з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові докази, надані позивачем на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторони вважають достатніми для обґрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 серпня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений договір б/н згідно якого, остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Того ж дня відповідачем ОСОБА_1 підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», викладеній на російській мові. У вказаній довідці зазначені відсоткова ставка, комісія, штраф за користування кредитними коштами та розмір щомісячних платежів. (а.с.15).

Таким чином, між сторонами виникли кредитні правовідносини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним згідно ст. 1055 ЦК України.

Згідно із ч. 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що банк взяті на себе зобов`язання по кредитному договору виконав у повному обсязі. Відповідачем були прийняті умови договору про що свідчить її підпис на заяві про ознайомлення з Умовами надання банківських послуг. Також відповідачем 10 серпня 2010 року підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" де зазначено характеристику кредитної картки та відсоткові ставки за користування кредитними коштами. (а.с.14-15).

Відповідач ОСОБА_1 порушуючи умови договору, свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла кредитна заборгованість.

Згідно поданого позивачем розрахунку, станом на 27 жовтня 2021 року за ОСОБА_1 утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 17424,32 грн., яка складається з: 14006,88 грн. заборгованість за кредитом; 3417,44 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Такий розрахунок заборгованості вказує на те, що відповідач отримала кошти за укладеним договором, однак своїх зобов`язань за умовами кредитного договору належним чином не виконала, тобто щомісячно не здійснювала погашення кредиту відповідно до графіку. Згідно виписки по рахунку, відповідач активно користувалася кредитними коштами.

До матеріалів позову додано інформацію про кредитування за період з 14 вересня 2020 року по 29 вересня 2020 року; довідку про видачу кредитних карт; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг; виписку за договором за період з 12 серпня 2020 року по 29 жовтня 2021 року.

Судом належно встановлено отримання відповідачем кредитних коштів, що стверджується випискою за договором за період з 12 серпня 2010 року по 29 жовтня 2021 року та вище вказаними довідками АТ КБ «ПриватБанку».

Також сторонами належно погоджено сплату відсотків за користування кредитними коштами, що стверджується довідкою про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" за підписом відповідача.

Сторонами не заперечено користування відповідачем кредитними коштами та сплату відсотків за їх користування, з моменту підписання заяви про отримання кредитних коштів до 27 жовтня 2021 року, часу по який представник позивача просить стягнути виниклу заборгованість.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Отже, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно ч. 1, 3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Випискою з банківського рахунку стверджується рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача на підставі заяви від 10 серпня 2010 року, баланс станом на дату укладення договору, всі операції за картковим рахунком.

Крім того, довідкою про видані кредитні картки стверджується, що відповідачу ОСОБА_1 12 серпня 2010 року відкрито картку за № НОМЕР_1 термін дії - 01/14; 09 грудня 2013 року за № НОМЕР_2 термін дії - 12/17; 09 січня 2015 року № НОМЕР_3 термін дії - 12/17; 04 грудня 2017 року за № НОМЕР_4 термін дії - 09/20; 14 вересня 2020 року за № НОМЕР_5 термін дії - 06/24 (а.с.12).

Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки встановлено, що старт карткового рахунку НОМЕР_1 відбувся 12 серпня 2020 року, надалі змінювався кредитний ліміт, так 12.08.2010 року - 500 грн.; 17.12.2010 - 1300 грн.; 14.02.2011 року - 1500 грн.; 09.04.2011 року - 1700 грн.; 27.05.2011 року - 1900 грн.; 28.05.2011 року - 1900 грн.; 27.07.2013 року - 2000 грн.; 23.06.2016 року - 2500 грн.; 12.07.2016 року - 3000 грн.; 26.10.2016 року - 5000 грн.; 12.05.2017 року - 8000 грн.; 17.08.2017 року - 11000 грн.; 13.10.2017 року - 13000 грн.; 05.09.2018 року - 14000 грн.; 26.10.2018 року - 16000 грн.; 22.06.2020 року - 15044,86 грн.; 02.07.2020 року - 0.00 грн. (а.с.13).

Таким чином, зазначеними довідками та випискою за договором стверджується користування відповідачем кредитними коштами, зокрема, зняття готівки, розрахунки, поповнення готівкою своєї картки, сплата щомісячних платежів та списання відсотків АТ КБ "ПриватБанк".

Як ствердив представник позивача у поясненні від 27 червня 2022 року, заборгованість за тілом кредиту в трьох частинах розрахунку має розбіжності тому, що в першій частині зазначене тіло кредиту станом на 31 травня 2015 року, в другій частині зазначене тіло кредиту станом на 30 червня 2019 року, а у третій частині - станом на 27 жовтня 2021 року. Оскільки після 31 травня 2015 року відповідач продовжила користуватися карткою, як викорстовувати кредитні кошти, так і погашати заборгованість, розмір тіла кредиту станом на 27 жовтня 2021 року змінилося, що відображено у другій та третій частинах розрахунку заборгованості.

Строк та порядок погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів.

Представник позивача вказує, що розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів зазначено в тарифах, а саме, розмір щомісячного мінімального платежу складає 7 % (з 02 квітня 2014 року наказом СП-2014-6635230 від 02 квітня 2014 року розмір платежу було зменшено до 5 %) від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше решти заборгованості; строк внесення щомічного платежу - до 25 числа місяця наступного за звітним. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою.

Відповідно до підписаної відповідачем довідки про умови кредитування з використанням картки "Універсальна 30 днів пільгового періоду" сторони погодили між собою крім визначених розмірів відсотків, право банку нараховувати та проводити стягнення за несвоєчасне щомісячне повернення грошових коштів пені, штрафів, комісії.

Представником позивача у поясненні від 27 червня 2022 року наведено формулу розрахунку заборгованості за якою враховано послідовність погашення платежів, зокрема, кошти отримані від клієнта для погашення заборгованості за кредитом, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному осязі насамперед направляються для погашення: прострочених процентів за користування кредитом; простроченої до повернення суми кредиту (тіла кредиту); процентів до сплати по кредиту; тіла кредиту до оплати; проценти від суми неповернутого в строк кредиту; пені.

Відповідно до ст.103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу у справі. Клопотання про проведення судово-бухгалтерської експертизи, з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором стороною відповідача не заявлялося.

Стороною відповідача не спростовано вказаний розрахунок, а проведений самостійно представником відповідача розрахунок здійснено шляхом обрахування використаних та внесених позичальником кредитних коштів.

Судом досліджені виписки по рахунках відповідача, з яких слідує, що за період користування кредитними картками відповідачем використано (витрачено кредитних коштів) в розмірі 85683,90 грн. За вказаний період відповідачем погашено заборгованість в розмірі 68259,58 грн. Таким чином, на момент звернення позивача до суду у відповідача була наявна заборгованість у розмірі 17424,32 грн.

Суд приходить до висновку, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті. Тому, враховуючи наданий позивачем розрахунок, з якого вбачається рух коштів, а також вимоги ч. 2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, то кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. З виписки по картковому рахунку прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалася коштами, отримувала їх через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитку картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними, а тому наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку коштів заборгованості з відповідача ОСОБА_1 , що також узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Разом з тим, судом не береться до уваги інформація про кредитування за період з 14 вересня 2020 року по 29 вересня 2020 року, оскільки судом не встановлено її належності до правовідносин, які виникли між сторонами 10 серпня 2010 року. Вказана інформація не змінює висновок суду щодо підставності позовних вимог шляхом обрахунку, шляхом самостійного обрахування.

Ч. 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом третім вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Крім того, ч. 2 ст. 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумнів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 слід стягнути в користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 серпня 2010 року в сумі 17424,32 грн.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.207, 509, 526, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 223, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 серпня 2010 року в розмірі 17424 (сімнадцять тисяч чотириста двадцять чотири) грн.. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2270 ( дві тисячі двісті сімдесят) грн. судового збору.

Повний текст судового рішення складено 10 травня 2022 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження м. Київ вул. Грушевського, 1 Д, ;

Представник позивача: Балагурак Вероніка Василівна, місцезнаходження м. Дніпро вул. Набережна Перемоги, 50 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

Представник відповідача: адвокат Колєсов Михайло Георгійович, місцезнаходження смт. Іваничі вул. Сагайдачного, 2 Волинська область.

Суддя М. О. Федечко