Номер провадження: 22-ц/813/6242/22
Справа № 512/861/15-ц
Головуючий у першій інстанції БРОСТОВСЬКА Н. О.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

15.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

дослідивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Савранського районного суду Одеської області 30 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Савранська селищна рада Одеської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, встановлення меж суміжних домоволодінь та визнання недійсним пункту рішення Савранської селищної ради,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , обґрунтовуючи вимоги тим, що в її користуванні знаходилась земельна ділянка, площею 0,38 га, з яких 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, 0,23 га для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Савранської селищної ради Одеської області від 12.12.2008 року №228-V вказану земельну ділянку їй було надано безоплатно у приватну власність та надано дозвіл на виготовлення відповідної технічної документації. Виготовити технічну документацію та отримати у власність земельну ділянку вона не змогла через те, що ОСОБА_1 , який є суміжним землекористувачем, не надавав погодження на межу земельної ділянки. На підтвердження свого права на користування земельною ділянкою ОСОБА_1 надав рішення Савранської селищної ради Одеської області від 11.10.2006 року №79-У про безоплатну передачу йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та земельної ділянки площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства. ОСОБА_2 оскаржила вказане рішення селищної ради до суду, а ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про встановлення межі між суміжними земельними ділянками та усунення перешкод в користуванні присадибною земельною ділянкою. Вказані позови були об`єднані судом в одне провадження. Постановою Балтського районного суду Одеської області від 04.05.2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено, а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, зобов`язано Савранську селищну раду Одеської області встановити межі між земельними ділянками між домоволодіннями, визначеним чином зобов`язано ОСОБА_2 знести огорожу, встановлену по наявній межі та не чинити перешкод ОСОБА_1 у встановленні межі по новій лінії і користуванні земельною ділянкою. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2012 року вказану постанову суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано рішення Савранської селищної ради Одеської області від 11.10.2006 року №79-У в частині передачі ОСОБА_1 у приватну власність земельних ділянок для обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та для ріллі. Оскільки до розгляду апеляційної скарги постанову Балтського районного суду Одеської області від 04.05.2011 року було виконано Савранською селищною радою, тому представник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про поворот виконання судового рішення. Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 25.04.2013 року вказану заяву в частині встановлення меж земельних ділянок задоволено, зобов`язано селищну раду відновити межу між домогосподарствами, яка була до виконання постанови суду від 04.05.2011 року. На виконання вказаної постанови 12.02.2014 року видано виконавчий лист, виконавче провадження з примусового виконання якого було закінчено постановою державного виконавця від 12.05.2014 року у зв`язку з фактичним виконанням рішення, що підтверджується актом від 22.04.2014 року, складеним комісією з розгляду справ з приводу суміжного землекористування при Савранській селищній раді. Як зазначає позивачка, посилаючись на вказаний акт, поворот виконання судового рішення в повному обсязі не можна було виконати через те, що на території домоволодіння знаходилась доросла східно-європейська вівчарка. Позивачка вказує, що до теперішнього часу немає можливості користуватися земельною ділянкою, оскільки відповідачем на ній побудована огорожа.

В подальшому, ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву, яку ним було уточнено, у якій просив зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати йому в користуванні земельними ділянками, посприявши встановленню твердих меж між земельними ділянками; встановити межі між домоволодіннями відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи №60-08 від 28.11.2008 року, а також визнати недійсним пункт 37 рішення Савранської селищної ради Одеської області від 12.12.2008 року №228-V щодо безоплатного надання ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки для обслуговування будинку площею 0,15 га та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,23 га. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 1982 року у його користуванні перебуває земельна ділянка, яка була виділена йому із земельної ділянки ОСОБА_3 , який проживав у селищі Саврань. Рішенням виконавчого комітету Савранської селищної ради від 06.10.1982 року №312 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку, на земельній ділянці розміром 0,07 га, але після забудови будинку був присвоєний АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок належить йому на підставі свідоцтва про право власності, виданого Савранською селищною радою 03.12.1995 року на підставі рішення №11 від 30.11.1995 року. Рішенням виконавчого комітету Савранської селищної ради народних депутатів від 20.03.1997 року №3/23 йому було передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,07 га для ведення особистого підсобного господарства та земельну ділянку розміром 0,15 га для обслуговування житлового будинку. Рішенням Савранської селищної ради Одеської області від 11.10.2006 року №79-У йому у приватну власність передано земельну ділянку в розмірі 0,15 га для обслуговування житлового будинку та ріллі в розмірі 0,22 га. Дане рішення селищної ради було скасовано постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2012 року, як таке, що прийняте з порушенням процедури, але, як зазначає ОСОБА_1 , саме право на приватну власність на земельні ділянки скасовано не було. Рішенням Савранської селищної ради Одеської області від 12.12.2008 року №228-V ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку, розташовану, площею 0,38 га, з яких 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, 0,23 га для ведення особистого селянського господарства, але не зазначено за рахунок яких земель проведено збільшення. ОСОБА_1 зазначає, що станом на березень 1991 року земельна ділянка ОСОБА_2 мала розмір 0,1105 га, а його земельна ділянка мала розмір 0,2214 га, що і стало причиною спору між ними як користувачами суміжних земельних ділянок.

Рішенням Савранського районного суду Одеської області від 30 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено повністю. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю (т. 3, а.с. 42-44).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Так, на думку апелянта, суд першої інстанції не надав правової оцінки рішенням виконавчого комітету Савранської селищної ради народних депутатів від 20.03.1997 року №3/22 та від 20.03.1997 року №3/23, на підставі яких і було надане ОСОБА_1 право користування земельними ділянками. Апелянт вважає, що судом першої інстанції не враховано, що рішення Балтського районного суду Одеської області від 04.05.2011 року було скасовано з питань неправильного застосування процесуальних норм, а саме було подано адміністративний позов, а не цивільний. Апелянт звертає увагу на те, що в рішенні Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.05.2011 року зазначено про право звернення ОСОБА_1 за захистом свої прав в порядку цивільного судочинства. Апелянт вважає, що ОСОБА_2 не довела належними та допустимими доказами порушення своїх прав як користувача земельної ділянки, оскільки не надала документів на підтвердження права користування земельною ділянкою у відповідних межах, а також, що внаслідок суміжним землекористувачем на земельній ділянці загорожі ОСОБА_1 , як власником нерухомого майна, створюються перешкоди у користуванні нею. Апелянт також повідомляє, що на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області від 04.05.2011 року ОСОБА_1 розібрав одну свою огорожу та встановив самостійно іншу, тому, як зазначає апелянт, право власності на майно у вигляді огорожі ОСОБА_2 не мала ні до розгляду справи Балтським районним судом Одеської області, ні після встановлення нової огорожі (т. 3, а.с. 48-55).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 березня 2022 року апеляційну скаргу було залишено без руху та надано апелянту строк на усунення недоліків, а саме направлення на адресу суду платіжного документу на підтвердження сплати судового збору за звернення до суду із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції (а.с. 59-62). Копію відповідної ухвали було направлено апелянту на вказану в апеляційній скарзі електрону пошту, у зв`язку із неможливістю направити відповідну копію засобами поштового зв`язку та доставлено 17 травня 2022 року (т. 3, а.с. 66-67). 04 серпня 2022 року на електронну адресу апелянта було повторно направлено копію відповідної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та згідно довідки про доставку, отримано апелянтом 04 серпня 2022 року (т. 3, а.с. 68-69).

Однак, апелянтом у встановлений судом строк та станом на момент постановлення ухвали про повернення апеляційної скарги апелянтом недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, усуненні не були.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що апелянт, як ініціатор процесу на даній стадії, повинен цікавитися станом розгляду справи, добросовісно користуватися належними процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, апеляційний суд приходить до висновку про визнання апеляційної скарги неподаної та повернення апелянту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.185, 356, 357, 381 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Савранського районного суду Одеської області 30 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Савранська селищна рада Одеської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, встановлення меж суміжних домоволодінь та визнання недійсним пункту рішення Савранської селищної ради - визнати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік