Справа № 209/357/22
Провадження № 2/209/503/22
РІШЕННЯ

іменем України

18 серпня 2022 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Багбая Є.Д.,

за участі секретаря Полухіної Г.О.,

представника позивача за первісним позовом та представника відповідача за зустрічним позовом - адвоката Бєліка А.С. який приймав участь в засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, в якому він просить визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 житловий будинок загальною площею 75,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104) та земельну ділянку площею 0,0483 га, кадастровий номер 0:01:001:0239 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-земельної ділянки: 120156658), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку та право власності на 1/2 частину земельної ділянки на якому він розташований. В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку та право власності на 1/2 частину земельної ділянки на якому розташований спірний будинок. На обґрунтування позову зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.07.2004 року по 12.01.2022 року. В період шлюбу, 10.04.2018 року сторони набули у власність житловий будинок загальною площею 75,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104) та земельну ділянку площею 0,0483 га, кадастровий номер 0:01:001:0239 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-земельної ділянки: 120156658), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договорів купівлі-продажу. Покупцем в договорах була зазначена відповідач ОСОБА_1 , на яку було зареєстровано право власності на спірне майно. Оскільки дане майно було придбано у період шлюбу з відповідачем, то позивач має намір поділити спірне майно в судовому порядку.

Ухвалою судді від 22.02.2022 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

26.05.2022 року від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про перехід до розгляду справи за правилами позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.05.2022 року клопотання було задоволено та призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні.

04.07.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача /а.с. 73-78/ та зустрічниа позовна заява до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, згідно яких ОСОБА_1 просила відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічну позовну заяву в якій вона просить поділити між нею та ОСОБА_3 спільне майно подружжя визнавши за нею право власності на спірний будинок та земельну ділянку на якій він розташований а усе рухоме майно яке складається з побутової техніки яка була придбана в період шлюуб вартістю на загальну суму 35910 гривень та автомобіль ВАЗ 21061 вартістю 29235 гривень визнати та залишити у власності ОСОБА_3 .. В обґрунтування своїх заперечень проти первісного позову та обґрунтування зустріних позовних вимог зазначила, що оскільки вона має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 то суд може відступити від засади рівності часток подружжя оскільки ОСОБА_3 не дбає про матеріальне забезпечення сім`ї та ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей, також чинить перешкоди у користуванні їй та дітям спірним будинком, змінивши вхідні замки. Також ОСОБА_3 при поділі майна подружжя не врахував всього придбаного під час шлюуб майна зокрема побутової техніки:

№ п/пНайменуванняВік виробництваРинкова вартість, грн.
1Електричний водонагрівач ECOLIFEVBO 50НІ THERM20202700
2Морозильна камера ДМ-156-01 ONord20013195
3Пральна машина Samsung
НОМЕР_1 Плита газова Gretta 3150
5Душ кабіна Fama 10006608М20204950
6Камін Dimplex 20201800
7Телевізор Hisenseled 32 №2170 HW20194635
8Холодильник Samsung модель RB 33J3000EF20177650
9Мікрохвильова піч Samsung MW71ER(01)20,0

та автомобіль марки «ВАЗ 21061 1991 року випуску вартістю 29235 гривень придбаний в березні 2020 року.

Ухвалою суду від 05.07.2022 року було прийнято зустрічну позовну заяву та об`єднано в одне провадження із зустрічним позовом.

11.07.2022 року представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом надав суду відзив на зустрічну позовну заяву /а.с. 140144/, згідно якого позовні вимоги ОСОБА_3 не визнає просить відмовити за безпідставністю, оскільки на обґрунтування позову не надано належних та допустимих доказів, побутова техніка не існує. Позовних вимог про визнання техніки та автомобіля спільним сумісним майном ОСОБА_6 в в позовних вимогах не ставиться.

Ухвалою суду від 20 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд.

Представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом - адвокат Бєлік А.С. приймав участь в засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку, первісний позов підтримав згідно обставин викладених в позовній заяві, в задоволенні зустріного позову просив відмовити за недоведеністю та безпідставністю.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася та підтримала зустрічні позовні вимоги просила відмовити в задоволенні первісного позову.

Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню а зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.07.2004 року по 12.01.2022 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження /а.с. 10/ та рішенням суду про розірвання шлюбу /а.с. 17/. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження /а.с. 10а, 11/, діти на даний час проживають разом із матір`ю, що підтверджується актом про проживання /а.с. 61/. В період шлюбу, 10.04.2018 року сторони набули у власність житловий будинок загальною площею 75,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104) та земельну ділянку площею 0,0483 га, кадастровий номер 0:01:001:0239 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-земельної ділянки: 120156658), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договорів купівлі-продажу /а.с. 12-16/. Покупцем в договорах була зазначена відповідач ОСОБА_1 , на яку було зареєстровано право власності на спірне майно. Також в період шлюбу подружжям 14 березня 2020 року був придбаний автомобіль марки «ВАЗ 21061 1991 року випуску зареєстрований на ОСОБА_3 ..

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Підстав відступити від зазначених висновків не встановлено.

Отже, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання.

При цьому, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті цього майна.

Таким чином, хоча конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, однак зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд вважає встановленим те, що спірний будинок та спірна земельна ділянка були придбаний під час перебування у шлюбі сторін у справі є спільним майном подружжя.

ОСОБА_1 в зустрічній позовній заяві запропонований поділ майна подружжя шляхом визнання за нею права власності на спірний будинок та передачі їй та дітям подружжя у користування, натомість залишивши автомобіль та побутову техніку ОСОБА_3 .. Суд ввважає даний варіант поділу не відповідає принципу розумності, оскільки в даному будинку проживає ОСОБА_3 , іншого місця проживання останній немає, доказів іншого суду не надано. Втрата житла на думку суду не відповідає загальній необхідності та не є співрозмірним із іншим майном подружжя, яке визначається не тільки в його вартості. Підстав для відступу від рівності часток подружжя, суд також не вбачає, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, що мають істотне значення, зокрема проживання дітей з матір`ю не є підставою для збільшення часткиу маній одному з подружжя. Тому зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, оскільки підтверджені наданими суду доказами та відповідають вимогам закону.

Судові витрати позивача за первісним позовом на сплату судового збору в розмірі 1193 гривні підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Первісний цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити повністю.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) житловий будинок загальною площею 75,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104) та земельну ділянку площею 0,0483 га, кадастровий номер 0:01:001:0239 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-земельної ділянки: 120156658), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_3 (інн НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 75,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104) та право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0483 га, кадастровий номер 0:01:001:0239 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-земельної ділянки: 120156658), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 (інн НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 75,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104) та право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0483 га, кадастровий номер 0:01:001:0239 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-земельної ділянки: 120156658), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 (інн НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 (інн НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 1193 гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст судового рішення виготовлений 24.08.2022 року.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Є.Д. Багбая