Справа № 710/1859/21 Провадження № 2/710/89/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.2022 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Сивоконя С.С.,

за участі секретаря судового засідання - Поліщук І.В.,

учасники процесу:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Плосконос Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Шпола у спрощеному позовному провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шполянської дитячої мистецької школи Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Шполянська міська рада об`єднаної територіальної громади, директор Шполянської дитячої мистецької школи Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Гончаренко Михайло Миколайович, про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та поновлення на роботі

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

07.12.2021 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ відповідача про відсторонення позивача від роботи та поновити на роботі; стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення позивача від роботи з 08.11.2021 по день винесення рішення суду.

23.12.2021 до суду надійшла позовна заява (уточнююча), в якій позивач визначила позовні вимоги наступні: визнати незаконним та скасувати наказ відповідача про відсторонення позивача від роботи та поновити на роботі; зобов`язати Шполянську міську разу об`єднаної територіальної громади нарахувати та виплатити середню заробітну плату з 08.11.2021 до моменту фактичного виконання рішення суду.

06.05.2022 до суду надійшла заява від позивача, в якій вона просила зменшити позовні вимоги, виклавши їх в такій редакції: визнати незаконним та скасувати наказ відповідача про відсторонення позивача від роботи; стягнути з відповідача заробітну плату за час незаконного відсторонення позивача від роботи з 08.11.2021 по 28.02.2022 включно, обрахованої відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995.

Свій позов позивач мотивує тим, що позивач працює в Шполянській дитячій мистецькій школі по даний час. 23.09.2021 позивач подала відповідачу письмову заяву про відмову від ризикованого медичного втручання. 19.11.2021 позивачу відповідачем було вручено наказ №69-к/тр про відсторонення позивача від роботи з 08.11.2021 на підставі відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Наказ мотивований тим, що оскільки у позивача відсутнє відповідне щеплення та відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України, відповідач відсторонює позивача від його роботи. Позивач вважає даний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, на її думку, у роботодавця відсутні підстави примушувати працівників вакцинуватися від коронавірусної хвороби COVID-19 та/або притягати їх до дисциплінарної відповідальності за відмову вакцинуватися від цієї хвороби.

Відповідач надав суду відзив, в якому вказав, що позивачу повідомлено про обов`язковість щеплення проти COVID-19 для працівників закладу та було роз`яснено про можливі наслідки її відмови; зважаючи на прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 №1096 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236», що стосується відсторонення від роботи працівників, що відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19. Відсторонюючи позивача від роботи у зв`язку з відсутністю у неї щеплення проти COVID-19, відповідач діяв відповідно до закону, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 на керівників установ та організацій покладено обов`язок забезпечити відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COV1D-19 відповідно до ст. 46 КЗпП України, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Оскільки позивач правомірно була відсторонена від роботи, у зазначений період трудових обов`язків не виконувала, тому відсутні підстави для стягнення невиплаченої заробітної плати за період її відсторонення від роботи.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій вказав, що відповідач не має права вимагати у позивача документ про вакцинацію від хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, так як не передбачено жодним законом. В даному випадку відповідач виконав незаконні розпорядження, накази і постанови та на їх підставі видав незаконно наказ про відсторонення від роботи позивача, чим скоїв кримінальне правопорушення.

Відповідач надав суду заперечення, в яких вказав, що твердження позивача про виконання відповідачем незаконних розпоряджень, наказів і постанов та видання на їх підставі незаконного наказу про відсторонення від роботи є хибним, оскільки відповідно до ст. 117. Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання. Посилання відповідача на ст.46 КЗпП України є доцільним, оскільки в даній статті зазначено, що відсторонення працівників віл роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони: в інших випадках, передбачених законодавством, до яких і належить відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.

Третя особа директор Шполянської дитячої мистецької школи Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Гончаренко М.М. надав суду свої пояснення, в яких вказав, що відсторонюючи позивача від роботи у зв`язку з відсутністю у неї щеплення проти COVID-19, відповідач діяв відповідно до закону, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 на керівників установ та організацій покладено обов`язок забезпечити відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVІD-19 відповідно до ст. 46 КЗпП України, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Третя особа Шполянська міська рада об`єднаної територіальної громади надала суду свої пояснення, в яких вказує, що наказ було винесено з дотриманням вимог законодавства України та позивача було правомірно відсторонено від роботи в зв`язку з чим, просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача вказав,

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 13.12.2021 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Позивач усунув недоліки у визначений суддею термін та ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 17.12.2021 було відкрито провадження у справі.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 14.01.2022 клопотання представника позивача про залучення третьої особи задоволено. Залучено до участі в цивільній справі третю особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача директора Шполянської дитячої мистецької школи Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Гончаренка М.М. Задоволено клопотання представника позивача та залишено без розгляду позовну заяву у новій редакції, яка надійшла до суду 23.12.2021.

Представник позивача та позивач в судове засідання з`явилися, вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач у суд не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі.

Третя особа директор Шполянської дитячої мистецької школи Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Гончаренко М.М. у суд не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади у суд з`явилися, проти задоволення позову заперечував.

2. Мотивувальна частина:

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 0 про відмову від ризикованого медичного втручання від 23.09.2021 позивач повідомила Шполянську ДМШ, що утримується від щеплення від коронавірусної інфекції SARS-COV-2 (а.с. 18).

02.11.2021, позивача було повідомлено про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID- 19, що підтверджується повідомленням від 29.10.2021 №78, на якому ОСОБА_1 поставила підпис та вказала, що не згідна з повідомленням (а.с.19).

Згідно з листом директора Шполянської дитячої мистецької школи Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Гончаренка М.М. № 94 від 19.11.2021, ОСОБА_1 відповідно до її звернення від 08.11.2021 № 34 та від 08.11.2021 №48, від 11.11.2021 № 50 було надано такі документи: - копію наказу «Про припинення роботи Шполянської дитячої мистецької школи та оголошення простою» від 22.09.2021 № 59-к/тр та копія аркуша з особистим підписом від 22.09.2021; - копія трудової книжки; - копія наказу про прийняття на роботу; - копія наказу «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » від 08.11.2021 № 69-к/тр; - копія акту про відмову від ознайомлення під підпис з наказом від 08.11.2021 № 69-к/тр (а.с. 20).

Згідно з наказом директора Шполянської дитячої мистецької школи Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади ОСОБА_3 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » №69-к/тр від 08.11.2021, ОСОБА_1 , викладача класу гітари Шполянської дитячої мистецької школи Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 08.11.2021 на період, до моменту надання документа, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти COVID- 19 або довідки про протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16.09.2011 № 595 (а.с. 21).

Відповідно до акту головного спеціалісту відділу у справах сім`ї, молоді та спорту, культури й туризму Шполянської міської ради ОТГ - Яценко Ірини Вікторівни, директора Шполянської дитячої мистецької школи ОСОБА_3 , заступника директора з навчальної роботи Шполянської дитячої мистецької школи ОСОБА_4 , 08.11.2021 викладачу Шполянської дитячої мистецької школи ОСОБА_1 було надано для ознайомлення під підпис наказ від 08.11.2021 № 69 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ». Від підпису щодо ознайомлення ОСОБА_1 відмовилась (а.с. 22).

За даними трудової книжки ОСОБА_1 01.09.2010 була зарахована на посаду викладача по класу гітари Шполянської дитячої школи підставі Наказу №48. Школу надалі було перейменовано на Шполянську дитячу мистецьку школу Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади (а.с. 23, 24).

За даними розрахункового листа за вересень 2021 року ОСОБА_1 було виплачено 7940,68 грн (а.с. 25).

Позивач 11.11.2021 повідомила відповідача про бажання працювати без вакцинації із збереженням заробітної плати (а.с.26).

Листом від 05.11.2021 позивач зверталась до голови Шполянської ОТГ з вимогою про видачу їй наказу про відсторонення (а.с. 27)

Листом від 08.11.2021 позивач зверталась до директора школи ОСОБА_3 з вимогою надання документів (а.с. 28)

19.11.2021 позивач зверталась до начальника відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності з вимогою надати довідку про заробітну плату(а.с. 29)

За даними довідки про доходи, виданої Шполянською міською радою ОТГ 17.12.2021 № 231, загальна сума отриманого доходу ОСОБА_1 за період з 01.06.2021 по 30.11.2021 становить 515919,32 грн. (а.с. 68).

Розрахункові листи за квітень, травень, червень, серпень, вересень, жовтень 2021 (а.с. 69-70)

Відповідно до наказу, виданого директором Шполянської дитячої мистецької школи Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади ОСОБА_3 № 16-к/тр від 28.02.2022, з 01.03.2022 та до завершення воєнного стану по всій території України було призупинено дію наказу від 08.11.2021 №69-к/тр «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ». ОСОБА_1 , викладача по класу гітари Шполянської дитячої мистецької школи Шполянської міської ради ОТГ, допущено до роботи з 01.03.2022 та до завершення воєнного стану по всій території України.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Так, судом встановлено, що згідно з наказом директора Шполянської дитячої мистецької школи Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади ОСОБА_3 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » №69-к/тр від 08.11.2021, ОСОБА_1 , викладача класу гітари Шполянської дитячої мистецької школи Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 08.11.2021 на період, до моменту надання документа, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти COVID-19 або довідки про протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16.09.2011 № 595 (а.с. 21).

ОСОБА_1 доказів на підтвердження вакцинації або наявності протипоказань до профілактичних щеплень не надала.

Підставою оспорюваного наказу зазначено ст. 46 КЗпП України, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2020 №1645-111, наказ МОЗ України від 04.10.2021 № 2153 "Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням", п. 41.6 Постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVІD-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення в Україні» обов`язковими є профілактичні щеплення проти туберкульозу, поліомієліту, дифтерії, кашлюка, правця та кору. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших інфекційних хвороб, встановлюється Міністерством охорони здоров`я України.

Обов`язковість профілактичних щеплень проти інших, ніж туберкульоз, поліомієліт, дифтерія, кашлюк, правець та кір, інфекційних захворювань передбачена також Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим Наказом МОЗ України від 16.09.2011 № 595.

Наказом МОЗ від 04.10.2021 №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» встановлено, що на період дії карантину обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають, зокрема працівники закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Вказаний наказ опублікований в Офіційному віснику України 08.10.2021.

Цим наказом передбачається, що щеплення є обов`язковим в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 № 595.

Щодо твердження позивача про те, що перелік обов`язкових щеплень визначається виключно Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб" у якому щеплення проти COVID-19 відсутнє, то суд вважає, що для аналізу норми ст.12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" слід використати рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 28.04.2021 у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки». Зазначене рішення не стосується безпосередньо вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, але воно визначає підходи до розуміння ступеню можливого втручання держави у права громадян при запровадженні обов`язкової вакцинації. Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Так ЄСПЛ у п. 269 вищезазначеного рішення зазначає, що визначення терміну "закон" у словосполученні "відповідно до закону" необхідно розуміти не у формальному сенсі, а більш широкому, включаючи підзаконні нормативні акти.

За нормами ст.12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" в ч. 1 передбачено ряд захворювань профілактичні щеплення від яких визначені обов`язковими в самому законі. Частина 2 цієї ж статті передбачає можливість введення і інших обов`язкових профілактичних щеплень для працівників окремих професій, виробництв та організацій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Професія позивача визначена такою, що підлягає обов`язковому профілактичному щепленню від COVID-19, наказом Міністерства охорони здоров`я України. Тобто, враховуючи зазначене рішення ЄСПЛ як джерело права, немає підстав стверджувати, що обов`язковість щеплення проти COVID-19, не встановлена законом.

Таким чином, суд доходить висновку, що процедура визначення обов`язковості щеплення проти COVID-19 передбачена ч. 2 ст. 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" дотримана.

Також нормою ч. 2 ст. 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначено наслідки ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень, а саме: у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Зазначена норма не суперечить ст. 46 КЗпП України частина 1 якої містить можливість відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом у випадках передбачених законодавством. Тобто підстави для відсторонення працівників можуть встановлюватися не лише законом, а й підзаконними нормативними актами.

Як видно з досліджених доказів, позивач була відсторонена від роботи на підставі та в тому числі і пункту 41-6 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236. Цей пункт містить імперативну вимогу до керівників підприємств, установ та організацій забезпечити: контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 №2153 (далі - перелік); відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України" Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; взяття до відома, що: на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України "Про оплату праці" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу"; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Усі вище наведені законодавчі акти є чинними та у встановленому порядку не скасовувались і не визнавалися недійсними.

Сторонами не заперечувалося, що позивач не надав документ, який підтверджує наявність профілактичного щеплення проти COVID-19 чи довідку про наявність абсолютних протипоказань до проведення такого щеплення. Отже, відповідач при відстороненні позивача від роботи, діяв на підставі чинних нормативно-правових актів.

Зважаючи на наведене, твердження позивача про те, що щеплення проти COVID-19 не є обов`язковим, не відповідає дійсності.

До того ж позивач зазначає, що щеплення від COVID-19 є медичним експериментом, суд не погоджується з даним твердженням на підставі наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про лікарські засоби» лікарські засоби допускаються до застосування в Україні після їх державної реєстрації, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частинами 1, 6 статті 9-2 вищевказаного Закону визначено, що у зв`язку із поширенням пандемії коронавірусної хвороби (COVID-19) для забезпечення можливості екстреного медичного застосування окремих лікарських засобів, вакцин або інших медичних імунобіологічних препаратів на час дії надзвичайної ситуації та/або карантину у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, такий лікарський засіб, вакцина або інший медичний імунобіологічний препарат для лікування та/або специфічної профілактики коронавірусної хвороби (COVID-19) може підлягати прискореній державній реєстрації у разі прийняття центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, рішення про державну реєстрацію лікарського засобу, вакцини з метою екстреного медичного застосування з урахуванням певних зобов`язань та за певних, визначених цим Законом, умов.

У разі настання будь-яких наслідків, спричинених застосуванням таких лікарських засобів, вакцин або інших медичних імунобіологічних препаратів для лікування та/або специфічної профілактики коронавірусної хвороби (COVID-19), державою забезпечується здійснення відповідних компенсаційних виплат у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.2021 № 95 затверджено Порядок державної реєстрації вакцин або інших медичних імунобіологічних препаратів для специфічної профілактики гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, під зобов`язання для екстреного медичного застосування (чинного на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 2 вищевказаного Порядку зареєстровано та внесено до Державного реєстру лікарських засобів України згідно із наказами МОЗ України лікарські засоби (медичні імунобіологічні препарати), а саме вакцини КОВІШЕЛД (COVISHIELD), КОМІРНАТІ/COMIRNATY™, CoronaVac, ЯНССЕН, AstraZeneca, Модерна.

Разом з цим, зважаючи на суть позовних вимог, суд має оцінити чи не було втручання у права позивача і чи було таке втручання виправданим. Для цього слід знову звернутися до таких джерел права як Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та практика ЄСПЛ.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Довідник із застосування статті 8 Конвенції з цього приводу зазначає наступне. Поняття приватне життя в принципі не виключає діяльність професійного чи ділового характеру (Jankauskas проти Литви (N 2), § 56-57). Дійсно, приватне життя включає право особи утворювати і розвивати стосунки з іншими людьми, включно зі стосунками професійного чи ділового характеру (C. проти Бельгії, § 25; OleksandrVolkov проти України, § 165). Зрештою, саме в рамках професійного життя більшість людей мають найбільшу нагоду розвивати стосунки із зовнішнім світом (Niemietz проти Німеччини, § 29; Bгrbulescu проти Румунії [ВП], § 71 і цитовані у ній посилання; Antoviж і Mirkoviж проти Чорногорії, § 42). Тому обмеження, що накладаються на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на приватне життя (Sidabras і Dziautas проти Литви, § 47; Bigaeva проти Греції, § § 22-25; див. також Jankauskas проти Литви (N 2), § 56 і Lekaviиienл проти Литви § 36, стосовно обмежень на реєстрацію у спілці адвокатів внаслідок обвинувального вироку). Так само звільнення з посади було визнане таким, що втручається у право на повагу до приватного життя (Цzpэnar проти Туреччини, § § 43-48). У справі OleksandrVolkov проти України, Суд вирішив, що таке звільнення через професійну помилку становить втручання у право на повагу до приватного життя у розумінні статті 8 (§ § 165-167). Суд встановив порушення статті 8, коли заявника перевели на нижчу посаду у місті, яке мало менше адміністративне значення, внаслідок повідомлення про те, що він мав особливі релігійні переконання, і що його дружина носить ісламське запинало (Sodan проти Туреччини, § § 57-60). Ще одне порушення було встановлене у справі, коли заявника звільнили з посади вчителя після зміни правил встановлення еквівалентності наукового ступеню, отриманого за кордоном (ЄahinKuєпротиТуреччини, § § 51-52).

Отже, безсумнівним є те, що запровадження нових обов`язкових щеплень щодо професії позивача є втручанням у здійснення ним свого права на приватне життя. Тому важливим для вирішення питання чи було порушено ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо позивача є встановити чи втручання здійснено згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Для цього суд знову звертається до практики ЄСПЛ, як джерела права, а саме до рішення від 28.04.2021 у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки».

Вище вже обґрунтовувалося, що обов`язкова вакцинація проти COVID-19 встановлена згідно з законом, тобто втручання відбулося згідно з законом.

Щодо мети втручання, то, як зазначено в п. 272 рішення ЄСПЛ від 28.04.2021 у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки», запровадження обов`язкової вакцинації з метою досягнення високого рівня вакцинації для захисту від хвороб, які можуть спричинити серйозний ризик для здоров`я, кореспондується з метою захистити здоров`я інших людей.

Як зазначено, в наказі Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням" від 04.10.2021 року №2153 перелік професій визначено з метою забезпечення епідемічного благополуччя населення України та попередження інфекцій. Тобто у даному випадку, мета втручання у приватне життя позивача була виправдана та легітимна, оскільки загальновідомим є той факт, що COVID-19 є пандемічною хворобою, яка розповсюдилася за короткий термін у всьому світі.

У пунктах 274 та 280 рішення від 28.04.2021 у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки» ЄСПЛ констатує, що органи влади держави можуть самостійно визначати політику у сфері охорони здоров`я і межі їх розсуду є достатньо широкими.

У даному спорі органи влади, шляхом запровадження обов`язкової вакцинації проти COVID-19 для професії позивача, надали йому вибір зробити щеплення (при відсутності протипоказань) чи бути відстороненим без виплати заробітної плати. Позивач не надав жодних доказів, що свідчили б про неможливість чи наявність об`єктивних труднощів для того щоб зробити щеплення. Також відсутні докази щодо неможливості отримання ним відповідної довідки про наявність протипоказань. Тому слід дійти висновку, що позивач не зробила щеплення проти COVID-19 з власної волі, а оскільки вона була попереджена про наслідки у виді відсторонення від посади, то і усвідомлювала ці наслідки.

В пункті 300 рішення від 28.04.2021 у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки» ЄСПЛ зазначає, що у питанні ефективності вакцинації він виходить із загальної згоди щодо життєвої важливості вакцинації для захисту від хвороб, які можуть спричинити шкоду як здоров`ю окремої людини так і викликати суттєві порушення у суспільному житті. Слід нагадати, що ця справа не стосувалася вакцинації проти COVID-19, але зважаючи на тривалість пандемії COVID-19 у світі, кількість хворих та померлих від цієї хвороби, кількість та тривалість обмежень, які застосовуються різними країнами у світі з метою запобігти подальшому розповсюдженню епідемії, негативні економічні наслідки, які пандемія COVID-19 спричинила для всього світу, а також той факт, що Україна використовує вакцини, які рекомендовані Всесвітньою організацією охорони здоров`я, суд доходить висновку, що зазначені ЄСПЛ у п. 300 цього рішення твердження можуть бути застосовані до даних правовідносин.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Разом з тим відповідно до п.п. а, б ст.10 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" громадяни у сфері охорони здоров`я зобов`язані, зокрема, піклуватися про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян, у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Верховний Суд у постанові від 10.03.2021 у справі № 331/5291/19 висловив правову позицію про те, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави, тобто було виправданим.

У постанові Верховного Суду від 08.02.2021 у справі № 630/554/19 вказано, що через відмову матері від профілактичного щеплення дитини у зв`язку з недовірою до вакцини, відповідач правомірно відмовив у прийнятті дитини до дитячого навчального закладу без висновку лікарсько-консультативної комісії (за відсутності у дитини щеплень) про можливість відвідування дитячого навчального закладу. Оскільки будь-яке право об`єктивно кореспондується з обов`язками, право на дошкільну освіту закон пов`язує з обов`язком проведення профілактичних щеплень, які гарантують безпеку як власне окремій дитині, так і особам, які навколо неї, висновки судів нижчих рівнів про протиправність та неправомірність дій завідувачки Дитячого навчального закладу є необгрунтованими і такими, що суперечать закону. Дитина позивача не позбавлена права на освіту і може отримати її в інших формах.

Таким чином, в даній справі індивідуальне право (інтерес) позивача відмовитися від щеплення протиставляється загальному праву (інтересу) інших учасників освітнього процесу на охорону здоров`я. Держава, встановивши обов`язок відсторонення від роботи педагогічних працівників, які не мають профілактичного щеплення, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу.

У даному спорі індивідуальне право (інтерес) позивача відмовитися від щеплення при збереженні обсягу права на працю, в тому числі в навчальному закладі, протиставляється загальному праву (інтересу) інших працівників, які провели щеплення з метою забезпечення загального блага, а також здобувачів освіти, у формі права на охорону здоров`я, що, крім іншого, гарантоване статтями 3, 27 та 49 Конституції України.

Згідно з постановою КМУ від 09.12.2020 № 1236 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19.12.2020 на території України встановлено карантин, який діє і на час винесення рішення. Зазначеною постановою запроваджено цілий ряд карантинних обмежень. Обмеження щодо відсторонення від роботи категорії працівників, до яких відноситься позивач, були запровадженні лише у листопаді 2021 року. Тому, на думку суду, втручання у приватне життя позивача у даному випадку є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки для захисту здоров`я інших осіб.

Європейський суд з прав людини у своїй діяльності дотримується послідовної практики, за якою будь-які втручання та обмеження прав особи мають бути виправданими, здійснюватися виключно відповідно до закону і мати на меті законні цілі, виправдані у демократичному суспільстві та наголошує, що вакцинація є одним із найбільш успішніших та ефективних заходів у сфері охорони здоров`я, мета якої є захист здоров`я окремої особи та суспільства в цілому від інфекційного захворювання. Порушення фізичної недоторканості заявника можна вважати виправданим дотриманням цілей охорони здоров`я населення та необхідністю контролювати поширення інфекційного захворювання (рішення у справах «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки» від 08 квітня 2021 року, «Соломахін проти України» від 15 березня 2012 року).

Отже, право позивача на працю у шкільному навчальному закладі було тимчасово обмежено у зв`язку з ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19. Однак втручання у вказані права позивача ґрунтується на законі і є необхідним для охорони здоров`я учасників освітнього процесу. Досягнення цієї цілі є пріоритетним та виправдовує втручання у право ОСОБА_5 на повагу до приватного життя та право на працю. Таким чином, втручання у права позивача ґрунтується на законі, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети та цілком необхідним у демократичному суспільстві.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про законність оспорюваного наказу та про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування наказу директора Шполянської дитячої мистецької школи Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Гончаренка М.М. «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » №69-к/тр від 08.11.2021.

Зважаючи на правомірність відсторонення позивача від роботи, безпідставними є також вимоги про поновлення на роботі та стягнення з відповідача заробітної плати за час незаконного відсторонення позивача від роботи з 08.11.2021 по 28.02.2022 включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі, тому судові витрати позивача у справі залишаються на його рахунку.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-81, 82, 83, 84, 89, 133, 137, 141, 182, 211, 258, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя С.С. Сивокінь

Повний текст рішення виготовлений 16.05.2022.