01.11.2022 Єдиний унікальний № 371/861/21 провадження № 2/371/149/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Миронівка

ЄУН 371/861/21

Провадження № 2/371/149/22

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Горкуші О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на праві приватної власності належить житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: будинок під номером АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок та земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок, вона успадкувала після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Житловий будинок під номером АДРЕСА_1 складається з двох частин, кожній з яких згодом відповідно до рішення виконавчого комітету Миронівської міської ради Київської області № 234 від 11 грудня 2013 року присвоєно власну поштову адресу: одній частині будинку присвоєно номер АДРЕСА_2 , другій частині будинку присвоєно номер АДРЕСА_3 .

За життя ОСОБА_5 , а саме 21 листопада 1995 року, її син ОСОБА_6 зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_7 . Прізвище останньої після реєстрації шлюбу було змінено на ОСОБА_8 .

Після реєстрації шлюбу син разом з дружиною ОСОБА_2 та сином відповідача від першого шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стали проживати у житловому будинкупід номером АДРЕСА_1 .

7 вересня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений письмовий договір про порядок володіння та користування житловим будинком, господарськими спорудами та земельною ділянкою, відповідно до умов якого ОСОБА_6 передано у користування частину будинку у виді квартири під номером 2.

Згідно даних будинкової книги 17 серпня 2010 року місце проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстроване за адресою квартира під номером АДРЕСА_4 .

Рішенням Миронівського районного суду Київської області у справі № 371/275/20 від 9 липня 2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 був розірваний. При цьому обґрунтовуючи вимоги про розірвання шлюбу ОСОБА_2 в позовній заяві зазначала, що з червня 2016 року проживає окремо від сина, вони не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Вказані обставини встановлені в рішенні суду про розірвання шлюбу.

Місце реєстрації відповідачів на цей час залишаться за адресою квартира під номером АДРЕСА_4 , хоча фактично вони у будинку не проживають, особистих речей відповідачів у будинку немає. Відповідачі не беруть участі у сплаті комунальних послуг, утриманні житла, не сплачують належних податків та страхових платежів, взагалі не цікавляться вказаним житлом.

Таким чином,не дивлячись на відсутність перешкод з її боку у користуванні будинком відповідачі з 2016 року без поважних причин не проживають у ньому.

Фактом реєстрації відповідачів порушуються її права як власника житла, а тому просила визнати відповідача таким, що втратили право користування житловим приміщенням.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 1 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 17 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Аргументи учасників справи

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала. В обґрунтування заявлених вимог послалася на обставини, які викладені у позовній заяві. Додатково пояснила, що набула право власності на весь будинок АДРЕСА_1 , проте в зв?язку з розподілом поштових адрес та особових рахунків на сплату комунальних послуг адреса зареєстрованого місця проживання відповідачів занчиться як квартира під номером АДРЕСА_5 в належному їй житловому будинку.

Після розладу сімейних стосунків між ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_2 , остання разом з ОСОБА_3 переїхала проживати до своєї матері, а син їздив на роботу за кордон.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися судовими повістками, відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому порядку, 4 жовтня 2021 року, 18 листопада 2021 року,24 грудня 2021 року, 15 лютого 2022 року, 11 травня 2022 року, 6 жовтня 2022 року.

Згідно даних довідок ф.20, сформованих представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлень стала відсутність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за зазначеним місцем проживання.

Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, відповідачі не з`явився до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надали, враховуючи правила статей 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідачів.

Допитана як свідок ОСОБА_9 показала, що проживає в будинку під номером АДРЕСА_6 , є сусідкою позивача. Відповідачі ОСОБА_2 була дружиною ОСОБА_6 та проживала разом зі своїм сином від першого шлюбу та ОСОБА_3 в житловому будинку під номером АДРЕСА_1 після реєстрації шлюбу. Засвідчила, що близько семи років відповідачів за зазначеною адресою не бачила, вони не з?являлися за місцем проживання.

Фактичні обставини справи

Судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач є власником будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: будинок під номером АДРЕСА_1 . Вказані житловий будинок та земельна ділянка належать позивачеві на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом № 1-975, № 1-977, виданих 7 липня 2020 року державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (а.с. 8-9).

Згідно з даними рішення виконавчого комітету Миронівської міської ради Київської області № 234 від 11 грудня 2013 року житловому будинку присвоєно дві поштові адреси: одній частині будинку присвоєно номер АДРЕСА_2 , другій частині будинку присвоєно номер АДРЕСА_3 (а.с.10).

У вказаному житловому будинку, окрім позивача ОСОБА_1 , мають зареєстроване місце проживання ОСОБА_6 , 1974 року народження, ОСОБА_2 , 1972 року народження, ОСОБА_3 , 1992 року народження. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають зареєстроване місце проживання у вказаному житловому будинку з 17 серпня 2010 року.

Вказані обставини підтверджуються даними довідки виконавчого комітету Миронівської міської ради № 02-49/2487 від 17 серпня 2021 року (а.с.29), даними будинкової книги житлового будинку під номером АДРЕСА_1 . (а.с. 23-25).

7 вересня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено письмовий договір про порядок володіння та користування житловим будинком, господарськими спорудами та земельною ділянкою, відповідно до умов якого ОСОБА_6 передано у користування частину будинку у виді квартири під номером 2. За таких обставин в буднковій книзі місце реєстрації відповідачів зазначено за адресою: квартира під номером АДРЕСА_4 .

Вказані обставини підтверджуються даними договору від 7 версеня 2010 року (а.с.20-21), даними будинкової книги житлового будинку під номером АДРЕСА_3 . (а.с. 23-25).

Факт перебування ОСОБА_6 у шлюбі з ОСОБА_2 підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Миронівської районної державної адміністрації 21 листопада 1995 року районного управління юстиції Київської області 24 вересня 2008 року (а.с. 6) .

Відповідачі не проживають у будинку позивача з 2016 року, тобто понад один рік, що підтверджується даними акту обстеження, складеного 17 серпня 2018 року в присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та підтверджено свідком ОСОБА_10 в судовому засіданні (а.с.22).

Про факт непроживання відповідачів разом з ОСОБА_6 з 2016 року також вказала відповідач ОСОБА_2 у позовній заяві про розірвання шлюбу (а.с. 15-17), вказаний факт встановлений в рішенні Миронівського районного суду Київської області від 9 липня 2020 року у справі 371/275/20 про розірвання шлюбу між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с.18-19).

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, заслухавши вступне слово позивача, показання свідка ОСОБА_10 , дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цією ж статтею визначено загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність чи відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб.

За статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

Відповідно до положень вказаних норм, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до статті 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Однак, реалізуючи право на житло, людина може користуватись тільки тим житлом, право користування яким у неї виникло з правочину або на підставі закону.

Таке право виникає у власника житла (глава 28 ЦК України), членів його сім`ї (стаття 405 ЦК України, стаття 156 Житлового кодексу Української РСР), орендаря (наймача) житла (стаття 810 ЦК України, 61 ЖК України), членів його сім`ї (статті 816 ЦК України, статей 64, 160 ЖК України) тощо.

В даному випадку порушені права власника житлового будинку і вони підлягають захисту шляхом усунення перешкод у праві користування власністю.

Яких-небудь угод з приводу користування будинком при вселенні з відповідачами не укладалось.

Відповідачі є особами, які набули права користування житловим приміщенням, яке успадкувала позивач, вселилася у нього у встановленому порядку як член сім`ї власника, однак тривалий час без поважних причин в ньому не мешкають, тобто не використовують житло за цільовим призначенням для проживання.

У разі виникнення спору між власником та особою, яка вселялася в житло у якості члена сім`ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України.

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Встановлено, що у 2016 році відповідачі залишили своє місце проживання та не з`являються у житловому приміщенні будинку під номером АДРЕСА_1 до даного часу без поважних причин, тобто строком понад рік.

Висновки за результатами розгляду

Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленного відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу засхисту змісту порушенного права.

Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником.

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце.

Позивачем належними та допустимими доказами доведено ті факти, що вона є власницею будинку під номером АДРЕСА_1 , зі згоди попереднього власника житлового будинку була проведена реєстрація місця проживання відповідачів у вказаному будинку, як членів сім?ї сина. Проте в 2016 році відповідачі залишили місце проживання і з того часу не проживають за місцем реєстрації без поважних причин, інтересу до належного позивачеві житлового будинку, як до постійного місця проживання, не проявляли.

Керуючись принципом розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що права позивача як власника будинку потребують захисту. Перешкоди у користуванні власністю підлягають усуненню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем позивачем було сплачено судовий збір за одну вимогу немайнового характеру у розмірі 908 грн. (а.с. 1).

Таким чином з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі по 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні з кожного.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_6 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у виді житлового будинку під номером АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у виді житлового будинку під номером АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі по 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 02 квітня 1997 року Миронівським РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання : будинок під номером АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання : будинок під номером АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання : будинок під номером АДРЕСА_1 .

Третя особа:

ОСОБА_6 , зареєстроване місце проживання : будинок під номером АДРЕСА_1 .

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук