справа № 361/5283/20
провадження № 2/361/344/22
РІШЕННЯ

Іменем України

17 листопада 2022 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Зазимко А.Ю., Лебідя В.Ю., Панек А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи збільшення та уточнення позовних вимог, просила стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна (далі ПрАТ СК ПЗУ Україна) на її користь недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 33292 грн. 23 коп., витрати на проведення експертиз у розмірі 7721 грн. 30 коп., пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування за період з 10 лютого 2020 року по 03 жовтня 2022 року в розмірі 17719 грн. 22 коп. та інфляційні втрати за період з 10 лютого 2020 року по 03 жовтня 2022 року в розмірі 10413 грн. 74 коп.

В обґрунтування позову зазначала, що 05 лютого 2020 року о 19.50 год. у місті Бровари Київської області на вулиці Шевченка, 10, з вини водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), внаслідок якої був пошкоджений належний їй на праві власності транспортний засіб Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2 .На момент вчинення цієї ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ СК ПЗУ Україна, відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9325371 із лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну третіх осіб, у розмірі 100000 грн., яке здійснило їй часткову виплату страхового відшкодування в розмірі 66707 грн. 77 коп. Не погоджуючись з таким розміром визначеного ПрАТ СК ПЗУ Україна страхового відшкодування, для проведення повторної незалежної експертизи вона звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю Експертплюс, яким була проведена експертиза за участі представника ПрАТ СК ПЗУ Україна. За наслідками проведення цієї експертизи, експертом 26 травня 2020 року складено висновок № 202000205/1 про визначення вартості матеріального збитку, у якому вартість відновлювального ремонту транспортного засобу перевищує його вартість, тому вважається, що її автомобіль є фізично знищеним.

Для перегляду суми страхового відшкодування вона звернулася до ПрАТ СК ПЗУ України із претензією, на яку отримала відповідь, що підстави для перегляду суми страхового відшкодування відсутні.

Також позивач, в уточненій позовній заяві, посилалася на те, що відповідно до звіту висновка експерта № 13130/21-54 від 07 липня 2021 року за наслідками проведеної в ході розгляду справи судової автотоварознавчої експертизи, вартість матеріального збитку становить 206147 грн. 03 коп., що дорівнює ринковій вартості автомобіля до ДТП, вартість ремонту автомобіля складає 213027 грн. 40 коп., а вартість автомобіля після ДТП складає 82457 грн. 66 коп., що перевищує ринкову вартість автомобіля, тому відновлювальний ремонт належного їй автомобіля є економічно недоцільним та він вважається фізично знищеним.

Вважає, що оскільки належний їй транспортний засіб Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2 , є фізично знищеним, тому на підставі п. 30.2 ст. 30 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ СК ПЗУ Україна повинно відшкодувати їй різницю між вартістю автомобіля до ДТП і вартістю автомобіля після ДТП, що становить 123689 грн. 37 коп. та, враховуючи ліміт відповідальності за страховим полісом № АМ/9325371 у розмірі 100000 грн. та сплачену їй суму страхового відшкодування в розмірі 66707 грн. 77 коп., із відповідача ПрАТ СК ПЗУ Україна підлягає стягненню 33292 грн. 23 коп. Також із відповідача підлягають стягненню понесені нею витрати на проведення експертиз у розмірі 7721 грн. 30 коп. та за весь час прострочення пеня в розмірі 17719 грн. 22 коп. за період з 10 лютого 2020 року по 03 жовтня 2022 року та інфляційні втрати за цей же період у розмірі 10413 грн. 74 коп.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала, просила суд із урахуванням уточнених нею позовних вимог від 03 жовтня 2022 року задовольнити заявлені нею позовні вимоги повністю.

Відповідач ПрАТ СК ПЗУ Україна у судове засідання не з`явилося, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялося належним чином, про причини неявки суд не повідомило. Представник відповідача ПрАТ СК ПЗУ Україна Шевченко В.Г. подала до суду відзив на позов, у якому проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що на підставі висновку експертного автотоварозначого дослідження № 12-D/79/4 від 30 квітня 2020 року було здійснено розрахунок страхового відшкодування, який підлягав виплаті ОСОБА_1 у розмірі 66707 грн. 77 коп. Посилання позивача ОСОБА_1 на висновок № 202000205/1 про визначення вартості матеріального збитку зроблений на її замовлення, тому не може бути взято до уваги для визначення розміру страхового відшкодування, оскільки на виконання вимог п. 32.4 ст. 34 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ СК ПЗУ Україна протягом 10 днів з дня отримання повідомлення про страховий випадок, направило незалежного оцінювача, який склав 12 лютого 2020 року протокол технічного огляду транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2 . Згідно із вимогами п. 34.3 ст. 34 зазначеного Закону лише у випадку неявки представника страховика, потерпілий може самостійно обирати експерта для визначення розміру завданої шкоди, тому вважає, що поданий позивачем висновок № 202000205/1 про визначення вартості матеріального збитку є неналежним доказом на підтвердження заявлених нею позовних вимог та складений всупереч вимогам законодавства. Вказувала, що ПрАТ СК ПЗУ Україна свої зобов`язання за страховим полісом № АМ/9325371 виконало в повному обсязі, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Просила суд у задоволенні позову відмовити.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2020 року у справі № 361/1147/20 встановлено, що 05 лютого 2020 року приблизно о 19.50 год. у місті Бровари Київської області по вулиці Шевченка, 10, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілями Nissan X-Trail, д.н.з НОМЕР_3 , автомобілем Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_4 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України.

У суді особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав.

Вказаною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент зазначеної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ СК ПЗУ Україна відповідно до Поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9325371, забезпечений транспортний засіб автомобіль марки Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн.

Відповідач у справі ПрАТ СК ПЗУ Україна на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 12-D/79/4 від 30 квітня 2020 року, у якому вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2 , складає 78261 грн. 93 коп., здійснило виплату позивачу ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 66707 грн. 77 коп., що сторонами не заперечувалося.

18 травня 2020 року ОСОБА_1 , не погоджуючись із визначеним ПрАТ СК ПЗУ Україна розміром страхового відшкодування, звернулася до ТОВ Експертплюс, який є суб`єктом оціночної діяльності, та уклала з ним договір № 1805/20 про проведення оцінки про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного їй у результаті ДТП, яка сталася 05 лютого 2020 року за участі транспортного засобу Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2 .

19 травня 2020 року позивач ОСОБА_1 направила відповідачу ПрАТ СК ПЗУ Україна лист-повідомлення, у якому повідомляла, що 26 травня 2020 року буде проводитися огляд транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2 , який пошкоджено при ДТП, що сталася 05 лютого 2020 року, Поліс № АМ/9325371. Місце огляду за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Горького, 21.

Відповідно до звіту № 202000205/1 від 02 червня 2020 року, здійсненого експертами ТОВ Експертплюс, про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2 , ринкова вартість транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 195619 грн. 75 коп., вартість його відновлювального ремонту складає 261925 грн. 66 коп., вартість матеріального збитку становить 195619 грн. 75 коп.

За проведення даної експертизи позивач ОСОБА_1 сплатила грошові кошти в розмірі 1800 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 29 травня 2020 року.

14 січня 2021 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що при аналізі поданих позивачем і відповідачем звітів про матеріальний збиток, розмір завданої позивачу шкоди внаслідок ДТП, що сталася 05 лютого 2020 року у місті Бровари Київської області, значно відрізняється, ухвалою суду відповідно до вимог ст. 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають істотне значення для справи, призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу.

Проведення зазначеної вище експертизи було доручено судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

13 липня 2021 року до суду із Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення вказаної вище експертизи надійшов висновок судового експерта Леня М.А. від 07 липня 2021 року за № 13130/21-54.

Зі змісту цього висновку експерта вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого 05 лютого 2020 року у результаті ДТП, становить 213027 грн. 40 коп., що вище ринкової вартості автомобіля до ДТП, яка становить 206147 грн. 03 коп., вартість матеріального збитку визначена, виходячи з ринкової вартості автомобіля та становить 206147 грн. 03 коп., вартість автомобіля після ДТП становить 82457 грн. 66 коп.

Даний висновок експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду стосується предмета доказування у даній справі, відповідає положенням ст. 102 ЦПК України та підготовлений в ході розгляду цієї справи експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Лень М.А., який є судовим експертом четвертого кваліфікаційного класу, має вищу освіту другого рівня за ступенем магістра, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2 Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу, стаж експертної роботи з 2016 року, порушень порядку проведення та отримання судом даного висновку, не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що висновок від 07 липня 2021 року за № 13130/21-54 за результатами проведення у цій справі судової автотоварознавчої експертизи є належним і допустимим доказом у справі.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови № 4 від 01 березня 2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки роз`яснив, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

За змістом ст. 6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до положень п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 28 цього ж Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У ст. 29 Закону № 1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц викладено правовий висновок та зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Також Великою Палатою Верховного Суду у даній постанові вказано, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано у ст. 30 Закону № 1961-IV.

За змістом ст. 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Аналізуючи зміст наведених вище норм, слід дійти висновку, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є економічно необґрунтованим, витрати на ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Згідно із висновком судової автотоварознавчої експертизи від 07 липня 2021 року за № 13130/21-54 встановлено, що ринкова вартість автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2 , до пошкодження у результаті ДТП, 05 лютого 2020 року на дату ДТП, складає 213027 грн. 40 коп., його ринкова вартість після пошкодження у результаті ДТП складає 82457 грн. 66 коп.

Враховуючи наведене, суд вважає, що автомобіль Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2 , є фізично знищеним, оскільки витрати на його ремонт перевищують його вартість до ДТП, тому на підставі ст. 30 Закону № 1961-IV позивачу ОСОБА_1 має бути відшкодована різниця між вартістю зазначеного транспортного засобу до моменту ДТП і його вартістю після ДТП, а саме 123689 грн. 37 коп. (206147 грн. 03 коп. 82457 грн. 66 коп.).

Згідно із Полісом № АМ/9325371 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума за шкоду заподіяну майну автомобілем Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , становить 100000 грн.

Враховуючи те, що ПрАТ СК ПЗУ Україна здійснило позивачу ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування в розмірі 66707 грн. 77 коп., тому суд вважає необхідним стягнути із відповідача ПрАТ СК ПЗУ Україна на користь позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 33292 грн. 23 коп., що не виходить за межі ліміту відповідальності страховика.

Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. А у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК України).

У п. 21 зазначеної постанови визначено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Враховуючи зазначені вимоги законодавства, суд, перевіривши наданий позивачем ОСОБА_1 розрахунок пені та інфляційних втрат, вважає його належним і допустимим доказом у справі, оскільки, отримавши 10 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про виплату їй страхового відшкодування відповідач ПрАТ СК ПЗУ Україна здійснило його виплату лише частково та враховуючи, що сума недоплаченого страхового відшкодування складає 33292 грн. 23 коп., то за період з 10 лютого 2020 року по 03 жовтня 2022 року із ПрАТ СК ПЗУ Україна на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню пеня в розмірі 17719 грн. 22 коп. та інфляційні втрати в розмірі 10413 грн. 74 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи відповідача ПрАТ СК ПЗУ Україна щодо відмову у задоволенні позову на вимогах закону не ґрунтується, належних і допустимих доказів на спростування заявлених позивачем ОСОБА_1 вимог суду не надано.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ПрАТ СК ПЗУ Україна про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, пені та інфляційних втрат ґрунтується на вимогах законодавства, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_1 понесені витрати, пов`язані з розглядом цієї цивільної справи, а саме: витрати на проведення експертиз у розмірі 7721 грн. 30 коп. та сплачений при подачі до суду позову судовий збір у розмірі 840 грн., які відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 259, 263 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 33292 (тридцять три тисячі двісті дев`яносто дві) грн. 23 коп., витрати на проведення експертиз у розмірі 7721 (сім тисяч сімсот двадцять одна) грн. 30 коп., пеню в розмірі 17719 (сімнадцять тисяч сімсот дев`ятнадцять) грн. 22 коп. за період з 10 лютого 2020 року по 03 жовтня 2022 року, інфляційні втрати за період з 10 лютого 2020 року по 03 жовтня 2022 року в розмірі 10413 (десять тисяч чотириста тринадцять) грн. 74 коп. та судовий збір у розмірі 840 грн. (вісімсот сорок) 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.