ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Хіль Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 14 липня 2021 року, постановлену суддею Зуб Г.А.,

за заявою позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про забезпечення позову,

по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради, про визнання незаконним факту зняття з реєстрації за місцем проживання та поновлення реєстрації, поновлення порушеного права користування житловим приміщенням шляхом вселення,

в с т а н о в и в:

09.07.2021 позивачі разом із указаним позовом звернулися в суд із заявою про його забезпечення. У заяві просять зобов`язати органи державної реєстрації внести до бази даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень інформацію про заборону вчинення реєстраційних дій та заборону відчуження об`єкта нерухомого майна, а саме квартири, загальною площею 70,7 кв.м., житловою площею 45,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 101, що належить на праві власності АТ «Альфа-Банк».

В обґрунтування підстав забезпечення позову посилаються на те, що між сторонами існує спір щодо незаконного факту зняття позивачів з реєстрації за місцем проживання та незаконного виселення із єдиного житла, яким є спірна квартира. Без вжиття указаних видів забезпечення позову існує ризик незаконного відчуження спірного об`єкта нерухомого майна відповідачем, його власником, на користь третіх осіб, що унеможливить виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 14.07.2021 у задоволенні заяви позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала районного суду вмотивована тим, що заявниками не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості припущень, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення. Тоді як заявлений захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного права та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.

ОСОБА_1 оскаржив ухвалу районного суду в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані підставністю позову та незаконністю зняття заявника із сім`єю за місцем реєстрації, наслідком чого стало їх виселення з єдиного житла. За даним фактом у грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського ВП ГУНП в Харківській області із відповідною заявою.

Просить врахувати позицію Верховного Суду, сформовану у справах №910/1040/18 від 16.08.2018, за змістом якої умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити ефективний захист порушеного права; справа №183/5864/17-ц від 17.10.2018 - про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи позову до суду, зокрема, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

У цій справі відповідач, після пред`явлення позову в суд, відчужив спірну нерухомість на користь третьої особи ОСОБА_5 згідно договору купівлі-продажу, серія та номер 3298, виданого 30.08.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавінда Н.О.

На час вчинення такого правочину спірна квартира перебувала під-арештом, що не завадило відповідачу її відчужити, а тому заявник вважає наявними обґрунтовані припущення її повторного продажу.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №274181533.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17.09.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі; закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду із повідомленням сторін, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 11.10.2021.

15.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до Харківського апеляційного суду із клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_5 , нового власника майна.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду із повідомленням учасників справи.

27.10.2022 до Полтавського апеляційного суду надійшли заяви представника позивача адвоката Темнюкової М.І. та представника АТ «Альфа Банк» про розгляд справи без їх участі.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, що з огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 09.07.2021 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися в суд із позовом до АТ «Альфа-Банк», у якому просять:

- визнати незаконними дії Департаменту реєстрації Харківської міської ради щодо зняття з реєстрації за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

- зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради внести відповідні зміни до реєстраційного обліку та поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати АТ «Альфа-Банк» вселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ./а.с.1-10/

Відмовляючи у забезпеченні позову, районний суд виходив із того, що предметом позову в цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про поновлення місця реєстрації у вказаній квартирі, та вселення до неї. Отже, такий захід забезпечення позову, як зобов`язання внести до бази даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень інформацію про заборону вчинення реєстраційних дій та заборону відчуження об`єкта нерухомого майна, не відповідає змісту порушеного права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі, оскільки перші дві позовні вимоги стосуються дій Департаменту реєстрації ХМР, який є третьої особою по справі.

При цьому суд визнав відсутніми будь-які докази на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, як і доказів відчуження спірного майна, оскільки спірна квартира перебуває в іпотеці АТ «Альфа-Банк», та зареєстрована інформація про обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно. Доказів, що в грудні 2020 року позивачів виселено зі спірної квартири матеріали справи не містять, окрім заяви на ім`я органів поліції, яка датована 30.06.2021.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують та зводяться до довільного тлумачення норм ЦПК України на власну користь.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, в тому числі, шляхом заборони вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним із позовною вимогою, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог до доказування, передбачених статтею 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №910/20007/20 від 21.10.2021, №911/3616/21 від 30.06.2022.

Із огляду на викладене, установивши, що предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про поновлення місця реєстрації позивачів та вселення їх в іпотечне житло, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такий захід забезпечення позову, як заборона вчиняти реєстраційні дій та відчуження об`єкта нерухомого майна, не відповідає змісту порушеного права, а отже не є ефективним способом його захисту, та є неспівмірним із заявленими вимогами.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності зняття заявника із сім`єю за місцем реєстрації, наслідком чого стало їх виселення зі спірного житла, таких висновків не спростовують, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Аналогічна правова позиція висловлена 02.09.2019 Верховним Судом по справі №917/137/19.

Посилання заявника на інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підтвердження відчуження спірної нерухомості 30.08.2021, тобто після звернення позивача в суд із позовом, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки апеляційний суд враховує лише ті обставини і докази, що існували на час ухвалення оскаржуваної ухвали, датованої 14.07.2021.

Інші доводи апеляційної скарги не містять обґрунтувань, що заявлені заходи забезпечення позову, з огляду на їх невідповідність предмету спору, є співмірними із його вимогами та сприятимуть запобіганню порушення або його усунення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 14 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.10.2022.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

Л.М. Хіль