Справа № 946/4729/21
Провадження № 2/946/1650/22
УХВАЛА

14 травня 2022 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Присакар О.Я., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріусу Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко Марії Дмитрівни про визнання довіреності, договору дарування недійсним та про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

15.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріусу Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко Марії Дмитрівни про визнання довіреності, договору дарування недійсним та про визнання права власності.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 15.06.2021 року вищезазначена цивільна справа розподілена та передана для розгляду судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Грубіян Л.І.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 05.10.2021 року на підставі Рішення зборів суддів Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області № 10 від 04.10.2021 року вищезазначена цивільна справа розподілена та передана для розгляду судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Банніковій Н.В.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 18.10.2021 року на підставі ухвали судді Ізмаїльського міськрайнного суду Баннікової Н.В. від 11.10.2021 року вищезазначена цивільна справа розподілена та передана для розгляду судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Жигуліну С.М.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 12.05.2022 року на підставі Рішення зборів суддів Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області № 6 від 11.05.2022 року вищезазначена цивільна справа розподілена та передана для розгляду судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Присакар О.Я.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя вважає за необхідне заявити самовідвід, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦПК Україниз підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заяви самовідвід.

Згідно п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до пункту 4 резолютивної частини рішення Ради суддів України від 08 червня 2017 року № 34, питання відводу (самовідводу) під час розгляду матеріалів про адміністративні правопорушення вирішує суддя, на розгляді якого перебувають матеріали.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. ст. 1, 8, 9 КПК, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права для України, в своєму рішенні у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (заява №33949/02) зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38) (п. 49).

Стосовно об`єктивного критерію в цьому ж рішенні Суд зазначив, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45) (п. 53).

Таким чином, на думку Європейського суду з прав людини, наявність об`єктивно обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді, навіть без наявності ознак, які б вказували на прояв особистої упередженості з боку судді, все одно свідчить про недодержання судом принципу безсторонності за об`єктивним критерієм та призводить до порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

Так, суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Присакар О.Я. є головою Ізмаїльського міськрайонного суду та виконуючи свої обов`язки голови він здійснює прийом громадян та у 2021 році і у 2022 році на прийом до голови Ізмаїльського міськрайонного суду неодноразово приходив позивач ОСОБА_1 стосовно свого позову, за яким він є позивачем, давав поясненням стосовно своєї позовної заяви, висловлював свою позицію, зазначав підстави та обставини спору.

Таким чином, суддя Присакар О.Я. обізнаний про правову позицію позивача та обставини справи.

Отже, приймаючи до уваги викладене, з метою попередження складення думки щодо можливого необ`єктивного упередженого розгляду справи за вказаним позовом тощо, суддя має заявити собі самовідвід.

Керуючись Конституцією України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», ст. ст. 36, 39, 260, 353 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади»,

Ознайомившись з матеріалами заяви, з метою недопущення сумніву щодо об`єктивного та неупередженого розгляду цивільної справи № 946/4729/21 (провадження 2/946/1650/22) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріусу Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко Марії Дмитрівни про визнання довіреності, договору дарування недійсним та про визнання права власності, вважаю необхідним заявити самовідвід від участі у розгляді вищезазначеної заяви.

Керуючись ст. 36, 39 ЦПК України , суд, -

У Х В А Л И В:

Прийняти самовідвід судді Присакар Олександра Яковича.

Матеріали цивільної справи № 946/4729/21 (провадження 2/946/1650/22) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріусу Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко Марії Дмитрівни про визнання довіреності, договору дарування недійсним та про визнання права власності, передати на розгляд іншому судді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Я.Присакар