Справа № 643/69/22
Провадження № 2-о/643/117/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2022 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: Московський відділ державної реєстрації акті цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту народження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Євпаторія АР Крим, Україна, у матері ОСОБА_4 та батька ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у справі, суд керується таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 2 ст. 60 ЦПК України передбачено, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Аналіз вказаних положень ЦПК України в їх сукупності та взаємозв`язку з іншими положеннями ЦПК України свідчить, що термін «малозначні спори (малозначні справи)» використовується виключно щодо справ, які розглядаються в порядку позовного провадження.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в справах окремого провадження представником може бути виключно адвокат, оскільки особа, яка не є адвокатом, може бути представником виключно під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи), тобто під час вирішення справ, що розглядаються в порядку позовного провадження.

Зазначений висновок також випливає і з формулювання положень ч. 2 ст. 60 ЦПК України, якими передбачено, що особа, яка не є адвокатом, може бути представником під час розгляду саме спорів. Між тим в справах окремого провадження спір (про право) відсутній.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 , який підписав заяву, є адвокатом, матеріали справи не містять.

З метою забезпечення права заявника на доступ до правосуддя, судом перевірено дані Єдиного реєстру адвокатів України щодо наявності в ньому відомостей про адвоката Капцова М.Є., та встановлено, що адвокат із вказаним даними в реєстрі відсутній.

Таким чином, будь-яких даних відносно того, що ОСОБА_1 є адвокатом, судом не отримано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заяву про встановлення факту в інтересах ОСОБА_2 подано особою, яка не є адвокатом, а відтак - не має права представляти інтереси ОСОБА_2 в даній цивільній справі, яка розглядається в порядку окремого провадження та не відноситься до категорії спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи).

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 274 ЦПК.

Враховуючи тотожність відповідних норм ЦПК України, які регулювали питання щодо форми та змісту заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, станом на час прийняття Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, та регулюють вказані питання станом на даний час, суд вважає за можливе врахувати вказані вище роз`яснення Верховного Суду України під час вирішення питання про можливість відкриття провадження в даній цивільній справі.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли її підписано особою, яка не має права її підписувати.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , який підписав заяву в інтересах ОСОБА_2 , не має права представляти його інтереси в даній цивільній справі та підписувати від його імені заяви, суд на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України повертає заяву особі, які її подала.

Керуючись ст. 185, 258-261, 353-354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: Московський відділ державної реєстрації акті цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту народження - повернути ОСОБА_1 .

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Д.А. Крівцов