Дата документу 26.07.2022 Справа № 2-338/11
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1601/22 Головуючий у 1-й інстанції: Стоматов Е.Г.
Є.У.№ 2-338/11 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар: Рикун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Комунальний відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про видачу дублікатів виконавчих документів та поновлення строку на їх пред`явлення,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчих листів про справі № 2-338/11 пpо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним до говором в сумі 354 649,30 грн. та судових витрат у сумі 1 820, 00 грн. та про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що судовим рішенням від 20.01.2011 стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 354 649,30 грн. та судові витрати у загальному розмірі 1820 грн. Рішення набрало законної сили 01.02.2011, виконавчі листи видані 11.05.2011.

Виконавчі документи разом із заявами про відкриття виконавчих проваджень були пред`явлені на виконання до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.

06.07.2011 державним виконавцем були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження № 27378955 стосовно боржника ОСОБА_2 та № 27378989 стосовно боржника ОСОБА_1

19.10.2011 державним виконавцем оголошено в розшук рухоме майно боржника ОСОБА_1 транспортний засіб CHEVROLET EPICA, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Цього ж дня винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

Оскільки стягувачу до листопада 2020 не було відомо про стан виконавчих проваджень, 12.11.2020 на адресу Комунарського відділу ДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) були направлені відповідні запити.

Із відповіді від 18.09.2020 Банк дізнався, що виконавчі документи стосовно боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували на виконанні з 06.07.2011, постановами від 30.12.2011 повернуті стягувачу на підставі п. 5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно на виконання до відділу ДВС виконавчі документи не надходили.

Посилаючись на те, що виконавчі документи втрачені при пересилці, судове рішення боржниками не виконано, Банк просив суд видати їх дублікати і поновити строк пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви АТ «Державний ощадний банк України» про видачу дублікатів виконавчих документів та поновленні строку на їх пред`явлення.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ «Державний ощадний банк України» подавапеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову про задоволення заяви. Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання і про відмову у видачі дублікатів виконавчих листів.

Про повернення виконавчих листів виконавчою службою без виконання банк дізнався лише у 2020 році, а отже наявні підстави для поновлення строку.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника стягувача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволені заяви, суд першої інстанції виходив із того, що протягом майже 10 років Банк як стягувач несумлінно ставився до своїх процесуальних прав у виконавчому провадженні, не вживав заходів для належного контролю за ходом виконання судового рішення, займав пасивну позицію. Необізнаність про повернення виконавчих листів ще у грудні 2011 року не є достатньою причиною для поновлення строку для їх пред`явлення.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент видачі судом виконавчого листа № 2/419/1138/2012 були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі Закон N 606-XIV).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону №606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Разом із тим, частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені у вказаних правових нормах, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 23 Закону №606-XIV у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина друга статті 23 Закону №606-XIV).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (частина третя статті 23 Закону N 606-XIV).

Аналогічні приписи містяться у частинах четвертій, п`ятій статті 12 Закону №1404-VIII.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається зокрема пред`явленням виконавчого документа до виконання, повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення. Строк пред`явлення такого документа у зв`язку до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Разом з тим, за правилами частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та iншi документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам iз супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З огляду на викладене, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №2515/739/2012, від 12 березня 2018 року у справі №583/1828/17-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі №201/15305/14-ц, від 22 січня 2020 року у справі №2-1693/10, від 28 травня 2020 року у справі №1003/6035/12.

Встановлено, що 20 січня 2011 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення по справі № 2-338/11 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в сумі 354 649,30 грн., державного мита в сумі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн.

Рішення набрало законної сили 01.02.2011, виконавчі листи видані 11.05.2011.

Виконавчі документи разом із заявами про відкриття виконавчих проваджень були пред`явлені на виконання до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.

06.07.2011 державним виконавцем були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження № 27378955 стосовно боржника ОСОБА_2 та № 27378989 стосовно боржника ОСОБА_1

19.10.2011 державним виконавцем оголошено в розшук рухоме майно боржника ОСОБА_1 транспортний засіб CHEVROLET EPICA, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Цього ж дня винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

Згідно відповіді начальника Комунарського відділу ДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шабали І.В. № 60495 від 18.09.2020 на запит АТ «Державний ощадний банк України» виконавчий документ стосовно боржника ОСОБА_1 перебував на виконанні з 06.07.2011 по 30.12.2011, після чого 30.12.2011 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно на виконання до відділу ДВС виконавчий документ не надходив, надати більш детальну інформацію щодо стану виконавчого документу немає можливості, зв`язку із знищенням виконавчого провадження.

Згідно відповіді начальника Комунарського відділу ДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шабали І.В. № 67717 від 19.11.2020 на запит АТ «Державний ощадний банк України» виконавчий документ стосовно боржника ОСОБА_2 перебував па виконанні 06.07.2011 по 30.12.2011, після чого 30.12.2011 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно на виконання до відділу ДВС виконавчий документ не надходив, надати більш детальну інформацію щодо стану виконавчого документу немає можливості у зв`язку із знищенням виконавчого провадження.

Під час розгляду заяви судом першої інстанції було також встановлено, що протягом 2014 2015 років в провадженні судів перебувала справа №333/1013/14-ц за позовом Банку до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості і за зустрічним позовом про визнання недійсним іпотечного договору. За результатами розгляду справи вимоги Банку судовим рішенням від 24.04.2014 були залишені без задоволення, а зустрічний позов задоволено.

Надавши оцінку фактичним обставинам справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Банк мав реальну можливість дізнатися про хід виконання судового рішення і про повернення виконавчих листів ще у 2014 році, проте не вживав заходів і не реалізовував свої процесуальні права як стягувач у виконавчому провадженні.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку і для видачі дублікатів виконавчих документів.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374,375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2021 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 27 липня 2022 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська