Справа № 456/5062/21
Провадження № 2/456/386/2022
РІШЕННЯ

іменем України

10 березня 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу №456/5062/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 , додаткових витрат на утримання дитини, а саме за відвідування дитячого садка та за навчання у Центрі раннього розвитку дитини ОСОБА_3 , в сумі 2994 грн. 24 коп. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є її колишній чоловік, шлюб який розірвано 10 травня 2017 року рішенням суду. За час спільного проживання у них народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З метою розвитку здібностей дитини, дочка відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла садок №22 Весняночка) та займається у Центрі раннього розвитку дитини «Мудрик» ОСОБА_3 . Всього позивачем на оплату даних закладів за період 2018 року по серпень 2021 витрачено на оплату 5994 грн. 48 коп., а тому просить стягнути з відповідача половину оплаченої нею суми коштів та стягнути судові витрати.

Відповідач в судове засідання не з?явився, однак подав до суду відзив в якому вказав, що рішенням Стрийського міськрайонного суду від 10 травня 2017 року було розірвано шлюб укладений між відповідачем та позивачем. Згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2017 року з відповідача щомісячно на користь ОСОБА_1 на утримання дитини стягують аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.02.2017 року.

Крім того, рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15.05.2017 року з відповідача щомісячно, починаючи з 20.04.2017 року і до досягнення дочкою трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 стягували аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Вищезазначені судові рішення відповідач виконував вчасно, без затримки сплачував передбачені грошові кошти. Також, своїй дитині на дні народження, до Святого Миколая та на інші свята купляє подарунки.

Однак, колишня дружина не дає можливості спілкуватись із донькою, бачитись з нею та брати участь у її житті та розвитку.

В своєму позові ОСОБА_1 просить суд стягнути з нього додаткові витрати на утримання дитини, у вигляді плати за відвідування дитячого садка та за навчання у Центрі раннього розвитку дитини, що на його думку не можуть вважатися додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, оскільки це не передбачено нормами СК України.

Тобто додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами, зокрема, у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Слід зауважити, що заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати, тобто надати беззаперечні докази їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.

Тобто, якщо аліментні зобов`язання, в 99 % випадків суд задовольняє, так як їх стягнення викликане саме необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, витрати, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Позивач у своєму позові вказує, що саме на навчання їхньої доньки в Дошкільному навчальному закладі та у Центрі раннього розвитку дитини (а не на розвиток її конкретних здібностей) в період 2018 рік і по серпень 2021 року включно проплатила вартість навчання у розмірі 5994 грн. 48 коп. загалом. При цьому позивач не погодивши з відповідачем необхідність та можливість попередньої оплати за навчання доньки приймає одноособове рішення про заняття у Центрі раннього розвитку дитини та вивчення іноземної мови.

Вважає, що такі витрати, це витрати пов`язані з навчанням дитини, які включаються в саму сутність змісту аліментів, а не витрат викликаних особливими обставинами. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність належних доказів позивача стосовно понесених додаткових матеріальних витрат, що викликані саме особливими обставинами, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Подав до суду заяву, про слухання справи за його відсутності.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 травня 2017 року, рішенням Стрийського міськрайонного суду шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 , змінила своє прізвище на « ОСОБА_6 »

Від спільного проживання у позивача та відповідача є дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження, видане виконавчим комітетом Моршинської міської ради Львівської області від 10.12.2015 серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про шлюб від 01.09.2018, ОСОБА_8 , після одруження змінила своє прізвище на « ОСОБА_9 ».

Як вбачається з довідки №235 від 23.09.2021, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує Дошкільний навчальний заклад (ясла садок) №22 «Весняночка» комбінованого типу з 04.06.2018 та ОСОБА_10 , здійснила оплату в період з 20148 року по 2021 рік в сумі 3759,48 грн.

Згідно товарного чеку від 14.09.2021, виданого Центром раннього розвитку ОСОБА_3 , вбачається, що була проведена оплата за комплексну підготовку до школи, підручник з англійської мови та п?ять робочих зошитів з ПДВ на загальну суму 2235,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. З ст. 51 Конституції України).

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХЩ78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Одним із основних прав дитини є право на утримання,яке кореспондується з Конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло закріплення у Сімейному кодексі України.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття.

Згідно зі ст.185 ч.1 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат па неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Так у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 Верховний Суд України зазначив, що «виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.»

З пояснень позивача вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача 2994,24 грн. додаткових витрат на утримання неповнолітньої дочки.

Позивач зазначає, що зазначені витрати складаються з суми витрат понесених позивачем на харчування у дитячому садочку та навчання у Центрі раннього розвитку дитини ОСОБА_3 , а саме, половину оплаченого нею: 1117,50 грн. (навчання у Центрі раннього розвитку дитини ОСОБА_3 ) + 1879,74 гривень (батьківська плата за харчування дитини в Дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) №22 «Весняночка» комбінованого типу) = 2994,24 грн.

Стосовно витрат на харчування дитини у дитячому садочку суд зазначає наступне.

ОСОБА_7 , відвідувала дитячий садок «Ясла-садок» №22 «Весняночка» та згідно довідки наданої позивачем, останньою було сплачено 3759,48 грн. за харчування дитини у дитячому садку.

Зазначені обставини підтверджується належними та допустимим доказами, тому вказана сума обґрунтована, відноситься до додаткових витрат на утримання дитини, які викликані особливими обставинами та 1/2 частина її вартості підлягає стягненню на користь позивачки.

Щодо стягнення з відповідача половини оплаченої суми позивачем, а саме 1117,50 грн. за навчання у Центрі раннього розвитку дитини ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, якою передбачені вимоги щодо допустимості доказів, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 12 та 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу вимог та заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

З урахуванням таких вимог закону, саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести наявність особливих обставин, що зумовили необхідність додаткових витрат на дитину, їх розмір та доцільність.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем не доведено факту необхідності навчання доньки сторін в Центрі раннього розвитку дитини, який був викликаний особливими обставинами (розвитку здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) і відносяться до додаткових витрат, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст..7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 133, 141, 244, 245 ЦПК України, ст.185 СК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1879 (одна тисяча вісімсот сімдесят дев?ять) грн.. 74 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в користь держави в розмірі 908 грн. (дев?ятсот вісім) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовуОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 21 березня 2022р.

Суддя Р. Т. Шрамко