Справа № 165/3720/21
Провадження № 2/165/199/22
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Король І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нововолинську, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» про стягнення вихідної допомоги, заборгованої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

встановив:

15 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства "Дирекція по будівництву об`єктів" про стягнення вихідної допомоги, заборгованої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 11 квітня 2022 року, у вказаній цивільній справі замінено первісного відповідача: Державне підприємство "Дирекція по будівництву об`єктів" на належного відповідача Державне підприємство «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» (, адреса: с.Поромів, Іваничівський район, Волинська область, Україна).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 , працював у ДП «Передпускова дирекція Шахти №10 «Нововолинська» в період з 19 грудня 2012 року по 13 квітня 2021 року. 13 квітня 2021 року ОСОБА_2 було звільнено із займаної посади на підставі Наказу №13/к від 13.04.2021 відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору із виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку (підтверджується записом №34 трудової книжки серії НОМЕР_1 ). У день звільнення роботодавець, в порушення вимог трудового законодавства не здійснив вчасного розрахунку, а також всупереч вимогам КЗпП України не виплатив позивачу вихідну допомогу розмірі тримісячного середнього заробітку. Вважає, що протиправні дії ДП «Дирекції по будівництву об`єктів» підтверджується листом від 07 червня 2021 року №10/161 з якого вбачається, що заборгованість перед ОСОБА_1 по заробітній платі та вихідній допомозі становить 24 332 (двадцять чотири тисячі триста тридцять дві) грн.09 коп. Зазначає, що Згідно листа ДП «Дирекції по будівництву об`єктів» №10/161 від 07.06.2021 року про середню заробітну плату ОСОБА_1 розмір середньоденного заробітку становить 384,23 грн. Період затримки розрахунку становить 213 днів, з 14.04.2021 року (день наступний за днем звільнення) по 12.11.2021 року (день день звернення до суду), середньоденний заробіток становить 384,23 грн., а тому вважає, що до стягнення з Відповідача на користь Позивача належить 81 840 (вісімдесят одна тисяча вісімсот сорок) грн. 99 коп. з розрахунку (384,23 грн. х 213 дн. = 81 840,99 грн.) середнього заробітку на час затримки розрахунку при звільненні, просить суд стягнути з відповідача в його користь 24 332,09 грн. розрахункових належних при звільненні та 81 840,99 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період із 14 квітня 2021 року по 12 листопада 2021 року включно, 3500 грн. витрат на правничу допомогу та 908 грн. судового збору.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Назарук Ю.В. подала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності та відсутності її довірителя (а.с.91).

Представник відповідача Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» Грибов В.В. у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. (а.с.113). У відзиві представник відповідача зазначає, що при вирішенні питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку необхідно врахувати, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про виплату середнього заробітку через вісім місяців після звільнення. Станом на 05.05.2022 року (проведення судового засідання після заміни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дирекція по будівництву об`єктів» про стягнення вихідної допомоги, заборгованої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, первісного відповідача: Державне підприємство «Дирекція по будівництву об`єктів» на належного відповідача - Державне підприємство «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська») розмір середнього заробітку за 264 робочих дні становить 101 437 грн., що перевищує в 12,5 разів середньомісячний заробіток працівника, що не відповідає вимогам справедливості та пропорційності. Вважає, що позивач умисно звернувся з позовом до неналежного відповідача. Просить у задоволенні позову відмовити (а.с.97-100).

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судом, позивач працював у ДП «Передпускова дирекція Шахти №10 «Нововолинська»» гірником підземним. Наказом по підприємству за №13/К від 13 квітня 2021 року він був звільнений з підстав, передбачених ч.3 ст.38 КЗпП України (за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим органом законодавства, умов колективного чи трудового договору, з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку, згідно ст.44 КЗпП України) (а.с.7-10, 87).

Згідно довідки ДП «Дирекція по будівництву об`єктів» за №10/161 від 07 червня 2021 року, відповідач заборгував позивачу 24332,09 грн. розрахункових. Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складала 384,23 грн., що підтверджується вищевказаною довідкою (а.с.11).

Позивач звернувся до суду 15 листопада 2021 року, тобто до сливу одного року після його звільнення з роботи з ДП «Передпускова дирекція Шахти №9 «Нововолинська»» і при цьому заборгованість по заробітній платі лишається не погашеною.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків у момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи із середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця.

Висновок щодо можливості зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15 (провадження № 14-623цс18), яка відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням № 6-113цс16.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те,

з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Така правова позиція застосована також Верховним Судом і у справі № 165/622/20 (постанова від 20 травня 2021 року).

При вирішенні вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку необхідно врахувати, що середній заробіток, за підрахунком позивача, становить 81840,99 грн., що у 12,5 разів перевищує заборгованість підприємства і на думку суду, не відповідає вимогам справедливості та пропорційності.

З метою дотримання критеріїв справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця, який допустив порушення трудового законодавства та законодавства про оплату праці, суд дійшов висновку, що конкретні обставини справи дають підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з 81840,99 грн. до 15 000 грн., оскільки саме за таких обставин будуть враховані та дотримані інтереси обох сторін - працівника, який звільнився у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства умов колективного чи трудового договору та роботодавця, який є господарюючим суб`єктом державної форми власності.

Оскільки, саме з вини підприємства належні звільненому працівникові суми у строки зазначені в ст.116 КЗпП України не були виплачені і не виплачені на даний час, суд частково задоволює позовні вимоги та стягує з відповідача ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» в користь позивача ОСОБА_1 24332,09 грн. розрахункових належних йому при звільненні з підприємства, а також 15000 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 квітня 2021 року по 12 листопада 2021 року включно.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача, підлягає стягненню 908 грн. судового збору, що підтверджені документально (а.с.4).

Щодо вимог позивача про стягнення 3500 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з розміру задоволених позовних вимог, з врахуванням складності справи, фінансового стану сторін, фактично здійснених адвокатом робіт та наданих послуг, а тому стягує з відповідача в користь позивача 1500 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги, що підтверджуються документально (а.с.13-18).

Керуючись ст.13, ст.12, ст.81, ст.141, ст.211, ст.259, ст.263, ст. 279 ЦПК України, на підставі ст.47, ст.116, ст.117 КЗпП України, ст.1, ст.2, ст.5, ст.7, ст.10, ст.15 Закону України Про оплату праці, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» (, адреса: с. Поромів, Іваничівський район, Волинська область) в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) 24332 (двадцять чотири тисячі триста тридцять дві) грн. 09 коп. розрахункових належних йому при звільненні з підприємства та 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 квітня 2021 року по 12 листопада 2021 року включно.

Стягнути з Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» (, адреса: с. Поромів, Іваничівський район, Волинська область) в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору та 1500 (одну тисячу п`ятсот) грн. витрат понесених на правничу допомогу адвоката.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк