Справа № 304/1375/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 травня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді:Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Бисаги Т.Ю.

з участю секретаря: Кекерчень М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 вересня 2020 року скаладі судді Ганько І.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Перечинської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Районне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Перечинської районної ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

встановив:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та Перечинської міської ради, в якому просила усунути їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 1 702 м. кв. по АДРЕСА_1 шляхом знесення відповідачем ОСОБА_2 за власний рахунок будівлі, розташованої на земельній ділянці позивача, відображеній у висновку експерта на план-схемі накладення земельних ділянок площею 109,25 м кв., та демонтажу огорожі на вказаній земельній ділянці, відображеній у висновку експерта на план схемі накладення земельних ділянок площею 185,37 та 11,53 м кв.; стягнути з відповідача на її користь. судові витрати, які складаються із сплати судового збору, витрат, пов`язаних з призначенням експертиз, та витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 13 вересня 1984 року, посвідченого державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори Маріаш М.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1164, вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого на земельній ділянці площею 600 м кв. Відповідно до плану-схеми відведення і генерального плану земельних ділянок конфігурація вказаної ділянки площею 600 м кв. є наступною: 13 метрів ширини вздовж АДРЕСА_2 метри від АДРЕСА_2 шириною 13 метрів займає 429 м кв, а решта 171 м кв. іде полосою, що має ширину 8,2 м кв. Також із плану-схеми вбачається, що її земельна ділянка має загальну площу 1 702 м кв. (в тому числі вказані 600 кв. м). У той же час, актом обстеження земельної ділянки комісією Перечинської міської ради від 23 квітня 2015 року, затвердженого Перечинським міським головою, встановлено, що вона придбала житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований на земельній ділянці 600 м кв., користується земельною ділянкою 0,1246 га. Разом з цим, відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 23 липня 1970 року належить право власності на житловий будинок площею 22,27 м кв., розташований на земельній ділянці 1 967 м кв. (вказане право перейшло до неї від покійного чоловіка), тоді як вона фактично використовує земельну ділянку площею 2 026 м кв. Із схематично-ситуаційного зображення на плані-схемі та акті розбивки вбачається, що ОСОБА_2 захопила земельну ділянку позивача у розмірі 365 м кв. За таких обставин, враховуючи наявність спору щодо меж земельної ділянки, вона звернулася до Районного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації», яке у своєму висновку підтвердило порушення її прав відповідачем ОСОБА_2 . Крім цього, висновком судової земельно-технічної експертизи № 8917 від 26 квітня 2017 року встановлено, що площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 , якою користується позивач, становить 1 262 м кв.; земельні ділянки домоволодінь № 29 та АДРЕСА_1 накладаються - 13 метрів ширини вздовж АДРЕСА_2 та 33 метри довжини від цієї вулиці. Згідно додаткового висновку судової земельно-технічної експертизи № 9806 від 31 січня 2018 року межа ділянки накладення між вказаними домоволодіннями складної геометричної форми площею 109,25 м кв. - лінійний показник по фасаду ділянки становить вздовж АДРЕСА_2 1,44 м, по задній частині ділянки відстань 33 м складає 5,05 м. Відповідно до наданої на дослідження світлокопії «Отвода земельного участка под застройку» площа накладання земельних ділянок становить 93,4 м кв. без території, яка зайнята під сад. Згідно світлокопії генплану площа накладання земельних ділянок становить 185,37 м кв. та 11,53 м кв. Межа між домоволодіннями АДРЕСА_1 та № 29 в документах 1951 та 1967 роках проходила без зламів та заступів. Відповідно до наданої на дослідження світлокопії «Отвода земельного участка под застройку», виконаного МБТІ у 1952 році, лінійні розміри земельної ділянки позивача становили: ширина вздовж АДРЕСА_4 метрів, ширина в глибині земельної ділянки 12 метрів, довжина 33 метри - 157 метрів квадратних. Висновком експертного дослідження № 4-269 від 11 вересня 2017 року встановлено, що на плані ділянки, виданого 12 квітня 1952 року на ім`я ОСОБА_3 , частина записів, виконаних барвником фіолетового кольору, виправлена записами, нанесеними барвником синього кольору, внаслідок чого під цифровим записом «8,2» наявний цифровий запис «120» або «12,0». Оскільки позивач не має вільного доступу до земельної ділянки у повному обсязі, так як вона частково огороджена і на ній знаходиться самовільна побудова, тому з метою ефективного захисту прав відповідно до ст. 15 ЦК України просила позов задовольнити.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 вересня 2020 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на дане рішення, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлений позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував обставини, які ним наведені в позовній заяві, не дав їм належної правової оцінки та неправомірно відмовив у заявленому первісному позові.

У відзивах на апеляційну скаргу відповідач Перечинська міська рада та відповідач ОСОБА_2 просять апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу просять її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача Перечинської міської ради в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта та його представника, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено порушення її законних прав та інтересів, а тому відсутні підстави для задоволення заявленого позову.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Згідно із частиною 1та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України)

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору довічного утримання від 29 квітня 1957 року та договору дарування від 23 липня 1970 року ОСОБА_5 (покійний чоловік відповідача ОСОБА_2 ) був власником житлового будинку АДРЕСА_5 , розташованого на земельній ділянці розміром 1 967 м кв. (справа № 304/1314/15-ц, Т. 1, а. с. 8-9, 43-47).

Згідно договору купівлі-продажу від 13 вересня 1984 року, укладеного між ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), остання купила належний продавцю на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будовами АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 600 кв. м. (а. с. 7-8).

Відповідно до акту розбивки господарсько-побутових будівель в натурі від 08 липня 1989 року ширина земельної ділянки ОСОБА_1 з боку АДРЕСА_4 перед її будинком становить 11,37 м, з яких 8,17 м - ширина будинку; 3,2 м - ширина двору. Ширина земельної ділянки позивача з боку АДРЕСА_4 за її будинком становить 11,43 м, а саме 0,36 м - ширина ділянки між домоволодінням № 25 та будинком; 8,17 м - ширина будинку; 2,9 м - ширина двору. Дані щодо загальної довжини вказаної земельної ділянки у зазначеному документі відсутні, однак вбачається, що з боку домогосподарства АДРЕСА_3 довжина межі від краю вулиці до будинку відповідача ОСОБА_2 становить 5,7 м, довжина будинку останньої - 11,50 м, далі межа впирається у господарську будівлю відповідача, яка має складну форму, та проходить по ній (а. с. 12).

Згідно акту розбивки господарсько-побутових будівель в натурі від 18 січня 2002 року ширина земельної ділянки позивача з боку АДРЕСА_4 є аналогічною, як у акті 1989 року, а загальна довжина також не зазначена. При цьому, з боку домогосподарства АДРЕСА_3 довжина межі від краю вулиці до будинку відповідача ОСОБА_2 становить 5,7 м, довжина будинку останньої - 10,70 м, далі межа впирається у господарську будівлю відповідача, яка має складну форму, та проходить по ній (а. с. 13). Довжина межі між домогосподарствами АДРЕСА_1 та № 29 до господарської будівлі у розмірі 16 м також вказана у плані забудови земельної ділянки АДРЕСА_3 від 29 квітня 1970 року (а. с. 66).

З акту обстеження земельної ділянки комісією Перечинської міської ради від 23 квітня 2015 року, складеного за наслідками звернення ОСОБА_1 для вирішення питання щодо узгодження меж земельної ділянки, вбачається, що ОСОБА_1 та її суміжних сусідів ОСОБА_8 та ОСОБА_2 зобов`язано надати правовстановлюючі документи для їх детального вивчення та встановлено, що ОСОБА_1 надала договір купівлі-продажу від 13 вересня 1984 року, згідно якого вона придбала житловий будинок з надвірними будовами, розташований на земельній ділянці площею 600 кв. м. Крім цього, було надано дані геодезичної зйомки, не оформлені та не завірені належним чином, згідно яких та зі слів ОСОБА_1 вона фактично користується земельною ділянкою 0,1246 га. ОСОБА_2 надала договір дарування від 23 липня 1970 року, за яким право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 площею 22,27 кв м, що розташований на земельній ділянці площею 1 967 кв. м, перейшло до ОСОБА_5 , як вона пояснила, її покійного чоловіка. За результатами розгляду наданих сторонами документів комісія міської ради рекомендувала ОСОБА_1 розробити відповідно до договору купівлі-продажу від 13 вересня 1984 року правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 0,06 га та звернутися до Перечинської міської ради із заявою для додаткового оформлення надлишкової частини земельної ділянки, оскільки вона фактично користується ділянкою площею 0,1246 га; ОСОБА_2 розробити правовстановлюючі документи на земельну ділянку; суміжним землекористувачам підтримувати добросусідські відносини. Крім цього, було роз`яснено сторонам, що у разі непогодження з висновками узгоджувальної земельної комісії, спір може бути передано на розгляд суду (а. с. 10-11).

Відомості про зареєстроване ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 відповідно, що перебувають у їх користуванні, матеріали справи не містять.

Позивач ОСОБА_1 у заявленому позові просить усунути їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 1 702 м. кв. по АДРЕСА_1 шляхом знесення відповідачем ОСОБА_2 за власний рахунок будівлі, розташованої на земельній ділянці позивача, відображеній у висновку експерта на план-схемі накладення земельних ділянок площею 109,25 м кв., та демонтажу огорожі на вказаній земельній ділянці, відображеній у висновку експерта на план схемі накладення земельних ділянок площею 185,37 та 11,53 м кв.

В обґрунтування даних вимог заначає, що з копії плану-схеми відведення земельної ділянки (« Отвода земельного участка под застройку ») від 12 квітня 1952 року вбачається конфігурація земельної ділянки площею 600 м кв. по АДРЕСА_7 (на даний час - № 27 ), що відводилася, та розміри такої, які становили 13 м ширини вздовж АДРЕСА_2 м довжини, що складало 429 кв. м, а решта 171 м кв. йшла полосою шириною 8,2 м кВ., а загальна площа земельної ділянки за вказаною адресою становила 1 702 м кв. Дані обставини також підтверджуються висновком Районного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Перечинської районної ради № 116 за 2015 рік, наданим на підставі матеріалів інвентаризаційних справ трьох суміжних об`єктів нерухомого майна, а саме № 25, № 27 та АДРЕСА_3 ; судовими земельно-технічними експертизами № 8917 від 26 квітня 2017 року та № 9806 від 31 січня 2018 року у цивільній справі № 304/1314/15-ц, а також висновком експертного дослідження № 4/269 від 11 вересня 2017 року.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачем ОСОБА_1 , відповідно до ст. 12,81 ЦПК України, не подано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, якими підтверджено та доведено, що вона в установленому законом порядку набула і має право користування земельною ділянкою площею саме 1 702 м. кв., та, що відповідач створює їй перешкоди в користуванні даною земельною ділянкою і захопила її земельну ділянку площею 365 кв.м.

Із матеріалів інвентаризаційної справи на домогосподарство АДРЕСА_1 вбачається, що у 1952 році ОСОБА_3 було виділено і згідно акту від 10.03.1952р. відведено в натурі земельну ділянку саме площею 600 кв. м для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_7 (на даний час після перейменування - № 27) (справа № 304/1314/15-ц, Т. 2, а. с. 168-175).

Також у матеріалах інвентарної справи на домоволодіння позивача наявний лист Перечинської селищної ради за № 18 за 1968 рік, з якого вбачається, що комісією встановлено наступне. Відповідно до генерального плану будівлі АДРЕСА_3 , яка належала на той час ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (у подальшому право власності на таку перейшло до ОСОБА_5 - чоловіка відповідача ОСОБА_2 ), знаходиться дерев`яна прибудова, а саме сарай. При складанні плану на будівництво будинку АДРЕСА_1 у 1954 році Ужгородське міжміське бюро технічної інвентаризації не погодило питання про спірну ділянку (на якій вказаний сарай розміщений) з його володільцями і, як наслідок, така без згоди уповноваженого органу була занесена в план будівництва будинку АДРЕСА_1 . Більше того, в той період часу не було внесено жодних змін в генеральний план будинку та ділянки ОСОБА_2 , тому з наведених причин громадяни ОСОБА_2 і надалі залишаються володільцями спірної земельної ділянки. Що стосується рішення Перечинської селищної ради № 10 від 24 травня 1954 року, в якому було запропоновано Бокшану знести сарай і передати в користування земельну ділянку ОСОБА_3 , то таке було винесено без врахування зазначених обставин, тому виконано бути не може, тим більше, що за минуванням строку давності зі зміною обставин землекористування у володільців будинку № 29 , воно на даний період часу втратило силу (справа № 304/1314/15-ц, Т. 2, а. с. 165).

У 1984 році побудований на підставі договору про право забудови та безстрокового користування земельною ділянкою площею 600 кв. м. від 28 травня 1952 року житловий будинок АДРЕСА_1 було прийнято в експлуатацію (акт № 50 від 22 травня 1984 року) та зареєстровано за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (справа № 304/1314/15-ц, Т. 2, а. с. 167-175, 177-180, 183-184). Після смерті останнього на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 вересня 1984 року вказаний житловий будинок по АДРЕСА_1 , побудований із саману, що містить дві кімнати житловою площею 28,4 кв. м, зазначений на плані присадибної ділянки літерою «А», з надвірними будовами, а саме двома сараями (літери «Б» та «В»), вбиральнею (літера «Г»), огорожею, розташованими на земельній ділянці розміром 600 кв. м, успадкувала ОСОБА_12 , а після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 - її син ОСОБА_6 (а. с. 183-191).

Згідно договору купівлі-продажу від 13 вересня 1984 року, посвідченого державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори Маріаш М.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1164, позивач ОСОБА_1 купила у ОСОБА_6 житловий будинок по АДРЕСА_1 , побудований із саману, що містив дві кімнати житловою площею 28,4 кв. м, зазначений на плані присадибної ділянки літерою «А», з надвірними будовами, а саме двома сараями (літери «Б» та «В»), вбиральнею (літера «Г»), огорожею, розташованими на земельній ділянці розміром 600 кв. м (а. с. 7-8; справа № 304/1314/15-ц, Т. 2, а. с. 187-191). У генеральному плані (схемі) земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 20 квітня 2015 року вказані споруди також зазначені, зокрема житловий будинок під літерою «А», сараї (гараж та сарай) під літерами «Д» та «Г», огорожа під номером 2, вбиральня відсутня (справа № 304/1314/15-ц, Т. 2, а. с. 101).

Таким чином з вищенаведеного вбачається, що позивач ОСОБА_1 на договором купівлі - продажу набула у власність вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані на земельній дідянці розміром 600 кв.м. У всіх дозвільних документах на побудову та введення в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1 , а також правовстановлюючих документах після його побудови, оформлення у спадок та продажу, площа земельної ділянки, на якій він розташований, чітко вказана - 600 кв м. (справа №304/1314/15-ц, Т. 2, а. с. 167-175, 177-188). Даних, що позивач має право користування земельною ділянкою площею 1 702 м. кв. матеріали справи не містять, а фактично ОСОБА_1 користується земельною ділянкою 0,1246 га., що вбчається за акту обстеження земельної ділянки комісією Перечинської міської ради від 23 квітня 2015 року.

Щодо посилань посилань позивача в обгрнтування заявлених вимог на висновки судових земельно-технічних експертиз № 8917 від 26 квітня 2017 року та № 9806 від 31 січня 2018 року у цивільній справі № 304/1314/15-ц, необхідно зауважити наступне.

Згідно висновку судової земельно - технічної експертизи № 8917 від 26 квітня 2017 року, яка проведена у цивільній справі № 304/1314/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, який ухвалою Перечинського районного суду від 23.02.2018 року залишено без розгляду, площа земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , яку використовує позивач ОСОБА_1 , складної конфігурації та становить 1 262 м кв; а також встановлено наявність накладення земельних ділянок домоволодінь № 29 та АДРЕСА_1 , приймаючи до уваги зазначені в позові її розміри 13 метрів ширини вздовж АДРЕСА_7 та 33 метри довжини від АДРЕСА_7 (справа № 304/1314/15-ц, Т. 1, а. с. 162-163).

Висновком додаткової судової земельно-технічної експертизи № 9806 від 31 січня 2018 року, проведеної у цивільній справі № 304/1314/15-ц за клопотанням ОСОБА_1 та її представника - адвоката Гомзи В.І. встановлено: «1. Межа ділянки накладання складної геометричної форми, за лінійними розмірами по периметру становить 1,44 м; 5,65 м; 10,72 м; 2,23 м; 1,91 м; 0,38 м; 6,20 м; 0,34 м; 9,06 м; 5,06 м; 33,0 м. Площа накладання земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 становить 109,25 м кв., приймаючи до уваги висновок № 8917 та заявлені в питаннях ухвали суду від 23 травня 2016 року лінійні розміри 13,0 м на 33,0 м. 2.Відповідно до висновку № 8917 та заявлених в ухвалі суду від 23 травня 2016 року до нього розмірів 13,0 м на 33,0 м площа накладання становить 109,25 м кв. При співставленні наданої на дослідження світлокопії «Отвода земельного участка под застройку», виконаного МБТІ у 1952 році, та земельних ділянок, які перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , площа накладання земельних ділянок по довжині 33,0 м від АДРЕСА_7 становить 93,0 м кв. При співставленні наданої на дослідження світлокопії генплану з інвентаризаційної справи від 17 грудня 1955 року, виданий ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на земельну ділянку по АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 ), та земельних ділянок, які перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , дані земельні ділянки по довжині 153,75 м від АДРЕСА_7 накладаються, площа накладення становить 185,37 м кв. та 11,53 м кв. 3. Межа між домоволодінням ОСОБА_2 та ОСОБА_6 показана в документах 1951, 1967 роках проходила прямою лінією без зламів та заступів. Встановити, як проходила межа між домоволодіннями АДРЕСА_1 та № 29 відповідно до плану 1993 року не надається можливим у зв`язку з відсутністю чіткого зображення межі. 4. Відповідно до наданої на дослідження світлокопії «Отвода земельного участка под застройку», виконаного МБТІ у 1952 році, лінійні розміри земельної ділянки ОСОБА_1 становили, а саме: - ширина вздовж АДРЕСА_4 ; ширина в глибині земельної ділянки з урахуванням висновку Закарпатського НДЕКЦ № 4/269 від 11 вересня 2017 року становить 12,0 м; довжина даної земельної ділянки: 33,0 м та 157,0 м.» (справа №304/1314/15-ц, Т. 1, а. с. 223-242).

Із висновку експертного дослідження № 4/269 від 11 вересня 2017 року у цивільній справі № 304/1314/15-ц вбачається, що на плані ділянки, виданому 12.04. 1952 року на ім`я ОСОБА_3 , частина записів виконаних барвником фіолетового кольору виправлена записами нанесеними барвниками синього кольору. На плані ділянки виданому 12.04.1952 року на ім`я ОСОБА_3 під цифровим записом «8,20» наявний цифровий запис «120» або «12,0». (справа № 304/1314/15-ц, Т. 1, 232-237).

Судом першої інстанції інтанції правильно не взято до уваги висновки судової земельно - технічної експертизи № 8917 від 26 квітня 2017 року додаткової судової земельно-технічної експертизи № 9806 від 31 січня 2018 року да, оскільки такі не узгоджуються з іншими матеріалами справи та не відповідають вимогам вимогам ст. 102 ЦПК України.

Зі змісту даних висновків вбачається, що площу земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , яку використовує позивач ОСОБА_1 в розмірі 1262 кв.м., її конфігурацію, наявність накладення земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 на земельну длянку позивача, експертом встановлено виходячи із розмірів земельної дінки:13 метрів ширин та 33 метри довжини, які вказані позивачкою в позовній заяві та яка вказана судом в ухвалі суду від 23.06.2016 року у справі №304/1314/15-ц. При цьому у вказаній ухвалі не вказано жодних фактичних даних, з яких виходив суд визначаючи такі розміри і конфігурацію земельної ділянки позивача і зазначаючи їх як вихидні дані для проведення експертизи. У висновках експерта не заначено, які межеві знаки бралися за основу при встановленні фактичних розмірів та конфігурацій земельних ділянок, від яких межових знаків чи точок проводилися вимірювання довжини та ширини земельних ділянок, та відомостей про те, на підставі чого експертом встановлений факт накладення земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача.

З врахуванням вищенаведених обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що позивачем не доведено порушення її законних прав та інтересів та обґрунтовано відмовив у заявленому позові.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно відмовив у заявленому позові. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях, висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Рішення судом ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування чи зміни не має.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 13 травня 2022 року.

Головуючий :

Судді: