У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ярмола О. Я.

при секретарі Кривенко О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за навчання, 3% річних та інфляційної складової від суми заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

25.11.2021 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 витрати пов`язані з утриманням відповідача в Національній академії внутрішніх справ з 17.08.2015 року по 09.07.2019 року у сумі 56374,22 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.01.2015 року між сторонами був укладений договір № Сп 15-566 про підготовку фахівця у НАВС, на підставі якого відповідач проходив навчання за державним замовленням на денній формі навчання освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за напрямом «Правознавство» в період з 17.08.2015 по 09.07.2019 і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу в органах внутрішніх справ, а у разі відмови відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Так, після закінчення навчання відповідача було направлено до місця проходження служби. Однак, наказом ГУ НП в Київській області від 17.07.2020 № 208 о/с відповідача було звільнено зі служби в поліції за власним бажанням до відпрацювання трирічного терміну після закінчення навчання. Всупереч умовам контракту ОСОБА_1 добровільно кошти, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, позивачу не відшкодував. А тому, позивач просить суд, стягнути з відповідача витрати пов`язані з його утриманням в Національній академії внутрішніх справ з 17.08.2015 по 09.07.2019 в розмірі 56374,22 грн., з яких вартість грошового забезпечення 14485,22 грн., вартість продовольчого забезпечення 11536,95 грн., вартість медичного забезпечення 330,17 грн., вартість речового забезпечення 8563,78 грн, вартість комунальних послуг та спожитих енергоносіїв без врахування перебування у відпустках 21458,10 грн, а також позивачем нараховані 3 % річних у сумі 2263,67 грн та інфляційне збільшення боргу 6953,67 грн.

25.11.2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Ярмолі О.Я.

Ухвалою судді від 21.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне закрити провадження по справі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - діяльність на політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з проходження служби в органах поліції регулює Закон України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 вказаного закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Таким чином, навчаючись у вищому навчальному закладі Національній академії внутрішніх справ, особа проходить службу, яка відповідно до зазначених норм КАС України вважається публічною службою.

Отже, спори щодо проходження публічної служби від моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівців, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбулося після її звільнення з публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Такий правовий висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №804/285/16, від 30.01.2019 року у справі №810/2610/16, від 13.03.2019 року у справі № 723/18/17, від 10.04.2019 року у справі № 705/1664/17.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З наведених обставин даної справи вбачається, що спір виник з приводу проходження публічної служби, а саме з приводу невиконання відповідачем договору підготовки фахівців у навчальному закладі, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням його у цьому навчальному закладі, а тому розгляд цієї справи віднесений до компетенції адміністративного суду.

Слід звернути увагу, що поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема таку складову, як дотримання правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. В порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Оскільки спір у даній справі віднесений до компетенції адміністративного суду, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі з вищенаведених мотивів.

Керуючись ст. 255, 256, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за навчання, 3% річних та інфляційної складової від суми заборгованості - закрити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

СуддяО. Я. Ярмола