ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/719/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/6783/20 Категорія: 301030400 Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддівВініченка Б.Б., Нерушак Л.В., Новікова О.М.
за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.

В мотивування поданого позову посилався на те, що 29.07.2004 року між ним (позивачем) та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений шлюб, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.10.2013 року був розірваний. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також вказує, що після розірвання шлюбу їх донька ОСОБА_2 деякий час проживала зі своєю матір`ю (відповідачкою ОСОБА_3 ), а з 2019 року вона проживає разом з ним (позивачем) за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, зазначає, що 05.12.2014 року ним (позивачем) була придбана бігова доріжка НГ8128 вартістю 6 800 грн., яку він в подальшому подарував доньці ОСОБА_2 на день народження, а так як донька на той час проживала зі своєю матір`ю, бігова доріжка була доставлена за її адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, в січні 2015 року ОСОБА_4 , який являється дідусем ОСОБА_2 , на день її народження був подарований їй ноутбук торгівельної марки НР, вартістю, станом на січень 2015 рік 6 000 грн., який теж знаходиться за адресою проживання відповідачки.

Його (позивача) неодноразові звернення до відповідачки вирішити спір мирним шляхом ні до чого не призвели.

Тому, з метою досудового врегулювання спору, в порядку п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, ним (позивачем) в інтересах доньки на адресу відповідачки 09.06.2020 року був направлений лист вимога про повернення особистих речей доньки, а саме: бігової доріжки, ноутбука, маски та трубки для плавання, шортів, купальника, рожевої накидки для пляжу, спінера та халата, до 25.06.2020 року.

25.06.2020 року відповідачкою було повернуто доньці вказані вище речі, окрім бігової доріжки, ноутбука, маски з трубкою та спінера, які остання на день подачі даної позовної заяви до суду так і не повернула.

Також, зазначає, що право на майно, яке було придбано ним та належить його доньці, а саме на бігову доріжку НГ9128 підтверджується товарним чеком б/н від 05.12.2014 року на суму 6 800 грн., а факт придбання ноутбука торгівельної марки НР та приналежність його доньці може підтвердити його (позивача) батько ОСОБА_4 та сама донька ОСОБА_2 , яка може підтвердити і факт приналежності їй маски з трубкою і спінеру. Однак, наявність спірного майна у відповідача документально не підтверджується.

А тому, просив суд зобов`язати ОСОБА_3 повернути на користь ОСОБА_2 безпідставно набуте майно, а саме: бігову доріжку НГ 8128, ноутбук торгівельної марки HP, маску з трубкою та спінер, а також стягнути з відповідачки на його користь витрати на правничу допомогу у сумі 2 000 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 жовтня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 квітня 2022 року внесено виправлення в рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.10.2021 року по справі №712/6783/20 (провадження № 2/711/743/21).

Вказано правильним в описовій частині рішення, а саме в абзаці 46: «…, а саме бачила як позивач викочував із під`їзду бігову доріжку».

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем ОСОБА_1 не доведено належними та переконливими доказами того факту, що спірне майно (бігова доріжка, ноутбук торгівельної марки HP, маска з трубкою, спінер), яке він просить суд витребувати з чужого незаконного володіння відповідачки ОСОБА_3 дійсно знаходиться у володінні останньої, тим більше, що факт знаходження у володінні відповідачки бігової доріжки не тільки не доводиться позивачем належними доказами, а ще й спростовується поясненнями свідка ОСОБА_5 , яка пояснила, що особисто позивач забирав у відповідачки вищевказану бігову доріжку.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, посилався на те, що рішення суду винесено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, а тому просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі вказує, що свідчення відповідача та свідка ОСОБА_5 відрізняються, а тому суд не мав брати їх до уваги. В той же час, суд необґрунтовано та незаконно не прийняв до уваги свідчення доньки позивача, та не описав їх у своєму рішенні.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 321 ЦК України також визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Застосовуючи положення статті 387 ЦК України, необхідно враховувати, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пунктах 19, 23 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, що сторони у справі ( ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ) перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.10.2013 року.

Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню доньку ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , виданим 25.04.2007 року.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач вказує на те, що до 2019 року їх спільна донька ОСОБА_2 проживала разом зі своєю матір`ю і в цей період всі речі, які придбавались ним та його батьком для доньки (відповідно для онуки) знаходились за місцем проживання саме відповідачки. Починаючи з 2019 року донька проживає разом з ним. Деякі речі неповнолітньої доньки, які купувалися ним та його батьком (бігова доріжка та ноутбук) залишилися у квартирі відповідача і остання відмовляється їх віддати доньці.

На підтвердження своїх доводів позивачем надано товарний чек від 05 грудня 2014 року на придбання бігової доріжки НГ 8128 вартістю 6800 грн.

Доказів придбання ноутбука торгівельної марки HP, маски з трубкою та спінера позивачем не надано, але в позовній заяві зазначено, що їх придбання та належність доньці позивача можуть підтвердити його батько ОСОБА_4 та донька ОСОБА_2 .

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що вказані речі нею повернуто добровільно в липні 2020 року і наразі даних речей у неї в наявності немає.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У частині третій статті 89 ЦПК України зазначено, що суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вірно зазначено судом першої інстанції предметом доказування у даній справі є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому вказаного вище майна з чужого незаконного володіння, в тому числі і факт наявності цього майна в натурі у незаконному володінні відповідача ОСОБА_3 .

Як видно із матеріалів справи, в якості свідка була допитана ОСОБА_5 , яка пояснила суду, що бачила як влітку 2020 року ОСОБА_1 викочував з під`їзду бігову доріжку.

Свідок ОСОБА_2 , яка є донькою сторін, вказувала, що дані речі залишилися у відповідача та відповідач ОСОБА_3 їх безпідставно не повертає.

Колегія суддів звертає увагу, що покази свідків у справі є суперечливими, в той же час судом першої інстанції вірно зауважено про наявну зацікавленість у вирішенні спору ОСОБА_2 , а тому саме до її показів ставиться критично.

Відповідно до статті 387 ЦК України та частини третьої статті 12 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Колегія суддів враховує, що позивачем не надано жодних доказів, які б достовірно підтверджували, що вказані речі знаходяться у відповідача, як і не підтверджено придбання таких речей, як ноутбука, маски з трубкою та спінера, що є його процесуальним обов`язком у силу частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України.

Судом першої інстанції вірно встановлено відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження знаходження бігової доріжки НГ 8128, ноутбука торгівельної марки HP, маски з трубкою та спінера у відповідача.

В апеляційній скарзі не міститься переконливих доводів, які б впливали на правильність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 12 травня 2022 року.

Судді: