Справа № 149/691/21
Провадження № 22-ц/801/526/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Робак М. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 рокуСправа № 149/691/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року, постановлену суддею Робак М.В. в м. Хмільник, дата складення повного тексту ухвали невідома, в цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,

встановив:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив поновити пропущений строк для подання виконавчого листа про стягнення грошового боргу по договорі позики до виконання.

В обґрунтування заяви зазначив, що ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20.06.2006 в справі №2-749/2006 затверджено мирову угоду, стягнуто з ОСОБА_3 на його користь кошти в загальному розмірі 6000 доларів США. Провадження у справі закрито.

На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання до відділу ДВС. 29.08.2010 Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області було поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Однак, після поновлення строку ОСОБА_3 ухилявся від добровільного виконання покладених на нього зобов`язань в повній мірі, сплативши лише частину заборгованості.

З 2013 року по даний час борг ОСОБА_3 не сплачувався, таким чином заборгованість останнього становить 4 952 доларів США.

30.12.2015 виконавчий лист було повернуто стягувачу, у зв`язку відсутністю у боржника майна на яке може бути звернено стягнення. У зв`язку зі станом свого здоров`я, заявник не мав можливості звернути виконавчий лист до повторного виконання, в зв`язку з чим ним було пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому він просить даний строк поновити.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким поновити пропущений строк для подання виконавчого листа про стягнення боргу по договору позики до виконання.

У скарзі зазначає, що судом не було враховано стан його здоров`я; на його утриманні перебуває дружина, яка в період не звернення з вимогою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання мала серйозні захворювання, які скоротили загальний бюджет та перешкоджали у реалізації його інтересу про стягнення боргу; зважаючи на те, що виконавча служба знаходиться в м. Хмільнику, а його місцем проживання є м. Київ, за відсутності можливостей через тривале його з дружиною лікування, з 2015 року та по цей час він не міг дістатися до виконавчої служби за сплатити кошти за оформлення документів.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

21 лютого 2022 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшли доповнення до апеляційної скарги, які ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 квітня 2022 року повернуті скаржнику.

У судове засідання, призначене на 17 травня 2022 року, учасники справи не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

12 травня 2022 року на електронну адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він, зважаючи на триваючий воєнний стан в Україні та з метою уникнення небезпеки життю та здоров`ю, просив відкласти розгляд справи.

Апеляційний суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки з метою належного повідомлення учасників про дату, час і місце розгляду справи судові засідання неодноразово (двічі) відкладалися. У поданому клопотанні скаржник не мотивував необхідність своєї безпосередньої явки до суду, зважаючи на те, що його позиція викладена в апеляційній скарзі.

Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості заявити клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки причини неявки ОСОБА_1 в судове засідання не є поважними, колегія суддів прийшла до висновку про розгляд справи у відсутність належним чином повідомлених учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд першої інстанції виходив з того, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився, а доказів, які б свідчили, що стягувач протягом тривалого часу за станом свого здоров`я не мав можливості пред`явити виконавчий лист до примусового виконання, в тому числі повторного, надано не було.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20.06.2006 у справі № 2-749/2006 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про повернення грошового боргу по договору позики затверджено мирову угоду, згідно якої ОСОБА_3 зобов`язався повернути ОСОБА_4 заборгованість в сумі 6000 доларів США 20.09.2006, а також до кінця грудня 2006 року повернути моральний збиток в сумі 2000 доларів США (а.с.7).

19.10.2007 заявник змінив прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені (а.с.3).

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29.07.2010 ОСОБА_4 поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по цивільній справі № 2-749/2006 (а.с.8).

04.08.2010 Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області видано виконавчий лист №2-749/06 про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 6000 доларів США, а також моральної шкоди в розмірі 2000 доларів США. Зі змісту виконавчого листа встановлено, що рішення суду набрало законної сили 25.06.2006, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 25.06.2009. Виконавчий лист було пред`явлено до виконання до ВДВС Хмільницького міськрайонного управління юстиції (а.с.9-10).

30.12.2015 постановою державного виконавця ВДВС Хмільницького управління юстиції Задорожнюка О.П. виконавчий документ № 2-749/06, виданий 20.06.2006 Хмільницьким міськрайонним судом повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки коштів та майна, на яке може бути звернено стягнення у боржника не виявлено. Борг не стягнуто. У постанові зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до стягнення в строк до 30.12.2016 (а.с.11).

В обґрунтування наявності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання ОСОБА_1 посилався на наявність проблем зі здоров`ям та проходження тривалого курсу лікування.

На підтвердження вказаних обставин заявник надав копію виписки №17095 із медичної картки стаціонарного хворого від 13.07.2015, в якій зазначено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 29.06.2015 по 13.07.2015 (а.с.12).

У ч. 1 ст. 431 ЦПК України зазначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Аналогічні положення містяться і в ч. 6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Поважними причинами визнаються такі обставини суб`єктивного і об`єктивного характеру, які перешкодили стягувачу вчинити у встановлений строк дії по пред`явленню виконавчого документа до виконання.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення таких дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.

У постанові державного виконавця від 30.12.2015 про повернення виконавчого листа № 2-749/06 зазначено, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 30.12.2016.

Однак, слід звернути увагу, що частиною першою статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 (в редакції, чинній на момент винесення постанови державного виконавця) зазначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення вказаного пункту свідчить про те, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Для цього пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII (від 02 червня 2016 року) до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплив на час набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Таким чином, оскільки на момент набрання чинності Законом № 1404-VIII строк пред`явлення до виконання виконавчого документ у даній справі ще не сплив, ОСОБА_1 мав пред`явити виконавчий лист до виконання до 30.12.2018.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що заявником не надано доказів поважності причин пропуску ним строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а виписка із медичної карти хворого підтверджує лише наявність захворювання на час її видачі.

Вказаний висновок суду апелянтом жодним чином в скарзі не спростований.

ОСОБА_1 в скарзі зазначає, що у зв`язку із встановленим йому діагнозом відповідно до виписки із медичної картки він потребував багатоетапного лікування, в тому числі й на момент звернення до суду із вказаною заявою, що полягає не тільки в реабілітації, але і у відновленні функцій мозку та втрачених навичок, розумових та фізичних особливостей, які було пошкоджено внаслідок травми, зокрема, постійного планового відвідування невропатолога, лора та консультацій інших лікарів.

Однак, вказані доводи не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки апелянт не зазначав про вказані обставини в поданій до суду першої інстанції заяві, а тому вони не були предметом дослідження суду першої інстанції.

Суд першої інстанції, дослідивши надану заявником виписку із медичної картки, не міг на власний розсуд трактувати встановлений ОСОБА_1 діагноз та подальший вплив захворювання на стан хворого (його наслідки).

ОСОБА_1 не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні в суді першої інстанції, подавши заяву про розгляд справи без його участі, а тому суд першої інстанції позбавлений був можливості з`ясувати в ОСОБА_1 додаткове обґрунтування поданої ним заяви.

Решта доводів ОСОБА_1 (з приводу неможливості пред`явити виконавчий документ до виконання у визначені законом строки, а також до моменту звернення до суду із вказаною заявою, у зв`язку з тим, що на його утриманні знаходиться його дружина ОСОБА_7 , яка також мала серйозні захворювання; відсутності коштів для відвідання виконавчої служби) відхиляються апеляційним судом, оскільки, по-перше, вони не підтвердженні доказами, а по-друге, вони не були підставою вимог заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Додані до апеляційної скарги докази (копії медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 ; виписки із медичних карт стаціонарного хворого ОСОБА_1 ; протоколу дослідження ОСОБА_1 ; результати аналізу ОСОБА_1 ) не приймаються апеляційним судом, оскільки вони не були подані до суду першої інстанції, а апелянтом не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 367 ЦПК України).

Підсумовуючи, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки вона постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т. Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета