Справа № 724/2327/21
Провадження № 2/724/133/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2022 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

при секретарі: Філіпчуку Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хотин Чернівецької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на проживання та користування житловим будинком,-

В С Т А Н О В И В:

25.11.2021 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на проживання та користування житловим будинком.

В обґрунтування своєї позовної заяви позивач зазначає, що являється власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 даний будинок належить її на праві власності. У даному будинку зареєстрований відповідач колишній зять ОСОБА_2 , як член сім`ї, однак він не проживає в ньому більше року. Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 16.01.2021 року шлюб між донькою позивача та відповідачем було розірвано. На даний час речей відповідача у будинку немає, відповідач не виконує жодних обов`язків з утриманням житлового будинку, проведення поточного ремонту сплати комунальних платежів. Факт реєстрації відповідача у будинку позивача створює для позивача незручності.

Позивач вказує, що має намір оформити субсидію на комунальні послуги, однак реєстрація відповідача перешкоджає у оформленні субсидії та отриманні державної допомоги на комунальні послуги.

Враховуючи вище викладене позивач просить суд задовольнити його позовну заяву в повному обсязі та визнати відповідача таким, що втратив право проживання та користування житловим будинком.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 17 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Частиною 4 ст. 19 ЦПК України для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні призначене загальне позовне провадження.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, але на адресу суду 03.05.2022 подав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти винесення по справі заочного рішення

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, про причини неявки не повідомив, відзив на позов та заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав.

Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 280 ч. 1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням наведених обставин, та відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що власником на 1/1 частку житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.03.2010 року та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30.03.2010 року серія НОМЕР_1 (а.с 6-7).

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 16 січня 2021 року справа № 724/1886/20 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 15 липня 2004 року у виконавчому комітеті Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, актовий запис № 17 розірвано.

Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї від 17.11.2021 року № 1299 в якому вказується, що при обстеження сім`ї виявлено, що ОСОБА_4 проживає в господарстві своїх батьків разом із дітьми. Колишній чоловік ОСОБА_2 лише прописаний в даному господарстві по факту не проживає з слів сусідів не проживає більше року.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як вбачається з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, враховуючи те, що позивач є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 в якому зареєстрований та не проживає відповідач, реєстрація якого створює для позивача перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а тому власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред`явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позовну заяву ОСОБА_5 слід задовольнити в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову - на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76-89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на проживання та користування житловим будинком - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації місце проживання: АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право проживання та користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації місце проживання: АДРЕСА_1 паспорт серія НОМЕР_2 РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 908 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним Процесуальним Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення (в порядку ст. 284 ЦПК України) може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20-ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення складено 12.05.2022 року.

Суддя: О.Г. Єфтеньєв