Справа № 465/6124/21 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/811/564/22 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану його представником адвокатом Бутком Анатолієм Сергійовичем, на рішення Франківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2022 року (повний текст складено 21 лютого 2022 року), у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» про стягнення безпідставно нарахованих та сплачених відсотків по кредитним договорам,

В С Т А Н О В И В:

в серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 13766,40 гривень безпідставно нарахованих та сплачених відсотків по кредитним договорам: /480498 від 04.02.2020 року; /490400 від 16.02.2020 року; /506132 від 08.03.2020 року; /530590 від 13.07.2020 року; /541564 від 11.08.2020 року; /544222 від 18.08.2020 року; /598475 від 09.12.2020 року; /607840 від 27.12.2020 року; /474620 від 28.01.2020 року та стягнути суму 10 000 гривень понесених судових витрат.

В обґрунтування позову зазначав, що між ним та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» було укладено декілька кредитних договорів, які діяли в період проходження ним військової служби, відтак, керуючись пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він просив відповідача повернути сплачені ним кошти за користування кредитами (усі форми донарахувань) у сумі, що була нарахована йому та сплачена ним в повному обсязі за увесь період співпраці з відповідачем ( усі форми відсотків, комісій, штрафні нарахування, пролонгації, страхові платежі, тощо), окрім суми тіла кредиту (кредитів). Однак відповідач в порушення даної норми не здійснив йому повернення нарахованих відсотків по кредитними договорами укладеними між сторонами, відтак змушений був звернутися з даним позовом до суду.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» про стягнення безпідставно нарахованих та сплачених відсотків по кредитним договорам, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив таке в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, підписану його представником адвокатом Бутко А.С.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивачем ОСОБА_1 надано відповідачу всі підтверджуючі документи про те, що він є діючим військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської, Донецької областей. Відтак, має право користуватися пільгами як учасник бойових дій, зокрема на нього розповсюджується дія пункту 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вважає, що ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» повинно повернути йому 13 766 грн 40 коп. нарахованих та сплачених відсотків.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2022 року скасувати, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Як встановлено судом першої інстанції між ОСОБА_1 та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» було укладено наступні кредитні договори, а саме: 1) /480498 від 04.02.2020 року; 2) /490400 від 16.02.2020 року; 3) /506132 від 08.03.2020 року; 4) /530590 від 13.07.2020 року; 5) /541564 від 11.08.2020 року; 6) /544222 від 18.08.2020 року; 7) /598475 від 09.12.2020 року; 8) /607840 від 27.12.2020 року; 9) /474620 від 28.01.2020 року (а.с.6-48).

Позивач є військовослужбовцем, що підтверджується довідкою № 279 від 12 квітня 2021 року (а.с. 57).

Приписами статті 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України "Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" із внесеннями змінами від 20.05.2014 року, військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відтак, пунктом 15 статті 14 Закону України "Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено ненарахування штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань, процентів за користування кредитом військовослужбовцям, резервістам та військовозобов`язаним до закінчення особливого періоду.

Таким чином, оскільки позивач є військовослужбовцем, запроваджений в Україні особливий період триває, на нього поширюються зазначені положення закону.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем на заяву позивача 19.05.2021 року були перераховані кошти в розмірі 22 610,50 гривень на реквізити позивача, що підтверджується відповіддю на заяву вих. № 28/05-4к від 28.05.2021 року за підписом директора ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна групра» Т.С. Каплунової та платіжним дорученням № 5567 від 19.05.2021 року ( а.с.93).

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» свої зобов`язання перед позивачем виконало.

Встановивши, що позивачем не надано підтверджень про те, що він не отримав суми коштів в розмірі 22 610,50 гривень від відповідача по вищевказаним договорам, як помилково - перерахованих, місцевий суд прийшов до вірного висновку про відсутність порушень з боку відповідача положень чинного законодавства України, відтак правомірно відмовив у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 12 травня 2022 року.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану його представником адвокатом Бутком Анатолієм Сергійовичем, - залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 10 лютого 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 травня 2022 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич