Справа № 383/427/22
Номер провадження 2/383/235/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Костецького С.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Бем Ю.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу №383/427/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі,-

ВСТАНОВИВ

У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі. Позов обґрунтовано тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,21 га, яка розташована на території Веселівської сільської ради. Зазначає, що 25 квітня 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 49 років, але, в порушення п. 11 Договору, відповідач не сплачує йому взагалі орендну плату, яку має сплачувати в строк до 30.12. поточного року, та в порушення п. 13 Договору не переглядає її розмір раз в три роки. Починаючи з 2020 року позивачем було офіційно на адресу відповідача надіслано лист з проханням урегулювати питання щодо припинення порушення його прав та 03.04.2021 року було підписано Додаткову угоду до Договору оренди землі від 25 квітня 2012 року, але остання не зареєстрована та станом на теперішній час відповідачем не виконується. Вважає, що за таких обставин договір оренди земельної ділянки підлягає розірванню, також просить зобов`язати відповідача повернути йому земельну ділянку.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 липня 2022 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2022 року визнано явку відповідача обов`язковою.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, яку просив суд задовольнити. Надав до суду свої усні пояснення та відповідь на відзив, де вказав, що має у власності єдину земельну ділянку, яку передав в оренду відповідачу строком на 49 років, але той умов договорпу не виконує та зсистемно не платить йому орендну плату. Також вказав, що не погоджується з доводами відповідача та з обставинами викладеними у відзиві, оскільки останнім надано недостовірну інформацію, якою намагається ввести в оману суд, та при цьому, у своїх пояснення наданих в судовому засіданні, вказує, що він все ж отримував від відповідача отрендну плату, але не в повному обсязі, вважає, що той мав йому сплачувати щороку по 35000 грн. орендної плати, тому просить позов задовольнити (а.с.75-77).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та надав суду відзив на позов, в своїх поясненнях повідомив, що позивачем було у грудні 2012 року отримано кошти в еквіваленті 16000 тисяч доларів США за земельну ділянку. Вказує, що відповідно до відомостей, які позивач підписував особисто у період з 2012 по 2022 роки включно позивачем отримано у повному об"ємі кошти з орендної плати, крім того у 2021 році за 2021 2022 роки, додаткового отримано ще 50855 грн. орендної плати, про що свідчить розписка написана позивачем від 03.04.2021 року. Також, 03.06.2021 року позивачем отримано 20000,00 грн. за оренду землі наперед за 2023 рік, про що мається відповідна розписка, тому на цій підставі вважає позов безпідставним та просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі (а.с.55-58).

Представник відповідача адвокат Бем Ю.Ю. в судовому засіданні також заперечив позовні вимоги з цих підстав та просив суд відмовити в їх задоволені.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди землі, зареєстрований у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 07.05.2012 року за №01913 (а.с.9).

За змістом даного Договору ( п.1,2,8,9,11,13) позивач ОСОБА_1 передав в оренду фізичній особі ОСОБА_2 строком на 49 років належну йому на підставі Державного акту серія І-КР №035254 земельну ділянку площею 7.21 га, розташовану на території Веселівської сільської ради (колишній Бобринецький район) зі сплатою орендної плати у грошовій формі в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації зі строком внесення орендної плати щорічно до 30 грудня поточного року. Розмір орендної плати переглядається раз в три роки (а.с.9).

Відповідно до акта про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 25.04.2012 року Орендодавець передав, а Орендар прийняв у користування та володіння земельну ділянку, згідно державного акта серії І-КР №035254, площею в розмірі 7,21 га. (а.с.10-11).

03.04.2021 року сторони мали намір укласти Додаткову угоду до Договору оренди землі від 25.04.2012 року, за умовами якої починаючи з 01 січня 2021 року, кожні три роки будуть переглядатися всі пункти договору оренди землі від 25.04.2012 року в двохсторонньому порядку, але вказана Додаткова угода не зареєстрована у відповідності до вимог закону України "Про оренду землі", тому не набула чинності (а.с.16).

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Приписами статті 22 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено правовий висновок щодо підстав для розірвання договору оренди землі з урахуванням пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а саме підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, аналіз змісту статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підставу для розірвання договору оренди. При цьому факт несплати орендної плати стосується випадків як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) сформульовано такий правовий висновок: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».

Зазначений підхід до вирішення питання щодо можливості розірвання договору судом з підстави істотності допущеного орендарем порушення договору шляхом систематичної несплати орендної плати є сталим та підтверджується релевантною практикою суду касаційної інстанції. Зокрема, аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 689/1101/18 (провадження № 61-10292св20), від 27 жовтня 2021 року у справі № 573/1833/20 (провадження № 61-7138св21), від 22 листопада 2021 року у справі № 341/609/20 (провадження № 61-10091св 21), від 24 листопада 2021 року у справі № 357/15284/18 (провадження № 61-13518св21), від 08 грудня 2021 року у справі №357/452/21 (провадження № 61-7721св21).

Підставою звернення до суду позивачем зазначається неотримання орендної плати в період дії договору оренди землі починаючи з 2012 рік по 2022 роки, але при цьому судом встановлено, що позивач отримує орендну плату від відповідача у повному обсязі, та у розмірі, визначеному умовами договору оренди землі від 25.04.2012 року.

Так, з копії журналу виплати орендної плати по ОСОБА_1 , встановлені відомості про нарахування та виплату орендної плати ОСОБА_1 , за 2012 рік 3970,60 грн., 2013 рік 3970,60 грн., 2014 рік 3970,60 грн., 2015 рік 4959,29 грн., 2016 рік 5636,09 грн., 2017 рік -5636,09 грн., 2018 рік 5636,09 грн., 2019 рік 5636,09 грн., 2020 рік 5635,86 грн., 2021 рік 5636,09 грн. де стоять підписи позивача про отримання орендної плати (а.с.95-105), дані обставнини не заперечені відповідачем та не спростовані в судовому засіданні належними та допустимими доказами й також підтверджується копією журналу нарахування орендної плати по ОСОБА_1 де зазначено розрахунок оренднорї плати відповідачем з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки позивача та коєфіцієнт її індексації (а.с.106-117).

Окрім того, згідно розписки датованої 02.12.2012 року ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 кошти в еквіваленті 16000,00 доларів США за земельну ділянку (а.с.71), а відповідно розписки від 03.04.2021 року ОСОБА_1 отримав кошти за орендну плату від ОСОБА_2 в сумі 50855,00 грн. за 2021 і 2022 рік включно (а.с.69), при цьому позивач не заперечив отримання цих коштів в рахунок орендної плати.

03 червня 2021 року за розпискою написаною позивачем ним отримано від відповідача 20000 грн. за оренду землі за 2023 рік наперед (а.с.70).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Встановлені в судовому засіданні обставини дають підстави зробити висновок, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин зазначених у позові, зокрема в частині систематичної несплати відповідачем орендної віплати, а також факту порушення орендарем будь-яких умов укладеного між сторонами договору, та не спростував наданих відповідачем доказів на підтвердження виконання з його боку умов договору, а відтак підстав для розірвання договору судом не встановлено.

Також позивачем не надано до суду доказів звернення до відповідача з пропозицією переглянути розмір орендної плати раз на три роки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог про розірвання договору оренди землі від 25.04.2012р. укладеного між сторонами у зв"язку із необґрунтованністю вимог.

Оскільки заявлені позовні вимоги про зобов`язання повернути земельну ділянку в даному цивільному позові прямо пов`язані та є похідними від першої позовної вимоги про розірвання договору оренди землі, тому відмовляючи в задоволенні позовних вимог в цій частині, суд, враховуючи вищевикладені мотиви відморвляє й у задоволенні позову в частині зоборв"язання відповідача повернути земельну ділянку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, тому відмовляючи у задоволенні позову у повному обсязі, судові витрати суд покладає на позивача ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. ст.12, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.93, 141 ЗК України, ст.ст. 16, 526, 610, 611, 629, 638, 651 ЦК України, ст.ст. 1,6, 13, 21, 24, 31, 32 Закону України «Про оренду землі», суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 в задоволені позову до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області 04.02.2003 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: с.Веселівка Кропивницького району Кіровоградської області, п.і.27261, фактична адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по паспорту серії НОМЕР_3 виданий Бобринцьким РВ УМВС України в Кіровоградській області 04.06.2002 року, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 31.10.2022 року.

Суддя І. М. Адаменко