Справа № 309/1650/19
Провадження № 2/309/381/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого-судді Лук`янової О.В.

за участю: секретаря судового засідання Грицак Я.І.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором безвідсоткової позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, посилаючись на те, що:

-8 липня 2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений та нотаріально посвідчений Договір безвідсоткової позики /надалі Договір/;

-відповідно до п.1.1. Договору він зобов`зався передати до підписання Договору відповідачу кошти в розмірі 40000грн. на строк до 08.07.2013;

-у відповідності до п.1.1. Договору факт підписання відповідачем Договору свідчить про отримання ним передбаченої Договором суми позики на встановлених Договором умовах;

-окрім того, факт наявності заборгованості за даним Договором підтверджується власноручно написаною відповідачем Розпискою, відповідно до якої відповідач підтвердив факт часткової оплати суми боргу в розмірі 2000грн. та факт наявності заборгованості за Договором в розмірі 38000грн.;

-в зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 в повній мірі взятих на себе зобов`зань за Договором - за відповідачем на сьогоднішній день /станом на день звернення до суду з позовом - на 22.05.2019/ рахується заборгованість в розмірі 175147грн.00коп., з яких:

-38000грн.00коп. - сума основного боргу;

-6693грн.00коп. - сума 3% річних;

-60914грн.00коп. - сума інфляційних втрат;

-69540грн.00коп. - сума пені (п.6.2. Договору),

звернувся до суду з позовом та просить: стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором безвідсоткової позики в розмірі 175147грн.00коп., з яких: 38000грн.00коп. сума основного боргу; 6693грн.00коп. - сума 3% річних за користування грошовими коштами; 60914грн.00коп. - сума інфляційних втрат; 69540грн.00коп. - сума пені; стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі.

Позивач та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні 17 серпня 2021 року позов підтримали, позивач повністю підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Позивач обставини, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, не визнав. В судове засідання 4 листопада 2022 року представник позивача ОСОБА_4 не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином - особисто /арк.спр.123/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи в його відсутність від представника позивача до суду не надходило.

Відповідач та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні 17 серпня 2021 року позов не визнали, подавши до суду відзив на позовну заяву /арк.спр.24-28/. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 17 серпня 2021 року позов не визнав та пояснив, що:

-Договір безвідсоткової позики від 08.07.2008 був укладений формально на вимогу позивача, але грошові кошти в сумі 40000грн.00коп. він від позивача не отримував;

-він погодився на укладання Договору безвідсоткової позики від 08.07.2008 виключно для того, щоб позивач став поручителем перед Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» при оформленні кредитного договору його дружині - ОСОБА_3 ;

-вони з дружиною періодично виплачували заборгованість перед Банком до 2016 року, а 30.05.2016 позивачем, як майновим поручителем, було погашено залишок заборгованості його дружини перед Банком в розмірі 7300доларів США, що еквівалентно 183492грн.98коп., після чого його дружина ОСОБА_3 повернула цю суму 7300доларів США позивачу частинами.

Незважаючи на відзив та позицію відповідача ОСОБА_2 , що він не отримував від позивача в позику 40000грн.00коп., 5 грудня 2019 року представник відповідача ОСОБА_5 подав до суду копію розписки, написаною відповідачем ОСОБА_2 , про те, що він 31 травня 2016 року повернув позивачу решту суми боргу - 38000грн.00коп. /арк.спр.64-65/. В судове засідання 4 листопада 2022 року представник відповідача ОСОБА_5 не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином - особисто /арк.спр.124/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи в його відсутність від представника відповідача до суду не надходило.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_3 в судовому засіданні 17 серпня 2021 року позов не визнала та підтвердила обставини, викладені відповідачем ОСОБА_2 в своєму відзиві на позовну заяву.

Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд проводить судове засідання 4 листопада 2022 року в відсутність позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, без фіксування судового процесу.

Суд, вислухавши в судовому засіданні 17 серпня 2021 року думки позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_4 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_5 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Відповідно до ст.1047 ЦК України: договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами /ст.629 ЦК України/.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків /ч.1 ст.626 ЦК України/.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України: зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відпоавідно до ст.526 ЦК України: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України: позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України: у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.612 ЦК України: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, тобто одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання /п.3 ст.549 ЦК України/.

Неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а у разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником.

Водночас формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, проценти, передбачені ст.625 ЦК України, не є штрафними санкціями.

Попри подібність правової природи п.3 ст.549 ЦК України (щодо сплати пені) та ст.625 ЦК України (щодо сплати трьох процентів річних), які в обох випадках застосовуються як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, ці правові норми є різними за своєю правовою природою.

Отже, в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання, розмір останнього визначається з врахуванням як суми основного боргу так і суми пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Позивачем надано суду доказ, яким є Договір безвідсоткової позики від 8 липня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Гелеван С.І., зареєстровано в реєстрі за №6320 /а.с.9-10,36-37/, згідно якого до підписання цього договору відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 в позику 40000грн.00коп. /п.1.1 Договору/, узявши на себе зобов`язання повернути суму позики до 8 липня 2013 року /п.3.1 Договору/.

Таким чином, суд вважає, що між сторонами 8 липня 2008 року був укладений Договір позики на суму 40000грн.00коп.. Умови Договору позики відповідачем ОСОБА_2 виконані не були, оскільки в зазначений в Договорі строк до 8 липня 2013 року він не повернув позивачу суму позики.

Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вказав представник відповідача ОСОБА_5 у відзиві на позовну заяву та відповідач ОСОБА_2 пояснив у судовому засіданні:

-Договір безвідсоткової позики від 08.07.2008 був укладений формально на вимогу позивача, але грошові кошти в сумі 40000грн.00коп. від від позивача не отримував;

-він погодився на укладання Договору безвідсоткової позики від 08.07.2008 виключно для того, щоб позивач став поручителем перед Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» при оформленні кредитного договору його дружині - ОСОБА_3 , але ніяких належних та допустимих доказів цих обставин суду не надав.

Відповідно до ст.77 ЦПК України: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд вважає, що подані відповідачем та його представником в якості доказів факту того, що ОСОБА_2 не отримував від позивача ОСОБА_1 в позику 40000грн.00коп.:

-трудова книжка ОСОБА_2 /арк.спр.29/;

-договір про надання споживчого кредиту №0 від 26 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та третьою особою на стороні відповідача по справі його дружиною ОСОБА_3 /арк.спр.30-33/;

-договір іпотеки №0 від 26 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та третьою особою на стороні відповідача по справі його дружиною ОСОБА_3 /арк.спр.34-35/;

-договір іпотеки від 8 липня 2008 року між ОСОБА_1 , як іпотекодержателем, та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , як іпотекодавцями /арк.спр.38-39/;

-квитанція №30 /арк.спр.40/;

-повідомлення про анулювання боргу /арк.спр.40 зв.ст./;

-нотаріально посвідчені заяви ОСОБА_1 про отримання від ОСОБА_3 суми, еквівалентної 7333доларів США, як остаточний розрахунок погашеної заборгованості, сплаченої ОСОБА_1 за кредитним договором №965 /арк.спр.41-43/;

-трудовий договір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /арк.спр.44/,

не є належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України. На думку суду ці документи тільки підтверджують добрі, довірчі відносини у той час між позивачем ОСОБА_1 та подружжям ОСОБА_6 та про матеріальний стан на той час подружжя ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.78 ЦПК України: суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд не бере до уваги подані відповідачем та його представником в якості доказів факту того, що ОСОБА_2 31 травня 2016 року повернув позивачу решту суми боргу - 38000грн.00коп.:

-копію розписки, яка написана самим ОСОБА_2 31 травня 2016 року, про повернення ним решти боргу в розмірі 38000грн.00коп. /арк.спр.64/;

-заяву, яка написана ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 , 5 грудня 2019 року, про повернення ним 31 травня 2016 року решти боргу в розмірі 38000грн.00коп. /арк.спр.65/,

оскільки вважає їх недопустимими, оскільки тільки ОСОБА_1 , як позикодавець, а не сам ОСОБА_2 , як позичальник, повинен був написати розписку про повернення йому решти боргу в розмірі 38000грн.00коп..

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики в розмірі 38000грн.00коп..

Відповідно до ст.256 ЦК України: позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України: перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується /ч.3 ст.264 ЦК України/.

Таким чином, враховуючи, що відповідач вчинив дії, які свідчать про визнання ним свого боргу /повернув позивачу в рахунок погашення позики 2000грн.00коп. та написав нову розписку/, суд вважає, що 30 травня 2016 року відбулося переривання строку позовної давності, а тому в зв`язку з відновленням перебігу строку позовної давності останнім днем звернення позивача до суду з позовом про захист свого порушеного права є 30 травня 2019 року, тобто позивачем строк позовної давності не порушений.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що треба стягнути з відповідача на користь позивача три проценти річних від простроченої суми 38000грн.00коп. за весь час прострочення з 09.07.2013 року по 22.05.2019 року /звернення з позовом до суду/ - в розмірі 6696грн.33коп. /38000грн.00коп. х 3% : 100 : 365 днів х 2144днів прострочення = 6696грн.33коп./.

Сума боргу, на яку нараховуються інфляційні втрати 38000грн.00коп..

Період, за який нараховуються інфляційні втрати: з 09.07.2013 по 22.05.2019.

Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за наступною формулою:

Інфляційні нарахування = /сума боргу/ х /індекс інфляції/ / 100% /сума боргу/, де: /сума боргу/ сума простроченого боргу; /індекс інфляції добуток щомісячних індексів за відповідний період.

З врахуванням зазначеного та рекомендацій Верховного суду України № 62-97від 03.04.1997 року стосовно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ сума боргу з урахуванням індексу інфляції розраховується за період з липня 2013 року по травень 2019 року.

Індекс інфляції, відповідно до даних Державної служби статистики, надрукованих у газеті «Урядовий кур`єр», складав у липні 2013 року - 99.9 %, у серпні 2013 року - 99.3 %, у вересні 2013 року - 100.0 %, у жовтні 2013 року - 100.4 %, у листопаді 2013 року - 100.2 %, у грудні 2013 року - 100.5 %, у січні 2014 року - 100.2 %, у лютому 2014 року - 100.6 %, у березні 2014 року - 102.2 %, у квітні 2014 року - 103.3 %, у травні 2014 року - 103.8 %, у червні 2014 року - 101.0 %, у липні 2014 року - 100.4 %, у серпні 2014 року - 100.8 %, у вересні 2014 року - 102.9 %, у жовтні 2014 року - 102.4 %, у листопаді 2014 року - 101.9 %, у грудні 2014 року - 103.0 %, у січні 2015 року - 103.1 %, у лютому 2015 року - 105.3 %, у березні 2015 року - 110.8 %, у квітні 2015 року - 114.0 %, у травні 2015 року - 102.2 %, у червні 2015 року - 100.4 %, у липні 2015 року - 99.0 %, у серпні 2015 року - 99.2 %, у вересні 2015 року - 102.3 %, у жовтні 2015 року - 98.7 %, у листопаді 2015 року - 102.0 %, у грудні 2015 року - 100.7 %, у січні 2016 року - 100.9 %, у лютому 2016 року - 99.6 %, у березні 2016 року - 101.0 %, у квітні 2016 року - 103.5 %, у травні 2016 року - 100.1 %, у червні 2016 року - 99.8 %, у липні 2016 року - 99.9 %, у серпні 2016 року - 99.7 %, у вересні 2016 року - 101.8 %, у жовтні 2016 року - 102.8 %, у листопаді 2016 року - 101.8 %, у грудні 2016 року - 100.9 %, у січні 2017 року - 101.1 %, у лютому 2017 року - 101.0 %, у березні 2017 року - 101.8 %, у квітні 2017 року - 100.9 %, у травні 2017 року - 101.3 %, у червні 2017 року - 101.6 %, у липні 2017 року - 100.2 %, у серпні 2017 року - 99.9 %, у вересні 2017 року - 102.0 %, у жовтні 2017 року - 101.2 %, у листопаді 2017 року - 100.9 %, у грудні 2017 року - 101.0 %, у січні 2018 року - 101.5 %, у лютому 2018 року - 100.9 %, у березні 2018 року - 101.1 %, у квітні 2018 року - 100.8 %, у травні 2018 року - 100.0 %, у червні 2018 року - 100.0 %, у липні 2018 року - 99.3 %, у серпні 2018 року - 100.0 %, у вересні 2018 року - 101.9 %, у жовтні 2018 року - 101.7 %, у листопаді 2018 року - 101.4 %, у грудні 2018 року - 100.8 %, у січні 2019 року - 101.0 %, у лютому 2019 року - 100.5 %, у березні 2019 року - 100.9 %, у квітні 2019 року - 101.0 %, у травні 2019 року - індекс інфляції на дату подання позовної заяви не опублікований.

Отже, індекс інфляції за період з липня 2013 року по травень 2019 року становить: (99.9/100) * (99.3/100) * (100.0/100) * (100.4/100) * (100.2/100) * (100.5/100) * (100.2/100) * (100.6/100) * (102.2/100) * (103.3/100) * (103.8/100) * (101.0/100) * (100.4/100) * (100.8/100) * (102.9/100) * (102.4/100) * (101.9/100) * (103.0/100) * (103.1/100) * (105.3/100) * (110.8/100) * (114.0/100) * (102.2/100) * (100.4/100) * (99.0/100) * (99.2/100) * (102.3/100) * (98.7/100) * (102.0/100) * (100.7/100) * (100.9/100) * (99.6/100) * (101.0/100) * (103.5/100) * (100.1/100) * (99.8/100) * (99.9/100) * (99.7/100) * (101.8/100) * (102.8/100) * (101.8/100) * (100.9/100) * (101.1/100) * (101.0/100) * (101.8/100) * (100.9/100) * (101.3/100) * (101.6/100) * (100.2/100) * (99.9/100) * (102.0/100) * (101.2/100) * (100.9/100) * (101.0/100) * (101.5/100) * (100.9/100) * (101.1/100) * (100.8/100) * (100.0/100) * (100.0/100) * (99.3/100) * (100.0/100) * (101.9/100) * (101.7/100) * (101.4/100) * (100.8/100) * (101.0/100) * (100.5/100) * (100.9/100) * (101.0/100) = 260. %,

тому сума інфляційних втрат за вказаний період становить:

38000грн.00коп. х /260. % / 100%/ - 38000 грн. = 60918грн.64коп..

Відповідно до п.6.2 Договору: порушення будь-яких із зазначених даним Договором строків однією із Сторін тягне за собою обов`язок сплати іншій Стороні пеню в розмірі 0,5% від суми Договору кожний день прострочення до моменту виконання зобов`язань в повному обсязі.

«Аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою» - правова позиція ВСУ у справі №6-474цс16 та № 6-3006цс15.

Період, за який нараховуються пеня: з 22.05.2018 до 22.05.2019.

Штрафні санкції розраховуються за формулою:

Пеня = Сума х Ставка х /Період / Рік/, де:

-/Сума/ сума прострочення;

-/Ставка/ % за кожний день /0,5%/;

-/Період/ кількість днів прострочення виконання грошового зобов`язання;

-/Рік/ - кількість днів у році /365/.

Сума пені за вказаний період становить:

38000грн.00коп. х 0,5% : 100 х 366 = 69540грн.00коп..

Виходячи з вищевказаного, загальна сума за договором позики, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить - 175147грн.00коп., яка складається з:

-38000грн.00коп. сума основного боргу;

-6693грн.00коп. - сума 3% річних за користування грошовими коштами /сума, яку просить стягнути позивач/;

-60914грн.00коп. - сума інфляційних втрат /сума, яку просить стягнути позивач/;

-69540грн.00коп. - сума пені.

Згідно квитанції /а.с.16/ - позивач при зверненні до суду сплатив документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1751грн.47коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.12, 13, 77-78, 81, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, ст.256, 258, 264, 266, 509, 526, 530, 549, 610-612, 625-626, 629, 1046-1047, 1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 /місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 / до ОСОБА_2 /місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 /, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_3 /місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 /, про стягнення боргу за договором безвідсоткової позики, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором безвідсоткової позики в розмірі 175 147грн.00коп., з яких:

-38000грн.00коп. сума основного боргу;

-6693грн.00коп. сума 3% річних за користування грошовими коштами;

-60914грн.00коп. сума інфляційних втрат;

-69540грн.00коп. сума пені;

та судові витрати в розмірі 1751грн.47коп..

Повне судове рішення складено 14 листопада 2022 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та /або/ обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково до Закарпатського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хустського

районного суду: О.В.Лук`янова