Номер провадження: 22-ц/813/2045/22
Справа № 518/184/20
Головуючий у першій інстанції Алексєєва О. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Хухрова С.В.,

переглянувши справу №518/184/20 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2020 року у складі судді Алексєєвої О.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 12 лютого 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Договір №б/н від 29 листопада 2011 року, за яким отримано кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення зобов`язань за договором, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 за Договором №б/н від 29 листопада 2011 року заборгованість станом 12 грудня 2019 року в загальній сумі 11905,74 грн. та судові витрати в сумі 2102,00 грн. (а.с.2-6).

Ухвалою судді Ширяївського районного суду Одеської області від 24 лютого 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.47).

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, про що зазначила в заяві від 25 листопада 2020 року, при цьому відзив на позов не подала (а.с.97).

Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю вимог (а.с.99-101).

Висновок суду мотивовано тим, що надані банком витяги з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів не містять підпису позичальника. З відповідача підлягають стягненню лише заборгованість за тілом кредиту в сумі 7332,61 грн. та заборгованість за відсотками в сумі 1232,24 грн, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, а всього в сумі 8564,85 грн. Однак, дослідженням виписки по картковому рахунку відповідача ОСОБА_1 встановлено, що знято грошові кошти в сумі 6095,41 грн., внесено грошові кошти в рахунок погашення кредиту в сумі 9842,71 грн., що перевищує зняту суму на 8564,85 грн., в зв`язку з чим суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення заборгованості, оскільки заборгованість суд вважав погашеною.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення суду.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.104-110).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у помилковості висновку суду про недоведеність вимог. На підставі анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку встановлено кредитний ліміт. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту і його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснила з власної ініціативи дії щодо проведення її активації, користування карткою, отримання кредитних коштів. Активація картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Крім цього, відповідач зверталася до банку для перевипуску картки, отримала перевипущені картки з новими номерами та продовженим строком дії, якими продовжувала користуватися. Укладення договору відповідачем у відповідності до статті 634 ЦК України шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку є доведеним. Користуючись протягом тривалого часу кредитними коштами та здійснюючи часткове погашення боргу, відповідач у відповідності до частини 2 статті 642 ЦК України фактично погоджувалася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, які діяли як на момент укладення договору, так і після внесення до них змін шляхом прийняття нових редакцій Умов та правил, а також Тарифів. Укладений між сторонами кредитний договір є правомірним відповідно до положень статті 204 ЦК України, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом, договір не визнаний судом недійсним. З огляду на що, за положеннями правочину відповідач має нести цивільно-правову відповідальність у відповідності до норм статей 525, 526, 610, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України за невиконання умов кредитного договору. Суд проігнорував вимоги статті 1048 ЦК України та той факт, що кредит не може бути безпроцентним, безпідставно змінив порядок погашення заборгованості, встановлений законом, не врахувавши нараховані за час користування кредитними коштами проценти відповідно до вимог статті 1048 ЦК України. Висновки суду щодо погашення заборгованості за договором суперечать як умовам договору, так і статтям 534, 1048 ЦК України, адже факт погашення заборгованості за процентами не доводився відповідачем та не встановлювався судом. Висновок суду про погашення заборгованості, що зроблений судом без урахування зазначених норм матеріального права, з урахуванням преюдиційного значення встановлених судом обставин, може позбавити позивача права на судовий захист, адже наявність висновку про погашення заборгованості за кредитом позбавляє можливості звернутися до суду за стягненням відсотків за статтею 1048 ЦК України та статтею 625 ЦК України, право на які гарантовані законом, та які в даній справі судом не лише не стягувалися, а й не визначалися, оскільки суд передчасно дійшов висновку про повне погашення боргу.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

29 листопада 2011 року ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в АТ КБ «ПриватБанк» підписала анкету-заяву, в якій зазначила про свою згоду з тим, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають Договір, що вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку у письмовому вигляді. Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 зобов`язався в подальшому самостійно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті банку (а.с.13).

На підставі укладеного у такий спосіб Договору №б/н від 29 листопада 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 останньою отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно інформації з Єдиної клієнтської бази АТ КБ «ПриватБанк » Гинга Р.М. видано 29 листопада 2011 року платіжну картку №5577 .… …. 8866 строком дії 06/15, тобто червень 2015 року включно, видано 11 вересня 2013 року платіжну картку №5168 …. …. 9517 строком дії 07/17, тобто липень 2017 року включно, видано 15 червня 2016 року платіжну картку №4149 …. …. 4070 строком дії 06/18, тобто червень 2018 року (а.с.70).

За Договором №б/н від 29 листопада 2011 року ОСОБА_1 встановлено 11 вересня 2013 року кредитний ліміт 0,00 грн., 12 червня 2015 року встановлено кредитний ліміт 2000,00 грн., 31 січня 2017 року збільшено кредитний ліміт до 3300,00 грн., 30 червня 2019 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с.69).

Виписка по картковому рахунку ОСОБА_1 відображає рух коштів із зазначенням дати, деталей, суми грошових операцій, тобто містить деталізацію усіх дебетних та кредитних платежів по платіжних картках в період їх дії (а.с.66-68).

Згідно розрахунку за Договором №б/н від 29 листопада 2011 року заборгованість станом на 12 грудня 2019 року склала 11905,74 грн., з них: 7332,61 грн. заборгованість за тілом кредитом (в тому числі 7332,61 грн. за простроченим тілом кредиту); 1232,24 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України; 2297,76 грн. пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 543,13 грн. штраф (процентна складова) (а.с.7-10).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

На підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 . Договору №б/н від 29 листопада 2011 року виникло грошове зобов`язання, що мало сторонами договору виконуватись належним чином, проте, фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуто, що мало наслідком звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.

Судом першої інстанції у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю вимог.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції та, відповідно, приймає доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до Договору №б/н від 29 листопада 2011 року ОСОБА_1 отримала грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування коштами з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок та видано 29 листопада 2011 року платіжну картку №5577 .… …. 8866 строком дії 06/15, тобто червень 2015 року включно, видано 11 вересня 2013 року платіжну картку №5168 …. …. 9517 строком дії 07/17, тобто липень 2017 року включно, видано 15 червня 2016 року платіжну картку №4149 …. …. 4070 строком дії 06/18, тобто червень 2018 року.

Про факт отримання вказаних платіжних карток свідчить надана Банком виписка по рахунку клієнта, з якої вбачається, що ОСОБА_1 користувалася вказаними картками, зокрема, знімала кошти у банкоматі, користувався терміналом, сплачувала за товари в торговій мережі тощо.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, які аналогічні правовим висновкам Верховного Суду України, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України).

Строк дії виданої ОСОБА_1 15 червня 2016 року платіжної картки №4149 …. …. 4070 встановлено до 06/18, тобто до 30 червня 2018 року, з позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 12 лютого 2020 року, тобто в межах строку загальної позовної давності тривалістю у три роки.

Договір №б/н від 29 листопада 2011 року є договором приєднання. При укладенні Договору сторони керувалися статтею 634 ЦК України, частиною 1 якої визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банк»», які викладені на банківському сайті.

Анкетою-заявою ОСОБА_1 підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

При встановленні та зміні кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Власник карткрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, який відповідно до п.1.1.1.44 Договору є короткостроковим кредитом, що надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин Договору передбачена п.п.1.1.1.67, 1.1.5.1, 1.1.5.2 Договору.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно п.2.1.1.3.1 Договору погашення кредиту та процентів здійснюється наступними шляхами:

договірним списанням, де клієнт доручає банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим Договором, 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта за цим Договором;

внесенням клієнтом коштів у готівковій або безготівковій формі в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту.

Отже, умовами Договору передбачено, що у разі відсутності коштів на рахунках, відповідач здійснює погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу; згідно п.1.1.1.60 Договору мінімальний обов`язковий платіж це розмір боргових зобов`язань відповідача, які щомісяця повинен сплачувати відповідач протягом терміну дії картки; мінімальний обов`язковий платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості клієнта.

ОСОБА_1 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором, тим самим у порушення умов кредитного договору, статей 509, 526, 1054 ЦК України та всупереч визначеного статтею 629 ЦК України принципу обов`язковості договору для виконання сторонами зобов`язання за Договором №б/н від 29 листопада 2011 року не виконала. Виникнення простроченої заборгованості відбулося в силу несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту.

В матеріалах справи наявні редакція Умов та Правил надання банківських послуг, до якої приєдналась відповідач при підписанні анкети-заяви та укладенні договору, разом із наказом про її затвердження. Укладення договору відповідачем у відповідності до положень статті 634 ЦК України шляхом приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку є доведеним. Наступні редакції Умов та правил надання банківських послуг, з якими відповідач зобов`язалась самостійно знайомитися та до яких приєдналася, знаходяться на офіційному сайті ПриватБанку у вільному доступі.

Користуючись протягом тривалого часу кредитними коштами та здійснюючи часткове погашення боргу, відповідач у розумінні положень частини 2 статті 642 ЦК України фактично погоджувалася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, які діяли як на момент укладення договору, так і після внесення до них змін шляхом прийняття нових редакцій Умов та правил, а також Тарифів.

ОСОБА_1 не надала доказів того, що надані банком до справи Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи викладені не в тій редакції, що діяла на час підписання нею анкети-заяви, що не знала про умови кредитування.

Висновок суду щодо погашення заборгованості не відповідає умовам договору та вимогам статті 534 ЦК України, якою встановлено черговість погашення вимоги кредитора.

Положеннями статті 1054 ЦК України визначено обов`язок позичальника повернути кредит та сплатити проценти. Право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики передбачено статтею 1048 ЦК України. Висновок суду про погашення заборгованості, що ґрунтується на простому підрахунку знятих з рахунку та внесених на рахунок коштів, не враховує проценти, що підлягали сплаті за користування коштами, та відповідальності за порушення виконання зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування коштами.

ОСОБА_1 не довела належне виконання умов кредитного договору, зокрема, щодо сплати процентів та повернення в повному обсязі суми отриманих кредитних коштів та, відповідно, не спростувала розмір заборгованості.

В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 2102,00 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 3153,00 грн. підлягають покладенню на відповідача в загальній сумі 5255,00 грн.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 12 травня 2022 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 369, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 25 листопада 2020 року скасувати.

Позов акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () за Договором №б/н від 29 листопада 2011 року заборгованість станом на 12 грудня 2019 року за тілом кредиту в сумі 7332 грн. 61 коп., за процентами на прострочений кредит в сумі 1232 грн. 24 коп., пеню в сумі 2297 грн. 76 коп., штраф в сумі 1043 грн. 13 коп., а всього заборгованість в загальній сумі 11905 грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () витрати на сплату судового збору в загальній сумі 5255 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 травня 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова