Справа № 361/2680/16-ц
Провадження № 2/361/318/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді Сердинського В.С.

при секретарі - Мищенко С.Л., Удовенко Д.С., Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором кредиту № 410/118/07-Пі від 05 вересня 2007 року в розмірі 221901,27 доларів США, що еквівалентно 5472 316,86 грн та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 05 вересня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № 410/118/07-Пі, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти в розмірі 910000,00 доларів США зі сплатою 13,35% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 04 вересня 2015 року.

Відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконував, внаслідок чого має заборгованість за кредитним договором в розмірі 221901,27 доларів США, що еквівалентно 5472316,86 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2016 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 410/118/07-Пі від 05 серпня 2007 року в розмірі 221901,27 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 21 січня 2016 року становить 5472316,86 грн. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 82084,75 грн.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2020 року прийнято до розгляду заяву про перегляд заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2016 року.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2020 року задоволено заяву про перегляд заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2016 року. Скасовано заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2016 року, призначено підготовче судове засідання.

07 жовтня 2020 року відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на даний позов, в якому відповідач з приводу заявлених позовних вимог заперечувала в повному обсязі.

Відповідач не погоджується із наданим розрахунком, який не відповідає умовам договору та вимогам цивільного права, а саме за умовами договору (п.1.1) визначено сплата 13,35% річних за користування кредитом щомісячно. У той же час з розрахунку суми заборгованості вбачається, що позивач збільшив відсоткову ставку до 15% з 20 жовтня 2008 року. Пунктом 2.6.1 Договору передбачено, що про намір змінити розмір процентів та/або комісії за дострокове погашення Кредиту, Кредитор зобов`язаний повідомити позичальника не менше ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду. Матеріали справи не містять Додаткової угоди відповідно до п.2.6.1 Договору та доказів повідомлення відповідача про збільшення відсоткової ставки по кредиту до 15%.

Таким чином, розрахунок заборгованості за відсотками в розмірі 77 551,96 доларів США проведено невірно з 20 жовтня 2008 року по 06 вересня 2015 року із застосуванням відсоткової ставки 15%, а мав бути проведений з відсотковою ставкою 13.35%.

Крім того, розрахунок проведено до 06 вересня 2015 року, в той час, як відповідно до п. 1.1.1. Договору кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту є 04.09.2015 року.

Також, позивач на обґрунтування своїх позовних вимог в частині відповідальності відповідача посилається на положення ч.2 ст.625 ЦК України. Зазначена стаття не містить відповідальності у виді пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків, які позивач безпідставно нарахував в заборгованість відповідачу. У період з 21 січня 2015 року по 05 лютого 2015 року подвійна облікова ставка НБУ становила 28%, але Позивач необґрунтовано у розрахунку пені за несвоєчасне погашення кредиту вказав 39%, вчинивши при цьому помилкові розрахунки, тим самим безпідставно збільшивши відповідальність відповідача.

Неналежність розрахунків спростовується також квитанціями, відповідно до яких відповідач сплачувала заборгованість за кредитом та відсотки, і дані суми відрізняються від тих, що зазначені в розрахунках наданих позивачем.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2020 року залучено в якості правонаступника позивача АТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-Банк».

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

11 жовтня 2021 року представником відповідача ОСОБА_3 подано пояснення, в яких представник відповідача зазначає, що Договір кредиту укладено до 04 вересня 2015 року, з позовом до суду позивач звернувся 11 травня 2016 року. При цьому, три річний строк позовної давності охоплює платежі з червня 2013року, а відсотки мають бути нараховані за вказаними платежами до 04 вересня 2015 року. Пеня також розраховується з червня 2015 року. Натомість, останній щомісячний платіж відповідачем проведено 15 вересня 2008 року, після чого будь-яких платежів відповідач не проводив. Таким чином, у позивача розпочався відраховуватись трирічний строк позовної давності, так як відповідач будь-яких щомісячних платежів в подальшому не проводила, а тому строк позовної давності до основних вимог сплив 16вересня 2011 року, а з позовом позивач звернувся до суду 11 травня 2016 року, після закінчення трирічного строку позовної даності.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до таких висновків.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно зі статтею ст 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом встановлено, що 05 вересня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_4 , було укладено договір про надання у тимчасове користування грошових коштів № 410/118/07-Пі, відповідно до якого остання отримала грошові кошти в розмірі 91 000,00 доларів США зі сплатою 13,35% річних та з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 04 вересня 2015 року на умовах, визначених договором кредиту.

Станом на 21 січня 2016 року загальна заборгованість за кредитним договором № 410/118/07-Пі від 05 вересня 2007 року становить 221901,27 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 21 січня 2016 року становить5472316,86 грн., яка складається з наступного:

-заборгованість за кредитом 77646,84 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 21 січня 2016 року становить 1914852,06 грн.;

-заборгованість за процентами 77551,96 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 21 січня 2016 року становить 1912512,25 грн.;

-пеня за несвоєчасне погашення кредиту 39258,70 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 21 січня 2016 року становить 968160,53 грн.;

-пеня за несвоєчасне погашення відсотків 27443,77 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 21 січня 2016 року становить 676792,03 грн.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконує належним чином договірні зобовязання щодо вчасного погашення кредиту і нарахованих процентів відповідно до умов кредитного договору № 410/118/07-Пі від 05 вересня 2007 року, суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 410/118/07-Пі від 05 вересня 2007 року в розмірі 221901,27 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 21 січня 2016 року становить5472316,86 грн., яка складається з наступного:

-заборгованість за кредитом 77646,84 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 21 січня 2016 року становить 1914852,06 грн.;

-заборгованість за процентами 77551,96 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 21 січня 2016 року становить 1912512,25 грн.;

-пеня за несвоєчасне погашення кредиту 39258,70 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 21 січня 2016 року становить 968160,53 грн.;

-пеня за несвоєчасне погашення відсотків 27443,77 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 21 січня 2016 року становить 676792,03 грн.

Посилання відповідача на застосування строків позовної давності до даних вимог судом до уваги не беруться, оскільки строк дії даного договору узгоджено сторонами до 04 вересня 2015 року, а позивач звернувся до суду з даним позовом в травні 2016 року, тобто в межах встановленого законом строку.

Не заслуговують на увагу і посилання представника відповідача на неправильність застосування процентної ставки та періоду її застосування, оскільки позивачем припинено нарахування відсотків за користування кредитом саме з вересня 2015 року, тобто з моменту спливу кінцевого терміну погашення кредиту.

Посилання відповідача на невідповідність розрахунків банку щодо розміру заборгованості та сумами погашення боргу, які здійснено позичальником, також судом до уваги не приймаються, оскільки відповідачем не надано суду належних доказів погашення боргу у більшому розмірі, аніж про це зазначено у розрахунках банком.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, встановлено та доведено зібраними по справі доказами, що відповідач умови укладеного Договору не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а відтак з відповідача на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за Договором на загальну суму 222901,27 доларів США, що еквівалентно 5472316,86 грн.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 549, 550, 611, 613, 615, 627, 625, 629, 631, 638, 639, 1048, 1054 ЦК України, статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, рах. № НОМЕР_2 , МФО №300346) заборгованість за кредитним договором №410/118/07-Пі від 05 вересня 2007 року в розмірі 221901,27 доларів США, що еквівалентно 5472316 (п`ять мільйонів чотириста сімдесят дві тисячі триста шістнадцять) грн. 86 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, рах. № НОМЕР_2 , МФО №300346) витрати по сплаті судового збору в розмірі 82084 (вісімдесят дві тисячі вісімдесят чотири) грн. 75 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Сердинський