Справа № 205/9805/21
Провадження № 2-з/211/84/22
У Х В А Л А

11 серпня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.,

при секретарі Мариненко Е.П.

за відсутності сторін,

розглянувши в м. Кривому Розі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

зобов`язати відповідача ОСОБА_2 , вчиняти дії щодо виконання Розпорядження адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради № 244-р від 29.09.2021 року шляхом повернення малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактичним місцем проживання її батька - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

відібрати малолітню ОСОБА_3 , від ОСОБА_2 та повернути її за фактичним місцем проживання її батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити ОСОБА_2 , вчиняти дії щодо здійснення способів участі у вихованні доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначених Розпорядженням адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради № 244-р від 29.09.2021 року без присутності батька - ОСОБА_1 .

до винесення судом рішення по даній справі, тимчасово визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактичним місцем проживання її батька - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування пред`явлених вимог зауважує, що 28 липня 2022 року о 17.00 год.. відповідач без його згоди, порушуючи розпорядження адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради від 29.09.2021 року № 244-р, яким визначено порядок спілкування матері з донькою, а саме кожний четвер місяця вона забирає доньку зі школи після закінчення уроків або з адреси проживання дитини до 17-00 год. суботи , зустрічі проходять без присутності батька, забрала доньку та не повернула дитину. Після відповідач ОСОБА_2 виходила на зв`язок один раз та відмовилась повідомляти своє та доньки місцезнаходження . Також посилається, що відповідачка протягом останніх чотирьох місяців не цікавилась життям дитини, не відвідувала її. У минулому відповідачка була наркозалежною, пройшла лікування , тому є побоювання, що вона може повернутися до аморального способу життя та вживання наркотичних засобів. З урахуванням того, що малолітня ОСОБА_3 увесь час проживала разом із ним, який піклувався про її стан здоров`я, має тісний зв`язок, та наразі дитина може перебувати під психологічним тиском відповідачки, просить суд забезпечити позов у визначений ним спосіб.

Сторони відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалися.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю в судовому засіданні всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення заяви по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Судом встановлено, що як видно з тексту поданої позовної заяви, між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання їх спільної малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактичним місцем проживання батька, за адресою: АДРЕСА_1 .

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази в сукупності із положеннями діючого законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Так заявлені ОСОБА_1 заходи забезпечення позову про відібрання дитини у матері та передання її за фактичним місцем проживання її батька, а також тимчасове визначення місця проживання дитини за фактичним місцем проживання її батька, за змістом є тотожними із позовними вимогами про визначення місця проживання дитини, що суперечить ч.10 ст.150 ЦПК України.

При цьому відібрання дитини відповідно до положень СК України можливе у виняткових випадках та вирішується в порядку позовного провадження.

Такий вид забезпечення позову ініційований позивачем фактично є вирішенням позовних вимог поза межами судового засідання без встановлення обставин та ухвалення рішення по справі, а також суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Щодо заходів забезпечення позову про зобов`язання ОСОБА_2 вчиняти дії щодо виконання Розпорядження адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради № 244-р від 29.09.2021 року шляхом повернення малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за фактичним місцем проживання її батька та заборони ОСОБА_2 вчиняти дії щодо здійснення способів участі у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначених вказаним Розпорядженням без присутності батька ОСОБА_1 , суд вважає необхідним зазначити наступне.

Так Головою адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради 29.09.2021 року було винесено розпорядження № 244-р, яким було визначено матері, ОСОБА_2 , способи участі у вихованні та спілкуванні з донькою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином: кожний четвер місяця мати забирає доньку зі школи після закінчення уроків або з адреси проживання дитини до 17-00 суботи, зустрічі проходять без присутності батька. Контроль за виконання розпорядження залишено за Головою адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради.

Отже дане розпорядження є можливістю для ОСОБА_2 у здійсненні своїх батьківських обов`язків щодо участі у вихованні та спілкуванні з донькою. Та не містить вимог виконання для ОСОБА_2 , щодо мешкання дитини за фактичним місцем проживання її батька - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1

Крім того дане розпорядження не є предметом оскарження у цій справі.

Також заявником не надано достатніх доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч.2ст 149 ЦПК України.

Враховуючи викладене, необґрунтованість вимог заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність відмови в її задоволенні.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 151,153 ЦПК України, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради про визначення місця проживання дитини - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: С. В. Ткаченко