Справа № 211/4359/21
Провадження № 2/211/784/22
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України
11 травня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Бехало В.В.,
у відсутність сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути заборгованість за укладеним кредитним договором № б/н від 22.12.2015 в сумі 21 231,51 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором. В обґрунтування вимог зазначено, що 22.12.2015 між сторонами було укладено заяву про приєднання № 954878 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту). Шляхом підписання цієї заяви про приєднання до договору, відповідач приєднався до договору в редакції, яка, на день підписання цієї заяви про приєднання, була розміщена на інтернет-сторінці банку та уклав з банком договір , складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору. На підставі вказаного, банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні, який відповідно до вимог чинного законодавства було змінено на НОМЕР_2 . Підписанням заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою заяви про приєднання, відповідач ініціював одержання та погодився з умовами користування кредитом, відповідно до умов договору та підтвердив укладення між ним та банком кредитного договору. Відповідач просив надати йому кредит, метою отримання якого є задоволення споживчих потреб, в національній валюті шляхом надання відновлювальної кредитної лінії на його картковий рахунок № НОМЕР_1 , позичальнику запропонований бажаний (13 700,00 грн) та максимальний (30 000,00 грн) розміри кредиту. Так, за згодою позичальника було встановлено розмір кредиту в сумі 13 700,00 грн. Однак відповідач належним чином умови договору не виконує, станом на 30.06.2021 заборгованість ОСОБА_1 перед банком складає 21 231,51 грн., з яких: 13 694,71 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 4 064,75 грн. проценти за користування кредитом; 14,00 грн. комісія; 532,51 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 676,48 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 405,80 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1 001,52 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 841,74 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. З метою захисту порушених прав неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач просить вимоги задовільнити.
Ухвалою суду від 26 серпня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 11 травня 2022 року розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку.
В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України.
Представник позивача звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає.
Відповідач, не повідомив причини неявки, відзиву на позов не подав.
Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 22 грудня 2015 року відповідач ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (а.с. 7).
На підставі вказаної заяви позивачем відповідачу відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 . Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 28 грудня 2018 року № 162 року поточний (картковий) рахунок відповідача змінено на № НОМЕР_2 .
Також 22 грудня 2015 року між банком та відповідачем було укладено заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) в сумі 13 700,00 гривень, строком кредитування 24 місяці з можливим подовженням на той самий строк, за яким розмір процентної ставки є фіксованим і складає 30 процентів річних, крім випадків користування кредитними коштами протягом Грейс періоду (а.с. 9).
Підписавши заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії відповідач погодився, що всі умови кредитного договору містяться у договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також з тим, що він ознайомився з загальною вартістю кредиту, реальною річною відсотковою ставкою та загальними витратами по кредиту, які викладені у таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 22 грудня 2015 року.
Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 30.06.2021 року, за ОСОБА_1 утворилася заборгованість у сумі 21 231,51 грн. (а.с. 13-25 копії розрахунку, виписки), з яких:
- 13 694,71 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом);
- 4 064,75 грн. проценти за користування кредитом;
- 14,00 грн. комісія;
- 532,51 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом;
- 676,48 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту);
- 405,80 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом;
- 1 001,52 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту);
- 841,74 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.
Як вбачається із заяви про приєднання, у ній зазначені персональні дані відповідача щодо дати народження, місця проживання, реквізитів паспорту громадянина України, РНОКПП, відомості щодо його фінансового стану, а також міститься інформація про те, що відповідач беззастережно приєднався до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви була розміщена на офіційній інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору (а. с. 7).
Доказів на спростування вищезазначеного, відповідачем до суду не надано.
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статей 610, 611 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки.
Відповідно до статті 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першої статті 1054 та частиною першої статті 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Державний ощадний банк України»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою. статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором від 22.12.2015 в сумі 21 231,51 грн.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2 270,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 5), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд
позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 11 травня 2022 р.
Суддя Н.Г.Середня