Ухвала

10 травня 2022 року

м. Київ

справа № 341/1362/20

провадження № 61-4077ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Первинної профспілкової організації «Бурштинської ТЕС» про стягнення заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Первинної профспілкової організації «Бурштинської ТЕС» (далі - ППО «Бурштинської ТЕС») про стягнення заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позову зазначав, що 17 вересня 2015 року його обрано головою профспілкового комітету Бурштинської ТЕС терміном на 5 років на платній основі.

12 червня 2018 року центральним комітетом Укрелектропрофспілки видано розпорядження про звільнення його з роботи з 18 квітня 2018 року, однак при звільненні не виплачені всі належні йому суми.

Остаточний розрахунок з ним проведено 21 листопада 2018 року.

Враховуючи затримку розрахунку при звільненні та посилаючись на положення статей 116, 117 КЗпП України, просив суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 квітня 2018 року по 21 листопада 2018 року у розмірі 200 859,00 грн.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ППО «Бурштинської ТЕС» на користь ОСОБА_1 50 000,00 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 квітня 2018 року по 21 жовтня 2018 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

З огляду на неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку за час затримки розрахунку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, вважав справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам справи, які мають юридичне значення, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення належних виплат за період з 18 квітня 2018 року по 21 жовтня 2018 року у розмірі 50 000,00 грн.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ППО «Бурштинської ТЕС» задоволено.

Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської областівід 12 жовтня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (невиплаченої при звільненні суми заробітної плати у розмірі 30 727,18 грн) виключно за період з 19 квітня 2018 року по 21 листопада 2018 року, пропустив передбачений статтею 233 КЗпП України трьохмісячний строк звернення з таким позовом до суду, підстав для поновлення вказаного строку судом не встановлено.

05 травня 2022 року ОСОБА_1 (через систему «Електронний суд») звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2021 року.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненніу загальному розмірі 200 859,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (248 100,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки, касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Первинної профспілкової організації «Бурштинської ТЕС» про стягнення заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний