Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
204/6648/15-ц: Цивільні справи (з 01.01.2019); Справи позовного провадження; Справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на нерухоме майно (крім землі), з них:.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 30.11.2022. Забезпечено надання загального доступу: 02.12.2022.
Дата набрання законної сили: 28.11.2022
Ухвала

28 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 204/6648/15-ц

провадження № 61-11410ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: державний нотаріус Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупська Лариса Вікторівна, реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, орган опіки та піклування в особі управління служби у справах дітей Красногвардійської районної у місті ради, про визнання права власності на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 03 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Змінено черговість одержання права на спадкування після

ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надано спадкоємцю четвертої черги ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на спадкування після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкоємцями першої черги.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено.

Визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 03 лютого 2016 року.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 03 лютого 2016 року відмовлено.

У листопаді 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 01 листопада 2022 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року скаргу витребувано із Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 204/6648/15-ц за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , треті особи: державний нотаріус Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупська Л. В., реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, орган опіки та піклування в особі управління служби у справах дій Красногвардійської районної ради у м. Дніпрі, про визнання права власності на спадщину.

Підпунктом 13 пункту 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України

(в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яка діє

з 15 грудня 2017 року) передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. При цьому виходячи із положень підпунктів 9 та 11 зазначеного розділу апеляційні скарги не залежно від моменту їх подачі розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно із частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу (частини третя, четверта статті 357 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (частина друга статті 358 ЦПК України).

Згідно з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах

від 26 січня 2022 року у справі № 345/3838/14-ц та від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц, за правилами частини третьої статті 354 та

частини другої статті 358 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути поновлений у разі подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Отже, положення частини другої статті 358 ЦПК України дають право суду на поновлення строку на апеляційне оскарження, але не вказують про обов`язок вчинення таких дій.

У заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 03 лютого 2016 року ОСОБА_1 посилався на те, що йому про судове рішення стало відомо лише 29 вересня 2022 року.

Проте апеляційним судом встановлено, що оскаржуване рішення ухвалене Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 03 лютого 2016 року за участі ОСОБА_1 , який був присутнім у судовому засіданні (надавав пояснення, визнав позов),про що зазначено в журналі судового засідання, рішенні суду та підтверджується звукозаписом судового засідання.

Таким чином, заявник знав про наявність оскаржуваного рішення, однак з апеляційною скаргою він звернувся тільки у жовтні 2022 року, тобто більше ніж через шість років після ухвалення рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до правових висновків Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою

(пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»

від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).

Отже, Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип

res judicata (принцип юридичної визначеності).

З огляду на приписи статей 2 та 4 Закону України від 22 грудня 2005 року

№ 3262-IV «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (пункти 33, 34 рішення ЄСПЛ від 20 червня 2011 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такі ж висновки містяться і в постановах Верховного Суду від 15 квітня

2021 року у справі № 201/11460/19 та від 26 квітня 2021 року у справі

№ 753/7619/19.

Суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження може бути лише вмотивоване клопотання скаржника, оскільки нормами чинного цивільного процесуального законодавства не передбачено право суду поновлювати такий строк з власної ініціативи.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що

ОСОБА_1 , знаючи про судове засідання, яке відбулось 03 лютого 2016 року, був присутній у залі судового засідання, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував, тривалий час не цікавився розглядом справи та не вжив жодних заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження, тому суд на підставі вказаного відмовив у відкритті апеляційного провадження. Також вказані заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, а саме те, що він дізнався про оскаржуване рішення тільки 29 вересня 2022 року та отримав його копію 05 жовтня 2022 року, не можуть бути визнані поважними.

З огляду на вищенаведене, доводи касаційної скарги є безпідставними, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленого судового рішення не впливають.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оцінивши доводи касаційної скарги та мотиви судового рішення, якими вирішено питання про відмову у відкритті апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції вищенаведених положень ЦПК України не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 01 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: державний нотаріус Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупська Лариса Вікторівна, реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, орган опіки та піклування в особі управління служби у справах дітей Красногвардійської районної у місті ради, про визнання права власності на спадщину - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...