Справа № 401/1296/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2022

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірка Сергія Григоровича в частині винесення 29.09.2021 р. постанови про відкриття виконавчого провадження №66976271, де заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданою скаргою в останній заявлено вимогу про поновлення ОСОБА_1 процесуального строку на подання скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірка С.Г. від 29.09.2021 р. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 66976271, визнавши причини його пропуску поважними, про визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірка С.Г. щодо відкритгя виконавчого провадження № 66976271 на підставі виконавчого листа №401/1296/12, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» 774 886,79 грн. неправомірними, про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірка С.Г. від 29.09.2021 про відкриття виконавчого провадження № 66976271.

Скарга обґрунтована тим, що постанова приватного виконавця Вірка С.Г. від 29.09.2021 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 66976271 підлягає скасуванню, як винесена незаконно на підставі абзацу другого частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки закінчене виконавче провадження не може бути розпочате знову, а 10.07.2020 р. постановою старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ясюкевича Олексія Валерійовича було закінчено виконавче провадження № 54963478 на підставі пункту 5 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», про що прямо зазначено на зворотній стороні виконавчого листа.

Представник ОСОБА_1 адвокат Бур?янський А.В. в окремо поданій заяві просив про розгляд справи у його відсутності та про задоволення скарги повністю; приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко С.Г. не скористався правом брати участь у судових засіданнях.

В силу ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка приватного виконавця та стягувача не перешкоджає розгляду скарги.

Судом на підставі виконавчого листа від 01.11.2011 р., який був виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 31.07.2014 р., встановлено, що за вказаним виконавчим документом на виконання судового рішення (рішення ухвалене Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі № 401/1296/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в сумі 744 886,79 грн.), рішення набрало законної сили 09.04.2012 р., строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить до 09.04.2013 р.

Вказаний вище виконавчий лист тричі був пред`явлений стягувачем до виконання, та відповідно до відміток державного виконавця на зворотному боці вказаного вище виконавчого листа (а.с. 3 звор.) тричі були прийняті рішення про повернення виконавчого листа:

1.16.01.2015 р. на підставі п. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»;

2.19.08.2016 р. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону «Про виконавче провадження»;

3.10.07.2020 р. на підставі п. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Як встановлено судом на підставі відповідної постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірка С.Г. від 29.09.2021 про відкриття виконавчого провадження №66976271 (а.с. 4), було відкрито виконавче провадження за поданим ТОВ «ОТП Факторинг Україна» виконавчим листом №401/1296/12, виданим Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 31.07.2014 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором від 15.10.2007 р. в сумі 774 886,79 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11.03.2020 р. у справі № 2-2079/11, провадження № 22-ц/803/1920/20 було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2019 р. було скасовано та постановлено нове судове рішення, яким скасовано постанову старшого державного виконавця Соборного відділу держаної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ясюкевича О.В. від 02.02.2018 р. про відкриття виконавчого провадження № 54963478.

10.07.2020 р. постановою старшого державного виконавця Соборного відділу держаної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ясюкевича О.В. було закінчено виконавче провадження №54963478 на підставі пункту 5 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Дослідив докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для постановлення ухвали про задоволення заяви повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 2 ст. 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 17 жовтня 2014 року N 6, відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі" (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява N39199/98, п. 62), "Воловік проти України" від 6 грудня 2007 року, заява N 15123/03.

У рішенні в справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, заява N 23436/03 ЄСПЛ зазначено: "Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення строку та наведені в ньому причини відповідно до внутрішнього переконання суду є поважними, тому процесуальний строк підлягає поновленню.

З приводу дій приватного виконавця в частині винесення ним постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.09.2021 р., то суд погоджується із слушністю доводів заявника.

Підстави закінчення виконавчого провадження визначені у статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з абзацом другим частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення» не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як встановлено судом та зазначено вище, зазначене вище виконавче провадження було закінчене з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, постанова приватного виконавця Вірка С.Г. від 29.09.2021 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 66976271 підлягає скасуванню, оскільки є неправомірною на підставі абзацу другого частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки закінчене виконавче провадження не може бути розпочате знову, а 10.07.2020 р. постановою старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ясюкевича О.В. було закінчено виконавче провадження №54963478 на підставі пункту 5 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», про що прямо зазначено на зворотній стороні виконавчого листа.

Відтак, скарга є обґрунтованою.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч. 2 ст. 451 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 23, п. 1 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259-261, 450, ч. 1 та ч. 2 ст. 451, ст. 452 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірка Сергія Григоровича в частині винесення 29.09.2021 р. постанови про відкриття виконавчого провадження №66976271, де заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірка С.Г. від 29.09.2021 р. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 66976271, визнавши причини пропуску строку поважними.

Визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірка С.Г. щодо відкритгя виконавчого провадження №66976271 на підставі виконавчого листа №401/1296/12, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» 774 886,79 грн. неправомірними.

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірка С.Г. від 29.09.2021 про відкриття виконавчого провадження № 66976271.

Дата складення повного тексту та підписання ухвали 10.05.2022 р.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Спаї