Справа №949/1438/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2022 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді Отупор К.М.,
за участю секретаря судового засідання Катюха К.В.,
представника позивача - адвоката Луцюка М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в режимі відеоконференції з Рівненським апеляційним судом, за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Січова Тамара Іларіївна про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Січової Тамари Іларіївни та просить:
- в рахунок погашення основного боргу ОСОБА_2 на її користь звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу Рівненської області Мелех О.П. 02.10.2001 року №4650 та зареєстрованого КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" 07.11.2001 року за реєстровим номером: 190-409, в реєстровій книзі номер: 11, шляхом продажу предмета іпотеки на електронному аукціоні в межах процедури виконавчого провадження, з визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;
- вирішити питання про розподіл судових витрат.
25 березня 2021 року ОСОБА_4 , позикодавець та іпотекодержатель за вищевказаними договорами, помер. Вона, як дружина померлого ОСОБА_4 , є єдиним спадкоємцем, який заявив свої права на спадщину та прийняв її після його смерті.
ОСОБА_2 , будучи позичальником за договором позики, за життя позикодавця - ОСОБА_4 , порушуючи норми законодавства та умови договору позики, не був виконаний обов`язок щодо повернення останньому грошових коштів у національній валюті в сумі 540000 грн.
Відтак, будучи спадкоємцем першої черги за законом, у неї, як дружини позичальника та іпотекодержателя, виникло право на пред`явлення даного позову.
З метою виконання припису ст. 35 Закону України "Про іпотеку", нею 13 жовтня 2021 року була направлена на адреси відповідачів вимога про повернення грошових коштів за договором позики від 31 жовтня 2017 року. Однак, ані позичальником, ані іпотекодавцем не були вжиті жодні заходи, спрямовані на виконання направленої та отриманої ними вимоги.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Луцюк М.П. позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Пояснення щодо обставин укладення договорів позики та договору іпотеки від 31 жовтня 2017 року надав аналогічні змісту, викладеному у позовній заяві. При цьому не заперечив щодо ухвалення заочного рішення суду.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, хоча про розгляд справи були повідомлені своєчасно та належним чином шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті "Судової влади України".
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Січова Т.І. в судове засідання не з`явилась, подавши до суду письмові пояснення в яких не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Крім того, у письмових поясненнях вказала на можливість розгляду справи без її участі.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подали відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення.
Вислухавши представника позивача, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до наступного висновку.
Cудом встановлено, що 31 жовтня 2017 року між ОСОБА_4 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) був укладений договір позики, який посвідчений Січовою Т.І., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області (а.с.22).
Крім того, у зазначеному пункті договору вказано, що вищевказані грошові кошти передані ОСОБА_2 до посвідчення даного договору.
У п. 2 договору позики зазначено про згоду дружини ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , та згоду дружини ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , на укладення даного договору стверджується заявами, справжність підпису на яких засвідчено ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області 31 жовтня 2017 року р.№1004 та р.№1007.
Повернення позиченої суми мало відбуватися 31 жовтня 2018 року о 12 год., що підтверджувалося б нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_4 (п. 3 договору).
При цьому, у п. 5 договору сторонами визначено, що якщо ОСОБА_2 своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний на вимогу ОСОБА_4 сплатити грошову суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, а ОСОБА_4 вправі звернутися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису і подати цей договір до стягнення в порядку і строки, передбачені законодавством України.
Також, як вбачається із матеріалів справи, в той же день 31 жовтня 2017 року між сторонами ОСОБА_4 (Іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (Іпотекодавець) укладений договір іпотеки, який посвідчений Січовою Т.І., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області та зареєстрований в реєстрі за № 1009.
Предметом даного договору, з метою виконання зобов`язань, що випливають з договору позики, є нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , яка належить Іпотекодавцеві на підставі договору дарування квартири, посвідченого Мелех О.П., приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу Рівненської області 02.10.2001 року, р. №4650, та зареєстрованого КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" 07.11.2001 року, за реєстровим номером: 190-409, в реєстровій книзі номер: 11.
Предмет іпотеки має наступні характеристики: загальна площа - 50,0 кв.м., житлова площа - 28,0 кв.м., двокімнатна (п.п. 1.1, 1.2 договору іпотеки).
У п. 1.3. договору іпотеки визначено, що заставна вартість предмета іпотеки є договірною і погоджено сторонами у розмірі 550000 грн.
Відповідно до п. 3.1.5 договору іпотеки, Іпотекодавець зобов`язаний при невиконанні або неналежному виконанні основного зобов`язання добровільно передати предмет іпотеки Іпотекодержателю (за його вимогою) для його подальшої реалізації за ціною, визначеною п. 1.3 цього договору, яку сторони погоджують як звичайну ціну предмету іпотеки, та направлення отриманих коштів на погашення заборгованості за основним зобов`язанням.
До того ж, Іпотекодержатель, у відповідності до п.п. 3.4.1 та 3.4.2 договору іпотеки, у випадку невиконання основного зобов`язання, має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом його реалізації у спосіб визначений цим договором та чинним законодавством, а також задовольнити вимоги в тому обсязі, які є на момент фактичного задоволення, зокрема суму боргу, проценти, збитки, завдані простроченням виконання, витрати, пов`язані з утриманням та зверненням стягнення на предмет іпотеки тощо.
Згідно п. 4.1 договору іпотеки, іпотека виникає з моменту підписання сторонами та нотаріального посвідчення цього договору.
У випадку невиконання основного зобов`язання та інших випадках, передбачених основним зобов`язанням, цим договором та чинним законодавством України, Іпотекодержатель набуває права задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки (п.5.1 договору іпотеки).
Сторони у п. 5.3 договору іпотеки, погодили, що порядок реалізації предмета іпотеки для погашення заборгованості за основним зобов`язанням визначається Іпотекодержателем та може здійснюватися як із залученням Іпотекодавця, так і без нього, всіма можливими способами, зокрема, через аукціон, біржі тощо.
На підставі ст. 73 Закону України "Про нотаріат" та у зв`язку з посвідченням цього договору іпотеки, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Січовою Т.І., на предмет іпотеки накладена заборона відчуження на період дії цього договору, про що значиться у п. 1.6 договору іпотеки та підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 41-43).
Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 26.03.2021 року, копія якого додана до матеріалів справи (а.с.20), ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.
Згідно інформації приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Січової Т.І. від 05.10.2021 року №39 (а.с.21) за даними заведеної спадкової справи №10/2021 (номер в Спадковому реєстрі 67778623) єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину та заявив про свої права на спадщину після померлого ОСОБА_4 є ОСОБА_1 , яка є дружиною останнього, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, наявної у матеріалах справи.
Відповідно до приписів ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відтак, будучи спадкоємцем першої черги за законом, у ОСОБА_1 , як дружини позикодавця та іпотекодержателя та особи, яка єдиною прийняла спадщину після його смерті, виникло право на пред`явлення вимоги до відповідачів.
Згідно із ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
У ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
За змістом норм ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
За змістом ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Верховний Суд України у постановах від 01 жовтня 2014 року у справі №6-113цс14 та від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15 висловив правові позиції та вказав на те, що за змістом норми ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Перевіривши наведений позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних нарахувань, суд вважає його належним і допустимим, оскільки такий не спростований відповідачами
Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 572 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом
Згідно із ч. 1 ст. 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
За змістом цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України.
Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.
Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.
Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня.
Отже, стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 року у справі № 6-1080цс15.
Водночас, приписами ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
При цьому, положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (ч. 2 ст. 35 цього Закону).
Так, з метою виконання припису ст. 35 Закону України "Про іпотеку", позивачем ОСОБА_1 13 жовтня 2021 року було надіслано відповідачам вимогу про повернення грошових коштів за договором позики від 31 жовтня 2017 року (а.с.27-37), які отримані останніми 16 жовтня 2021 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.38).
Однак, як встановлено у судовому засіданні, ані позичальником ОСОБА_2 , ані Іпотекодавцем ОСОБА_3 не були вжиті жодні заходи, спрямовані на виконання направленої та отриманої ними вищевказаної вимоги.
Положеннями ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:
загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;
опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності);
спосіб реалізації предмета іпотеки;
пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.
У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 264, 265, 273, 280, 287 - 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити.
В рахунок погашення основного боргу ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_3 ), звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , жителька АДРЕСА_4 ) на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу Мелех О.П. 02 жовтня 2001 року №4650 та зареєстрованого КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" 07 листопада 2001 року, за реєстровим номером 190-409, в реєстровій книзі номер 11, шляхом продажу предмета іпотеки на електронному аукціоні в межах процедури виконавчого провадження, з визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Стягнути солідарно із ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , жителька АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_3 ), понесені судові витрати з оплати судового збору з розмірі 6968,63 грн. (шість тисяч дев`ятсот шістдесят вісім гривень 63 коп.).
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення суду складено 22 квітня 2022 року.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду: Отупор К.М.