Дата документу 26.07.2022 Справа № 336/1249/14-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/1249/14 Головуючий у 1 інстанції: Кляшторний В.С.
Провадження № 22-ц/807/898/22 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» липня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Рикун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 15 лютого 2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № К-1621192, відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 73 000 доларів США з кінцевим терміном повернення заборгованості до 14 лютого 2013 року. Плата за користування кредитом у вигляді процентів становить 11,50% річних.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим має загальну заборгованість по оплаті кредиту, відсотків за користування ним, яка станом на 18 червня 2013 року складає 8 276 409,70 грн., з них: 61 610,56 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 492 453,21 грн. заборгованість за кредитом, 37 199,85 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 297 338,40 грн. заборгованість за відсотками, 8 177 599,29 пеня.

На підставі зазначеного просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 276 409,70 грн. та судові витрати в розмірі 3654 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 276 409, 70 грн., з яких: 61 610, 56 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 492 453, 21 грн. - сума заборгованості за кредитом; 37 199, 85 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 297 338, 40 грн. - сума заборгованості за відсотками; 8 177 599, 29 грн. пеня.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судові витрати у розмірі 3654, 00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2020 року замінено кредитора (стягувача) ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Вердикт-Капітал» у виконавчому провадженні з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2014 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2022 року залучено до участі у справі ТОВ «Вердикт-Капітал» в якості правонаступника позивача ПАТ «Дельта Банк».

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неналежне повідомлення про розгляд справи, необґрунтованість розміру заборгованості, нарахування відсотків після закінчення строку кредитування, невідповідність розрахунку заборгованості умовам кредитного договору, неправильне обрахування пені, укладання 17 березня 2008 року між сторонами договору застави транспортного засобу, крадіжку предмета застави, який був застрахований, наявність у позивача права вимоги до страховика, укладання між сторонами договору відступлення прав вимоги від 27 лютого 2009 року, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення суду про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормами п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до статті 74 ЦПК України (в редакції, діючої на час розгляду справи) судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Положення цієї частини не поширюються на випадки, передбачені абзацом другим частини третьої статті 191 цього Кодексу. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Статтею 76 ЦПК України (в діючій редакції) визначено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване заочне рішення судом першої інстанції було ухвалене 11 липня 2014 року за відсутності відомостей щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про дату, час і місце судового розгляду відповідно до вимог статті 77 ЦПК України .

Судова повістка про виклик в судове засідання, яке призначене на 11 липня 2014 року 10 год. 00 хв., направлена на адресу відповідачки, повернулась з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т. 1, а.с.61).

Оскільки належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі, є обов`язковим, участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 27 ЦПК України в діючій на час розгляду справи редакції), а згідно зі ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства належить змагальність сторін та доведення суду переконливості своїх доводів (повідомлення про судове засідання є елементом змагальності та обов`язком суду), то неповідомлення про дату судового засідання є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Такі допущені судом порушення норм процесуального законодавства, на яких наголошує у своїй апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування заочного рішення суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що 15 лютого 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № К-1621192 (далі - Кредитний договір), за умовами якого банк надав, а позичальник отримав у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові коштів сумі 73 000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 14 лютого 2013 року. Плата за користування кредитом у вигляді процентів становить 11,5% річних (т.1, а.с.39-44).

Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору повернення кредиту здійснюється, починаючи з 01 вересня 2007 року, щомісячно до 10 числа кожного місяця включно, у відповідності до Графіку платежів, наведеного у Додатку № 1 до цього договору, який є невід`ємною частиною договору, на рахунок Кредитора, зазначений у п. 2.1. цього договору.

Згідно з п.1.1, 3.2, 3.3 Кредитного договору нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом в періоді (28-29-30-31/365). При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Сплата процентів здійснюється в валюті кредиту щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця наступного за звітним на рахунок, відкритий у кредитора.

Пунктом 7.1 Кредитного договору визначено, що за прострочку повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку 1,0 процент від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.п. 1.1, 2.3, 2.5, 3.3, 3.8, 4.5 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов`язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом.

Відповідно до п. 2.4, 2.5 Кредитного договору кредитор має право призупинити видачу кредиту, відмовити позичальнику у продовженні строку дії цього договору, а також вимагати дострокового повернення кредитних коштів у таких випадках: б) Позичальник під час дії цього Договору порушував будь-які умови цього договору, в тому числі: позичальник несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування коштів на погашення заборгованості по кредиту, процентах, відповідно до умов цього Договору.

У випадку вимоги кредитора достроково повернути кредитні ресурси, сплатити проценти Позичальник зобов`язаний здійснити повне погашення заборгованості за цим договором, тобто повернути отримані кредитні ресурси, сплатити всі проценти, протягом 10 банківських з моменту отримання вимоги кредитора. Кредитор може повідомляти позичальника телеграфом, шляхом відправки рекомендованих листів з повідомленням про вручення або шляхом доставки позичальнику за вказаною адресою.

Судом першої інстанції встановлено, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, про що повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язань згідно умов кредитного договору, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитним договором.

За розрахунком банку заборгованість за кредитним договором станом на 02.02.2014 року становить 8 276 409, 70 грн., та складається з: суми заборгованості за кредитом - 61 610, 56 доларів США ( що згідно курсу НБУ складає 492 453, 21 грн.); суми заборгованості за відсотками 37 199, 85 доларів США ( що згідно курсу НБУ складає 297 338,40 грн.); пені 8 177 599,29 грн. (т.1, а.с.45-47).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Задля належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, враховуючи, що строк кредитування договором встановлено до 14 лютого 2013 року, нарахування банком відсотків та пені після спливу строку кредитування, починаючи з 15 лютого 2013 року по 02 лютого 2014 року є безпідставним, а позовні вимоги в цій частині, зокрема щодо стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 6671,92 доларів США та пені в розмірі 335297,33 грн. такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», підлягає заборгованість за відсотками в розмірі 30527,93 доларів США (37199,85 доларів США 6671,92 доларів США = 30527,93 доларів США).

Доводи апеляційної скарги в частині неправильного нарахування заборгованості за кредитом в розмірі 61 610,56 доларів США колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки розрахунок банку в цій частині відповідачем не спростовано належними доказами, що є його обов`язком в розумінні вимог ст. 12 ЦПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про неправильне обрахування пені колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

За приписами п.1 ч.2 ст.258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Проте матеріали справи (заява про перегляд заочного рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 ) не містять клопотання про застосування позовної давності.

Отже, за вказаних обставин відсутні підстави для застосування спеціальної позовної давності під час вирішення позовних вимог про стягнення з боржника ОСОБА_1 пені.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення.

За приписами статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову (стаття 11 ЦПК України).

Частиною третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Такого висновку дійшли Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 4 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц та від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц.

Як вбачається з розрахунку банку, у зв`язку зі несвоєчасною сплатою в повному обсязі плати за користування кредитними коштами, з відповідача підлягає стягненню 492 453,21 грн. заборгованість за кредитом, 297 338,40 грн. заборгованість за відсотками, при цьому пеня за прострочення виконання кредитного договору становить 8 177 599,29 гривень, що в десять разів більше, ніж сума основного боргу.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає можливим зменшити розмір пені до 500 000 гривень, що відповідатиме принципу пропорційності у цивільному судочинстві.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач зобов`язаний був погасити заборгованість відповідача за рахунок предмету застави транспортного засобу (або страхової суми у зв`язку із настанням страхового випадку) не заслуговує на увагу, з огляду на роз`яснення пункту 9 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до якого право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та згідно з вимогами ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 15 лютого 2008 року № К-1621192, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 61 610,56 доларів США, заборгованості за відсотками в розмірі 30 527,93 доларів США, пені в сумі 500 000 гривень. В решті позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2014 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», заборгованість за кредитним договором від 15 лютого 2008 року № К-1621192, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 61 610,56 доларів США, заборгованості за відсотками в розмірі 30 527,93 доларів США, пені в сумі 500 000 гривень.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 липня 2022 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова