11.07.2022 Єдиний унікальний номер 205/7221/21
Провадження № 2/205/81/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Саруханової К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 19 серпня 2021 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просила збільшити розмір аліментів, встановлений договором про сплату утримання (аліментів), місце проживання та участь батька у вихованні дитини від 06 серпня 2020 року (зареєстрований в реєстрі за № 662), які стягнути з відповідача, визначивши обов`язок по сплаті утримання (аліментів) у розмірі на двох дітей однієї третини усього заробітку (доходу) на користь позивача на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову.

Позов мотивований тим, що 20 грудня 2008 року між сторонами укладено шлюб. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. 06 серпня 2020 року між сторонами укладено договір про сплату утримання (аліментів), місце проживання та участь батька у вихованні дитини. За домовленістю між батьками договором встановлений обов`язок батька брати участь в утриманні дітей у грошовій формі у розмірі на одну дитину 11 000,00 грн. на місяць. Відповідно батько зобов`язаний сплачувати утримання (аліменти) в розмірі 22 000,00 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Наразі матеріальне становище відповідача змінилось (збільшився дохід). Попередня заробітна плата відповідача при укладенні договору складала 78 646 грн. на місяць. Спільні доньки потребують значних витрат для забезпечення належного рівного життя. Відповідач працевлаштований, отримує стабільний дохід, який за наявною інформацією складає 95 818 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

У судовому засіданні 13 січня 2022 року ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

Відповідач надав суду відзив, у якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів збільшення витрат на утримання дітей. Зазначив, що він подарував кожній дитині квартиру. Відповідач приймає участь у вихованні дітей, окрім сплати аліментів, додатково приймає участь у житті дітей, придбає подарунки, речі, товари для школи.

Представник позивача надав суду відповідь на відзив, у якому просив позов задовольнити, посилаючись на необґрунтованість доводів, викладених у відзиві.

Позивач у судове засідання не з`явилась, натомість її представник адвокат Щербинін Ю.І. письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач письмово просив розглядати справу без його участі та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 грудня 2008 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Від сумісного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13, 14).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

06 серпня 2020 року сторони уклали між собою Договір про сплату (утримання) аліментів, місце проживання та участь батька у вихованні, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зєніковою М.С., запис в реєстрі № 662 (а.с. 11-12).

Відповідно до п. п. 2.1., 2.2., 2.5. Договору розмір утримання (аліментів) на одну дитину складає 11 000,00 грн. Батько зобов`язаний сплачувати утримання (аліменти) в розмірі 22 000,00 грн. щомісячно. Батько зобов`язаний сплачувати утримання (аліменти) до досягнення дітьми повноліття.

Згідно п. 6.2. Договору розмір аліментів та/або розмір додаткових витрат на дитину, визначений в даному договорі може бути згодом зменшено або збільшено за домовленістю сторін або рішенням суду за позовом батька або матері у разі зміни матеріального або сімейного стані, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом.

Також 06 серпня 2020 року відповідач подарував: доньці ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зєніковою М.С. за реєстровим № 658, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 29); доньці ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зєніковою М.С. за реєстровим № 727, квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 30).

Позивач працює в АТ КБ «Приватбанк», її середній дохід в 2021 році склав 153 168,23 грн. (а.с. 62).

Відповідач працює в АТ КБ «Приватбанк», його середній дохід в 2021 році склав 122 565,46 грн. (а.с. 67).

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Така ж позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Частиною першою статті 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Підставою для збільшення розміру аліментів позивач зазначає зміну матеріального становища відповідача.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є, як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позивач не довела належними та допустимими доказами зміну матеріального становища відповідача порівняно з розміром його доходу на час укладення договору про розмір утримання (аліментів), тому в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позивач від сплати судового збору звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», її позов задоволенню не підлягає, тому судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 180-181, 189, 192 СК України, ст. ст. 4, 12-13, 77-81, 141, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-266 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) про збільшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20 липня 2022 року.

Суддя Н.В. Басова