Провадження №2/389/367/21
Ухвала

іменем України

12 травня 2022 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Баланюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Знам`янка Кіровоградської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Знам`янської міської територіальної громади Кіровоградської області про розірвання договору оренди землі,

за участю: представника позивачки адвоката Урсаленка О.М., представника відповідача ОСОБА_2 ,

встановив:

ОСОБА_1 23.06.2021 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати договір оренди землі від 26.11.2012, укладений між нею та Знам`янською міською радою Кіровоградської області щодо земельної ділянки з кадастровим номером :50:230:005, зареєстрований у відділі Держкомзему у м.Знам`янка, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.12.2012 за №00228.

Зі змісту оспорюваного договору вбачається, що він укладений між Знам`янською міською радою Кіровоградської області та позивачкою як фізичною особою. Проте, зазначений правочин скріплений орендарем ОСОБА_1 печаткою приватного підприємця. Об`єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 600,00 кв.м., у тому числі 600,00 кв.м. забудовані землі, які використовуються в комерційних цілях. Земельна ділянка передана в оренду для розміщення та обслуговування бару та магазину, цільове призначення комерційне використання.

Позивачка в дане судове засідання не з`явилася, проте у попередньому засіданні пояснила, що на час укладання договору оренди землі вона мала статус суб`єкта підприємницької діяльності, однак в договорі з невідомих їй причин її статус визначено як фізична особа, при тому, що земля їй надавалася в оренду саме для здійснення підприємницької діяльності. На договорі нею проставлений відбиток печатки фізичної особи-підприємця на вимогу представника другої сторони договору.

Представник відповідача у даному судовому засіданні пояснив, що оспорюваний договір укладений з позивачкою як з фізичною особою, однак земельна ділянка передана їй в оренду для здійснення підприємницької діяльності. Причини наявності у цьому договорі відбитку печатки позивачки як фізичної особи-підприємця йому невідомі.

Згідно зі ст.128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно зі ст.42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями (ч.ч.1, 2 ст.3 ГК України).

Позивачка ОСОБА_1 припинила реєстрацію як суб`єкт підприємницької діяльності 03.01.2017, що встановлено судом з наданого позивачкою для огляду в попередньому судовому засіданні витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, судом встановлено, що на час укладання оспорюваного договору позивачка мала статус фізичної особи-підприємця, спірна земельна ділянка передана їй в оренду як приватному підприємцю для комерційного використання з обслуговування бару та магазину. Таким чином, даний спір виник у зв`язку із здійсненням позивачкою господарської діяльності, оскільки земельна ділянка надавалася їй як суб`єкту господарювання та використовувалася нею виключно для здійснення підприємницької діяльності, про що також не заперечували сторонами в судовому засіданні.

Характер правовідносин, що виникли між сторонами, виходячи зі змісту укладеного договору оренди земельної ділянки, свідчить про те, що він пов`язаний з використанням спірної земельної ділянки позивачкою для здійснення підприємницької діяльності, спір пов`язаний з розірванням договору оренди земельної ділянки, право на яке відповідачем не визнається, а позовні вимоги стосуються прав та інтересів сторін саме як учасників господарських відносин.

Цей висновок суду підтверджується також рішенням Знам`янської міської ради Кіровоградської області від 04.11.2019 №2234, відповідно до якого позивачці відмовлено у розірванні оспорюваного договору оренди землі, оскільки відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі» припинення підприємницької діяльності не є підставою для припинення такого договору.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами.

Згідно з п.1 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (п. 73), з 15.12.2017 господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Згідно зі ст.51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною 8 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до ст.52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень ч.2 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Враховуючи вищезазначене, оскільки даний спір, виходячи зі змісту правовідносин сторін та суб`єктного складу правочину, зобов`язання за якими у позивачки із втратою нею статусу як фізичної особи-підприємця не припинилися, відповідно до ст.20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарських судів і, згідно з вимогами ч.1 ст.19 ЦПК України не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України провадження у справі підлягає закриттю.

Згідно з ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки позивачкою при подачі позову до суду сплачений судовий збір в сумі 908 грн., однак провадження у даній справі підлягає закриттю у зв`язку з тим, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому сплачену суму судового збору слід повернути позивачці.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.ст.258, 260, 261 ЦПК України, суд,

постановив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Знам`янської міської територіальної громади Кіровоградської області про розірвання договору оренди землі, закрити.

Роз`яснити позивачці, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн., сплачений відповідно до квитанції №55923436 від 17.05.2021 у ПАТ АБ «Укргазбанк».

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 13.05.2022.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва