Провадження №2/748/109/22
Єдиний унікальний № 748/2968/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" червня 2022 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді Хоменко Л.В.,

секретаря Однолько Ю.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Деркач Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рудківського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання допустити до роботи та стягнути невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи та моральну шкоду,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати незаконним та скасувати наказ про відсторонення її від роботи, зобов`язати відповідача допустити її до роботи та стягнути на її користь невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.

Вимоги мотивує тим, що вона є працівником закладу осіти, вчителем англійської мови. З 08 листопада 2021 року її відсторонено від роботи, оскільки вона не надала документ про профілактичне щеплення від СОVID-19. Зазначає, що дирекція школи з початку навчального року здійснювала щодо неї моральний тиск з погрозами про відсторонення від роботи через відмову надати персональні медичні дані щодо вакцінації від коронавірусу, її змушували надати докази щеплення, розголосити медичну таємницю. Внаслідок цього вона постійно відчувала сильне психологічне виснаження, отримувала щоденні стреси, зіпсувалися стосунки з деякими колегами, що негативно вплинуло на її психологічний стан. Також неодноразово на зборах колективу директор розголошував медичну таємницю, називаючи її прізвище як таку, хто відмовився від вакцинації, інформацію повідомили батькам її учнів, що спричинило різке негативне ставлення до неї. Вважає, що такими діями відповідача їй спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 30 000 грн. Оскаржуваний наказ винесено в порушення законодавства про працю, оскільки вона не є хворою, на лікарняному не перебуває, до лікаря з будь-якими ознаками захворювання не зверталась. Позивач звертає увагу на те, що на сьогодні законом не встановлено окремого порядку відсторонення працівників від роботи з підстав відсутності у них щеплення від СОVID-19.

Ухвалою судді від 07 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.

28 грудня 2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вважає, що сформульовані вимоги позивача у позовній заяві є надуманими, не відповідають дійсним обставинам справи. На момент прийняття оспорюваного наказу на території держави у зв`язку з встановленням карантину, запроваджено особливі умови та режим праці, навчання, пересування та перевезення. Вказані обмеження і особливі умови стосуються і працівників освітніх закладів, до яких відноситься і Рудківський ЗЗСО. Зі змісту наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 вбачається, що працівники закладів загальної середньої освіти з дня набрання чинності зазначеним наказом підлягають обов`язковій вакцинації проти СОVID-19.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача Рудківського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Деркач Л. О.у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Вважала, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав, зазначених у відзиві.

Представник відповідача Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, належним чином повідомлений про розгляд справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 жовтня 2019 року працює вчителем англійської мови Рудківського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, що підтверджується записами в Трудовій книжці (а.с.14-15).

Наказом № 36 директора Рудківського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Деркач Л. від 08 листопада 2021 року відсторонено ОСОБА_1 від виконання роботи за посадою вчителя англійської мови з 08 листопада 2021 року до усунення причин, що його зумовили, без збереження заробітної плати. (Підстава: акт комісії від 05 листопада 2021 року) (а.с.13).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується позивачем, що до її відому доведено необхідність вакцинації, підстави та наслідки відсторонення від роботи.

Частиною 1 статті 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

За змістом вищеназваної статті КЗпП України допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативним документом (правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 755/6458/15-ц (провадження № 61-18651св18)).

Таким актом є, зокрема, Закон України «Про захист населення від інфекційний хвороб», який передбачає відсторонення працівників як в разі відмови від обов`язкових щеплень, так і в разі ухилення від обов`язкових щеплень.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Згідно із Положенням про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, є Міністерство охорони здоров`я України (далі - МОЗ).

Наказом МОЗ від 05 лютого 2020 року за № 521 розділ «Особливо небезпечні інфекційні хвороби» Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, який затверджений наказом МОЗ від 19 липня 1995 року № 133, доповнено пунктом 39 такого змісту: «COVID-19».

Наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, відповідно до якого обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники, в тому числі закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Відповідно до примітки до Переліку № 2153 обов`язкове профілактичне щеплення проводиться в разі відсутності у працівника абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за №1161/19899 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11 жовтня 2019 року №2070).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року установлено на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20 травня 2020 року № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року №1096 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236» ця постанова доповнена п.41-6, відповідно до якого «керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 року № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Позивач працює вчителем Рудківського ЗЗСО І-ІІ супенів, тобто віднесена до кола працівників, визначених вказаними актами, які підлягають щепленню.

На Рудківський ЗЗСО І-ІІ ступенів покладено контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 та відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень.

Бездіяльність роботодавця з відсторонення працівників може мати негативні наслідки для нього, оскільки за статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за «Порушення правил щодо карантину людей», яка визначає, що порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Роботодавець може бути притягнений до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу на посадових осіб від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», Постанова Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року №1096, наказ МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 були чинними на час винесення наказу № 50-к від 08 листопада 2021 року та підлягали виконанню.

Відповідачем було повідомлено позивача про необхідність щеплення проти COVID-19 та надання відповідних документів про проходження цієї процедури або про наявність абсолютних протипоказань до такого щеплення, що не заперечується позивачем у судовому засіданні.

Позивач категорично відмовилась від проходження щеплення та не надала документів на підтвердження абсолютних протипоказань до проведення таких профілактичних щеплень.

Результат дослідження медичної лабораторії " Сінево" від 05 листопада 2021 року про відсутність у ОСОБА_1 антигенів до SARS-CoV-2.( а.с. 64) не є документом, що засвідчує щеплення від COVID-19.

08 листопада 2021 року ОСОБА_1 була відсторонена від роботи без збереження заробітної плати до усунення причин, що його зумовили.

Отож, в даному випадку відсторонення позивача від роботи ґрунтується на вимогах закону, здійснено в спосіб, передбачений законом та за існування правових та фактичних підстав до цього.

Що стосується доводів позивача про порушення її конституційних прав, оскільки вакцинація від COVID-19 є добровільною, суд зауважує, що норми чинного законодавства України дійсно не містять норм щодо примусової вакцинації. Однак, у разі відмови чи ухилення від обов`язкової вакцинації законодавством дозволено відсторонювати таких працівників від роботи без виплати заробітної плати.

Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 761/12073/18 (провадження № 61-13444св19).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) дотримується послідовної практики, за якою будь-які втручання та обмеження прав особи мають бути виправданими, здійснюватися виключно відповідно до закону і мати на меті законні цілі, виправдані у демократичному суспільстві.ЄСПЛ встановив, що втручання у приватне життя у вигляді обов`язку зробити щеплення ґрунтується на законі, а тому у цьому немає порушень.

В Україні таким законом є Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Розглядаючи питання, чи є мета, задля якої був встановлений обов`язок робити щеплення, законною, ЄСПЛ навів наступні аргументи (п. 272):

«Що стосується мети, яку переслідує обов`язкове вакцинування, як стверджує Уряд і визнано національними судами, ціллю відповідного законодавства є захист від хвороб, які можуть становити серйозну загрозу для здоров`я населення. Це стосується як тих, хто отримує відповідні щеплення, так і тих, хто не може бути вакцинованим, і, таким чином, знаходиться в групі осіб високого ризику інфікування, покладаючись на досягнення високого рівня вакцинації в суспільстві в цілому для захисту від розглянутих заразних хвороб. Ця мета відповідає цілям захисту здоров`я і захисту прав інших осіб, визнаним статтею 8».

У відповідь на питання необхідності в демократичному суспільстві обов`язкової вакцинації суд наводить такі доводи:

«285. … Хоча система обов`язкових вакцинацій не єдина і не найпоширеніша модель, прийнята європейськими державами, Суд повторює, що в питаннях політики в галузі охорони здоров`я національні влади найкраще можуть оцінити пріоритети, використання ресурсів і соціальних потреб. Усі ці аспекти є актуальними в даному контексті, і вони підпадають під широку свободу розсуду, яку Суд повинен надати державі-відповідачу.

В контексті охорони здоров`я найкращим інтересам суспільства служить забезпечення найвищого досяжного рівня здоров`я. Коли справа доходить до імунізації, мета повинна полягати в тому, щоб кожна людина була захищена від серйозних захворювань. У переважній більшості випадків це досягається за рахунок обов`язкових щеплень. Ті, кому таке лікування не може бути призначено, побічно захищені від інфекційних захворювань, поки в їх оточенні підтримується необхідний рівень вакцинації, тобто їх захист забезпечується колективним імунітетом.

Таким чином, якщо вважати, що політика добровільної вакцинації недостатня для досягнення і підтримки колективного імунітету або колективний імунітет незалежний від природи захворювання (наприклад правця), національні влади можуть розумно ввести політику обов`язкової вакцинації для досягнення відповідного рівня захисту від серйозних захворювань».

З огляду на викладене, суд визнав, що рішення застосувати обов`язкову вакцинацію має вагомі причини.

Держава, встановивши відсторонення працівників освіти від виконання обов`язків, які ухиляються чи відмовляються від профілактичного щеплення, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, в тому числі й дітей. Втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень ґрунтується на законі, має виправдану мету, є пропорційним для досягнення такої мети, та цілком необхідним у демократичному суспільстві.

Відсторонення від роботи має наслідком втрату заробітної плати, однак це було прямим наслідком свідомого рішення позивача відмовитися від виконання юридичного обов`язку, метою якого є захист здоров`я.

У спірних правовідносинах суд не вбачає порушення права позивача на працю, визначеного ст.43 Конституції України, оскільки за позивачем зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений.

Обмеження позивача було правомірним та відповідало пріоритету забезпечення безпеки життя і здоров`я людей.

Верховний Суд в постанові від 10 березня 2021 року в справі № 331/5291/19 зазначив: «згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Зважаючи на це, не освіта, а саме життя, здоров`я і безпека людини, визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Отже, вирішуючи питання про співвідношення норм статей 3 та 53 Конституції України, не можна не визнати пріоритетність забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини над правом на освіту.

Інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні забезпечення безпеки життя і здоров`я його громадян.

Враховуючи те, що відсторонення від роботи позивача є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків та на період відсторонення від роботи позивача ОСОБА_1 , робоче місце за працівником зберігається, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Наказом № 09-к від 28 лютого 2022 року по Рудківській ЗЗСо І-ІІ ступенів ОСОБА_1 вчительку англійської мови з 01 березня 2022 року поновлено на роботі до завершення воєнного стану в Україні на підставі наказу МОЗ від 25 лютого 2022 року № 380 " Про призупинення дії наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 до завершення воєнного стану в Україні. Зазначене є підтверджуючим аргументом щодо відсутності порушень трудових прав позивача.

Оскільки, інші вимоги позивача є похідними від вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення позивача від роботи, то і у їх задоволенні слід відмовити. Таким чином, на підставі досліджених доказів суд дійшов висновку про відмову у позові позивачу ОСОБА_1 у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274, 280-284 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Рудківського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про відсторонення від роботи, зобов`язання допустити до роботи, стягнення невиплаченої заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи та моральної шкоди - у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хоменко Л.В.