Справа № 171/2/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"06" січня 2022 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Хоруженко Н.В.,

за участю секретаря - Харченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Апостолове, справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа - Апостолівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) про встановлення факту народження дитини, -

встановив:

04.01.2022 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , зацікавлена особа - Апостолівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що вона є матірью ОСОБА_2 , який народився у Ялтинському пологовому будинку в м. Ялта Автономної Республіки Крим. Факт народження сина підтверджує довідкою виданою Ялтинським пологовим будинком від 09.11.2021 року за № 1082 та Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 24 березня 2015 року в якому підтверджується факт того, що у заявниці ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ялта, а саме в Ялтинському пологового будинку, мовою оригіналу «ГБУЗ РК «ЯЛТИНСКИЙ РОДИЛЬНЫЙ ДОМ»» народився син - ОСОБА_2 , вагою 2960 грамів, 49 сантиметрів о 11 годині 30 хвилин. При звернені до Апостолівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) з заявою про реєстрацію народження сина їй було відмовлено з посиланням на ч. 2-4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», в зв`язку з тим, що наданий мною документ для реєстрації дитини є недійсним, у зв`язку з чим їй було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту народження дитини. На підставі викладеного заявниця просить встановити факт народження дитини чоловічої статі, вказати прізвище дитини ОСОБА_3 , ім`я - ОСОБА_4 , по батькові - ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 о 11 годині 30 хвилин, живо народженим, за рахунком у матері - другим, в Україні у м. Ялта, від батьків: мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявник надала суду заяву згідно якої просить справу слухати за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити з підстав викладених в заяві.

Представник заінтересованої особи - Апостолівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро)в судове засідання не з`явився, надали суду заяву відповідно до якої просить справу слухати за відсутності їх представника на розсуд суду.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке грунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Положеннями ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Частиною 2 статті 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянкою України, перебуває в шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_2 ).

11 березня 2015 року о 11 годині 30 хвилин перебуваючи на тимчасово окупованій території, у Ялтинському пологовому будинку в м. Ялта, вона народила хлопчика - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вагою 2960 грамів, довжиною 49 см, у зв`язку з чим їй було видано довідку № 1082 від 2021 року Ялтинського пологового будинку, мовою оригіналу «ГБУЗ РК «ЯЛТИНСКИЙ РОДИЛЬНЫЙ ДОМ»» та Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане 24 березня 2015 року Ялтинським міським відділом ЗАГС Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис № 287.

З наданих письмових пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 є їхнім онуком, про його народження їм стало відомо під час телефонної розмови з ОСОБА_6 , який їм повідомив, що ОСОБА_1 11 березня 2015 року о 11 годині 30 хвилин перебуваючи на тимчасово окупованій території, у Ялтинському пологовому будинку в м. Ялта, вона народила хлопчика - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вагою 2960 грамів, довжиною 49 см..

Згідно ст. 257-1 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки заявниця не має можливості збору доказів народження особи на окупованій території та є істотно обмеженою, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, а саме встановлення факту народження необхідно їй для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних йому прав та свобод громадянина України.

У відповідності до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства.

Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно п.п. «а» п. 2, 3, 22, 23 гл. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року підставами для проведення державної реєстрації для народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), що видається закладом охорони здоров`я, незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Власне ім`я дитини визначається за згодою батьків. Власне ім`я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір`ю дитини. По батькові дитині присвоюється за власним іменем батька.

Територія Автономної Республіки та м. Севастополя є тимчасово окупованими внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Це встановлено ч. 2 ст. 1 Закону про окуповані території. Згідно ч. 1 ст 3 Закону «Про окуповані території», окупованою визнається між іншим, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Датою окупаціїї, згідно ч. 2 ст. 1 Закону «Про окуповані території» визначено 20 лютого 2014 року.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення факту народження дитини заявниці необхідно для проведення державної реєстрації народження.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, з метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник, дитина та її батьки, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість вимог щодо встановлення факту народження дитини, оскільки реєстрація народження дитини не можлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265, 293, 294, 315-319 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа - Апостолівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі, вказати прізвище дитини ОСОБА_3 , ім`я - ОСОБА_4 , по батькові - ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 о 11 годині 30 хвилин, живо народженим, за рахунком у матері - другим, в Україні у м. Ялта, від батьків: мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:Н. В. Хоруженко