Справа № 944/628/22
Провадження №2/944/722/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12.05.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

з участю секретаря судових засідань Климейко Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 4032,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4 . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 21 березня 2017 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу дочка залишились проживати разом з нею. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 06 лютого 2020 року з відповідача на її користь присуджені аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак наприкінці вересня 2021 року в доньки було виявлено цукровий діабет. З 22 до 29 вересня 2021 року дочка перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр». В подальшому дитині було надано статус дитини-інваліда та визначено потреби у домашньому догляді. У зв`язку із захворюванням дитини нею були понесені витрати на обстеження доньки, лікування та спеціальне харчування. Станом на 08 лютого 2022 року нею було витрачено: на обстеження -1445,00 грн, на ліки 3775,80 грн, на спеціальне харчування 2843,02 грн, всього на загальну суму 8063,82 грн. Вона ніде не працює та не має доходів, доглядає хвору дитину, яка потребує постійного домашнього догляду. Сама вона не має матеріальної можливості забезпечити дитину повноцінним харчуванням та лікуванням. В свою чергу, відповідач не навідується до доньки, не цікавиться станом її здоров`я, не допомагає матеріально, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду із позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування дитини.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 14 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибула, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Також про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не з`явився, не повідомив причини неявки, не подав відзиву, а також позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників.

Частинами 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 10 травня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 12 травня 2022 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, чинне законодавство гарантує право дитини на достатній життєвий рівень та визначає обов`язок батьків забезпечити дитині гідні умови життя, в тому числі фінансово. При цьому, закон не обмежує обов`язок батьків утримувати дитину лише сплатою аліментів, а й зобов`язує брати участь в додаткових витратах на дитину.

Положення ст. 185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку батьків брати участь в додаткових витратах на дитину стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, зокрема, якщо страждає на тяжку хворобу.

При цьому, визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлений у постанові Верховного Суду від 14 січня 2019 у справі № 751/4312/16-ц.

Водночас, наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути серед іншого, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлений у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 у справі № 320/383/19.

Також у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 21 березня 2017 року у справі № 460/5317/17 було розірвано.

За час подружнього життя у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13 січня 2014 року.

Як вбачається з виконавчого листа, виданого Яворівським районним судом Львівської області 04 травня 2020 року, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 має статус дитини-інваліди, що підтверджується корінцем медичного висновку № 69 від 01 жовтня 2021 року.

Відповідно до довідки № 312 від 01 січня 2022 року, виданої КНП «Новояворівська лікарня імені Ю.Липи», ОСОБА_3 потребує домашнього догляду.

Як вбачається із наданих позивачем квитанцій, у період з вересня 2021 року до лютого 2022 року вона понесла витрати на обстеження, лікування та спеціальне харчування доньки в розмірі 8063,82 грн.

Отже, із описаних письмових доказів, наданих позивачем, судом достовірно встановлено, що малолітня ОСОБА_3 проживає разом з мамою, позивачем у справі ОСОБА_1 .

В період вересня 2021 року до лютого 2022 року позивач понесла витрати, пов`язані з обстеженням, лікуванням та спеціальних харчуванням доньки, з загальному розмірі 8063,82 грн.

На переконання суду, ці витрати є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (у спірному випадку хворобою) в розумінні норм ст. 185 Сімейного кодексу України.

Водночас, відповідно до вимог ст. 185 Сімейного кодексу України обов`язок здійснення таких витрат покладено на обох батьків. Відповідно, позивач має право на відшкодування понесених витрат (їх частини) з відповідача як батька дитини.

Визначаючи розмір витрати, понесених позивачем у зв`язку із лікуванням дитини, суд враховує таке.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 14 січня 2019 у справі № 751/4312/16-ц, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

А у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2019 року у справі № 607/1909/16-ц висловлено висновок про те, що при визначенні розміру додаткових витрат може стягнути з відповідача й більшу частину понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини, враховуючи матеріальне становище сторін та відсутність у позивача можливості отримувати самостійний дохід у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дитиною. Так, у цій постанові Верховний Суд зазначив, зокрема, що встановивши наявність у позивача, з якою проживає малолітня дитина, особливих обставин у додаткових витратах, зумовлених хворобами сина, суд апеляційної інстанції з урахуванням обставин, що мають істотне значення (рекомендацій лікарів щодо усунення негативних наслідків наявних хвороб шляхом вживання певного переліку медичних препаратів, проведення тих чи інших процедур тощо; документального підтвердження виконання позивачем лікарських рекомендацій; матеріального стану позивача (яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 6-ти років) та відповідача (який є працездатним, матеріально забезпеченим) дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання сина у відповідному розмірі (3/4 від вартості додаткових витрат).

Отже, крім обов`язку обох батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, суд також враховує стан здоров`я, матеріальне становище сторін, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору.

Так, щодо позивача, суд враховує, що вона безпосередньо здійснює догляд за дитиною, що об`єктивно ускладнює або і унеможливлює займатися іншою діяльністю та отримувати інші доходи.

Щодо відповідача, суд зазначає, що згідно з нормами ст. ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Також суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд двічі повідомляв ОСОБА_2 належним чином про дату, час і місце судового розгляду, а саме на адресу місця його реєстрації,, однак відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, заперечення та відзиву на позов чи будь-яких доказів не подав.

Крім того, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 у справі № 320/383/19 роз`яснив, що присуджений розмір додаткових витрат на дитину не є незміннним, адже відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про зменшення розміру присуджених до стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини після істотної зміни або припинення обставин (одужання або істотне покращення стану здоров`я його дитини), які стали підставою для задоволення позову.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а саме із ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача додаткові витрати, що викликані обстеженням, лікуванням, та спеціальним харчуванням дитини, що становить 4032,00 грн, тобто половину суми, понесених позивачкою витрат.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 13, 43, 81, 128, 141, 223, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати, пов`язані із лікуванням та доглядом дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4032 (чотири тисячі тридцять дві ) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати іщ сплати судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Яворівським районним судом Львівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12 травня 2022 року.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Б. Поворозник