ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/502/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Кирик К. С. за участі: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

У листопаді 2021 р. ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі також - ОСОБА_4 , відповідачка) про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця в загальному розмірі 33 033,64 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла близька подруга позивачки ОСОБА_5 (далі також - ОСОБА_5 , спадкодавець). Вони дружили близько 35 років та протягом усього життя проводили багато часу разом, підтримували одна одну та зустрічались сім`ями. Після смерті чоловіка ОСОБА_5 позивачка допомагала з його похованням та з пошуком і облаштуванням нової квартири. ОСОБА_5 не мала власних дітей і за станом здоров`я не могла забезпечити нормальні умови свого життя, а тому позивачка взяла на себе догляд за нею, організацію її побуту, готувала їжу, купувала ліки, за необхідності допомагала фінансово, оскільки пенсії померлої на все не вистачало. За життя ОСОБА_5 мала намір оформити на користь позивачки заповіт та просила організувати їй прийом у нотаріуса, проте не встигла це зробити. У квітні ОСОБА_5 потрапила до лікарні, де і померла від ускладнень коронавірусної хвороби. Ніхто із родичів та близьких померлої не відвідував її в лікарні та не з`явився після її смерті, у зв`язку з чим її похованням займалась позивачка. За період з квітня 2020 р. позивачка витратила на утримання, догляд та лікування ОСОБА_5 кошти в сумі 14 685,08 грн, а на її поховання та ритуальні послуги - 18 345,56 грн. Незважаючи на те, що саме позивачка тривалий час надавала фізичну, моральну та фінансову допомогу ОСОБА_5 , свідоцтво про право на спадщину у вигляді квартири та грошових коштів на рахунках було видано племінниці спадкодавця - відповідачці ОСОБА_4 . Остання зв`язку зі своєю тіткою не підтримувала, не відвідувала її і не телефонувала та навіть не знала про її смерть.

Відповідачка ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_3 позов не визнала та мотивувала свої заперечення тим, що заявлені до стягнення витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця не доведені належними доказами. Відповідачка визнала, що позивачка іноді відвідувала її тітку та купувала для неї ліки і продукти, проте зазначила, що ці покупки робились за кошти тітки, яка отримувала пенсію. До того ж з огляду на ствердження позивачки про спільне проживання з ОСОБА_5 з наданих на підтвердження вимог позову фіскальних чеків щодо придбання продуктів неможливо встановити, які продукти вживались померлою, а які - позивачкою. Первинних документів на підтвердження сплати коштів за ритуальні послуги позивачкою не надано, а договір про надання ритуальних послуг, акт приймання-передачі таких послуг та товарний чек не можуть слугувати належними доказами понесених витрат. Окрім того позивачка, здійснивши поховання її тітки, отримала від держави допомогу на поховання у розмірі двомісячної пенсії померлої.

ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду.

Ухвалою від 24.11.2021 суд відкрив провадження за даним позовом, призначив справу до розгляду в спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) на 08.02.2022 та витребував від Десятої київської міської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи до майна померлої ОСОБА_5 (а.с. 54).

30.12.2021 на виконання вимог ухвали суду від Десятої київської міської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи до майна померлої ОСОБА_5 (а.с. 76-120).

17.01.2022 від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву (а. с. 121-129).

31.01.2022 від представника позивачки надійшла відповідь на відзив з клопотаннями про виклик свідків та про витребування доказів (а.с. 130-133, 144-145, 149-150, 151-152).

07.02.2022 від ОСОБА_7 надійшло клопотання про залучення її до участі у справі як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, та позовна заява з вимогами до ОСОБА_4 про стягнення витрат на утримання спадкодавця ОСОБА_5 (а.с. 155-157).

В судовому засіданні 08.02.2022 суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_7 без руху та оголосив перерву до 18.03.2022 (а. с. 159, 161).

У зв`язку з неусуненням ОСОБА_7 недоліків позову ухвалою від 18.03.2022 суд повернув її позовну заяву (а.с. 164).

В судове засідання 18.03.2020 учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим суд відклав розгляд справи на 24.05.2022 (а.с. 166).

10.05.2022 від представника відповідачки надійшли клопотання про витребування та долучення доказів та заява про виклик свідків (а.с. 170-173, 180-181, 182-183).

В судовому засіданні 24.05.2022 суд частково задовольнив клопотання сторін про допит свідків, відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів, прийняв до розгляду додатково надані письмові докази, заслухав вступні промови учасників справи та оголосив перерву до 20.06.2022 для виклику свідків (а.с. 211- 212).

В судовому засіданні 20.06.2022 представники сторін відмовились від допиту свідків, після чого суд дослідив письмові докази, заслухав додаткові пояснення та видалився до нарадчої кімнати, по виходу з якої оголосив вступну та резолютивну частину рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права і мотиви їх застосування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 (а.с. 11), внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті (стаття 1218 ЦК України).

Заповіту щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті ОСОБА_5 не залишила, а тому на підставі норм частини 2 статті 1223, статей 1258, 1262, 1266 ЦК України право на спадкування за законом набула її племінниця - відповідачка ОСОБА_4 , яка є спадкоємцем другої черги за правом представлення, оскільки її батько і рідний брат спадкодавця ОСОБА_8 помер у 1992 р. (а.с. 67-119).

У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_8 звернулась до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 також подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , проте право на спадкування вона не набула, у зв`язку з чим нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтв про право на спадщину.

12.10.2021 відповідачці було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та грошові вклади в банківських установах, а саме: в АТ «Ощадбанк» в сумі 750,85 євро, 134 000,00 грн, 799,84 грн, 4 227,70 грн, 2 596,65 грн зі всіма відсотками та компенсаціями, що належали померлій; в АТ «Акцент-Банк в сумі 1,11 грн, 3 797,42 грн та 45 023,33 грн зі всіма відсотками та компенсаціями, що належали померлій.

Правовою підставою заявлених позивачкою вимог є положення статті 1232 ЦК України, відповідно до яких спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.

Згідно з нормами цивільного процесуального закону, які визначають загальні правила доказування у цивільному процесі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення і щодо яких у учасників справи виникає спір (статті 12, 76, 81, 82 ЦПК України).

За змістом статей 77, 78, 79, 80, 89 цього Кодексу докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування.

За обставинами справи установлено, що поховання ОСОБА_5 здійснила позивачка ОСОБА_1 за власний рахунок, що підтверджується довідкою про поховання померлого громадянина на кладовищі м. Києва від 24.04.2021 (а.с. 32) і не оспорюється відповідачкою.

Згідно з даними договору про надання ритуальних послуг (організація поховання померлої особи з підозрою або підтвердженням COVID-19») від 22.04.2021 № 3, акту приймання-передачі наданих послуг до цього договору, договору-замовлення на організацію та проведення поховання від 23.04.2021 № 98.19972П та товарного чека від 22.04.2021 (а. с. 27, 28-29, 30, 31) на поховання спадкодавця позивачкою було витрачено кошти в загальному розмірі 18 345,56 грн.

Незважаючи на те, що вказані документи не є платіжними документами в розумінні Закону України «Про платіжні системи» та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України (затвердженого постановою правління НБУ від 29.12.2017 № 148), суд вважає їх належними та допустимими доказами витрат позивачки на поховання спадкодавця та покладає в обґрунтування свого рішення, оскільки жодних доказів на спростування факту оплати позивачкою зазначених у них сум відповідачкою не надано.

Всупереч ствердженням відповідачки перелік оплачених позивачкою предметів ритуальної належності і ритуальних послуг відповідає переліку, передбаченому нормою статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», необхідність понесення таких витрат не викликає сумніву, а їх вартість суд вважає цілком розумною, що є підставою для їх відшкодування спадкоємцем.

Доводи відповідачки про те, що витрати позивачки на поховання спадкодавця частково компенсовані державною за рахунок одержаної нею допомоги на поховання, передбаченої нормою статті 53 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не заслуговують на увагу, оскільки допомога на поховання пенсіонера не відноситься до витрат на поховання, обов`язок щодо відшкодування яких покладається на спадкоємців на підставі статті 1232 ЦК України.

На підтвердження вимог про відшкодування витрат на утримання, догляд та лікування спадкодавця позивачкою надано фіскальні чеки за період з квітня 2020 р. по квітень 2021 р. на загальну суму 14 685,08 грн (а.с. 12-26) та медичну документацію ОСОБА_5 , з якої вбачається, що вона страждала на низку хронічних захворювань, зокрема, на цукровий діабет, діабетичну полінейропатію з переважним ушкодженням нижніх кінцівок, ецефалопатію з астено-невротичним синдромом, захворювання поперекового відділу хребта з вираженим больовим та м`язево-тонічним синдромом, кардіосклероз та варикозну хворобу, у зв`язку з чим неодноразово лікувалась амбулаторно та в умовах стаціонару (а.с. 33-47).

Водночас суд ураховує, що фіскальні чеки надані суду без будь-якої систематизації і співставлення з конкретними медичними призначеннями, а відтак вказані документи самі по собі не доводять, що зазначені у чеках медичні препарати придбавались саме для спадкодавця.

Окрім того, у вказаних документах відсутні будь-які фактичні дані, які б спростовували доводи відповідачки про те, що витрати позивачки на ліки та продукти харчування були здійснені за рахунок коштів її тітки тим більше, що наявність у спадковій масі коштів на рахунках у банківських установах доводить її фінансову спроможність здійснювати такі витрати.

Заслуговують на увагу і доводи відповідачки про те, що з огляду на ствердження позивачки про спільне проживання зі спадкодавцем неможливо встановити, які з придбаних продуктів харчування споживались спадкодавцем, а які - самою позивачкою.

Зважаючи на викладене, фіскальні чеки та медичну документацію спадкодавця суд відхиляє як належні докази, у зв`язку з чим вимоги позову про відшкодування витрат на утримання, догляд та лікування спадкодавця в розмірі 14 685,08 грн визнає недоведеними та відмовляє у їх задоволенні.

ІV. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка заявила у цій справі вимоги на суму 33 030,64 грн та оплатила їх судовим збором в сумі 908 грн (а. с. 6)

Отже ураховуючи, що позов задоволений на 18 345,56 грн, тобто на 56/100 частин від заявлених вимог (18 345,56х100/33030,64), суд покладає на відповідачку сплачений позивачкою судовий збір в сумі 508,48 грн (908х56%).

Що стосується витрат сторін на професійну правничу допомогу, то з огляду на заявлення їх представниками наміру подати додаткові докази на підтвердження таких витрат у визначений процесуальним законом строк, наявні підстави для вирішення питання про їх розподіл в іншому судовому засіданні шляхом ухвалення додаткового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_2 ) витрати на поховання спадкодавця в сумі 18 345 гривень 56 копійок та судовий збір в сумі 508 гривень 48 копійок, а усього 18 854 гривні 04 копійки.

В решті позову відмовити.

Призначити розгляд питання про судові витрати (витрати, пов`язані з розглядом справи) на 04 липня 2022 р. без виклику сторін.

Сторонам подати докази щодо розміру понесених судових витрат у строк до 27 червня 2022 року включно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: