Провадження №2/523/83/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2022 р.Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

за участі:

представника позивача Таштанової О.Г.,

представника відповідача Гаврилюк О.О.,

представника третьої особи - Таштанової О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Одесі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Перший Інвестиційний Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд визнати недійсним договір про іпотечний кредит №07/04-08-КФ від 19.02.2008 року, укладений між ВАТ «Перший інвестиційний банк», правонаступником якого є АТ «Перший Інвестиційний банк» та ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог посилалася на те, що 19 лютого 2008 року, між Відкритим акціонерним товариством «Перший Інвестиційний Банк», в особі філії ВАТ "Перший Інвестиційний Банк в місті Одеса, правонаступником якого є АТ "Перший Інвестиційний Банк та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит №07/04-08-КФ, за яким позивачу було надано грошову суму 35 937,00 доларів США, зі сплатою процентів за користуванням кредитом в розмірі 13 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Поручителем за даним договором є ОСОБА_2 . Однак, позивач вказує про те, що у Договорі фактично відсутня істотна умова - ціна кредиту та договір кредиту не містить сукупної вартості кредиту в грошовому виразі. Крім того позивач зазначає, що банком введено його в оману щодо сплати тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, розрахунок та графік платежів за договором мають істотну різницю. Позивач не отримував в письмовій формі інформацію про умови кредитування. Вищевказані обставини свідчать про недійсність договору про іпотечний кредит №07/04-08-КФ від 19.02.2008 року, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. Крім того, представник відповідача надала до суду відзив на позов (а.с.77-83 т.1) та заяву про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності (а.с.82 т.1).

Представник третьої особи в судовому засіданні просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено про те, що 19 лютого 2008 року, між Відкритим акціонерним товариством «Перший Інвестиційний Банк», в особі філії ВАТ "Перший Інвестиційний Банк в місті Одеса, правонаступником якого є АТ "Перший Інвестиційний Банк та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит №07/04-08-КФ, за яким позивачу було надано грошову суму 35 937,00 доларів США, зі сплатою процентів за користуванням кредитом в розмірі 13 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надано строком погашення не пізніше 10.01.2032 року на фінансування будівництва квартири та придбання її у власність в майбутньому за Договором про участь у Фонді фінансування будівництва виду А №36-Б від 15.01.2008 року, укладеного позичальником з ТОВ «Інвестиційно-фінансовий холдинг України (а.с.36-47 т.1).

Відповідно до додатку №1 до договору про іпотечний кредит №07/04-08-КФ від 19.02.2008 року визначено детальний розпис вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (а.с.48-51 т.1).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено про те, що пункти 1,2,3,4,5 договору про іпотечний кредит містять наступні умови: предмет договору; сума кредиту; строк, на який надається кредит; розмір процентів за користування кредитом; розмір плати за користування кредитом; сплати відсотків та інших передбачених договором платежів, порядок та умови видачі та погашення кредиту, та інше.

Суд вважає, що наведене свідчить про те, що відповідачем при укладенні іпотечного договору було надано позивачу необхідну інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Зі змісту іпотечного договору вбачається, що цей договір, додаток №1 до договору, підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови протягом тривалого часу.

Суд вважає, що посилання позивача на те, що банком було введено його в оману шляхом надання їй в нечіткий і незрозумілий спосіб інформацію про умови кредитування, є безпідставним, оскільки відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції, споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація для здійснення свідомого вибору.

Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Однак, позивач не надав суду доказів на підтвердження факту обману, наявності обставин, щодо яких його введено в оману відповідачем.

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Згідно до ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно до ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Також, суд звертає увагу на те, що позивачем пропущено строк для захисту права за ст. 257 ЦК України, оскільки ст.261 ЦК України визначено, що право на позов виникає з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Позивач ОСОБА_1 знав про наявність оспорюваного договору з дня його укладення, а саме з 19 лютого 2008 року, за захистом порушеного (на його думку) права звернувся 28.10.2021 року, з заявою про поновлення строку не звертався.

Разом з тим, суд не застосовує наслідки спливу позовної давності (відмова в позові), оскільки при розгляді справи встановлено, що у позивача немає суб`єктивного права, про захист якого він просить та воно не порушувалося, а тому суд відмовляє в позові ОСОБА_1 , за безпідставністю матеріально-правової вимоги, що узгоджується з правовою позицією, яка викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 95, 263-268, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Перший Інвестиційний Банк» (ЄДРПОУ 26410155, місцезнаходження за адресою: площа Перемоги, буд.1, м.Київ), третя особа: ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) про визнання договору іпотеки недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.07.2022 року.

Суддя: