Справа № 595/559/22
Провадження № 2/595/220/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2022

Бучацький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Тхорик І.І.

з участю секретаря судового засідання Пастушака І.Д.

представника позивача адвоката Суп М.Б.,

представника відповідача адвоката Лось А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бучачагрохлібпром» про зобов`язання повернути земельну ділянку власнику,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Суп М.Ю., звернувся в суд з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бучачагрохлібпром» (далі ТОВ «Бучачагрохлібпром»), в якому просить зобов`язати відповідача повернути йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,83 га, кадастровий номер :01:001:0941, що знаходиться на території Бучацької територіальної громади (колишньої Заривинецької сільської ради) Чортківського району Тернопільської області за актом приймання-передачі земельної ділянки в примусовому порядку, як власникові.

В обґрунтування позову вказує, що є власником земельної ділянки площею 1,83 га, кадастровий номер :01:001:0941, яка розташована на території Бучацької територіальної громади Чортківського району Тернопільської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №019327, виданим 29.03.2006. 16 квітня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки, строк дії якого становив 5 років. Термін дії вказаного договору закінчився 03.06.2021. Ще до закінчення терміну оренди земельної ділянки, а також і після його закінчення позивач, не маючи наміру в подальшому продовжувати договір оренди земельної ділянки із ТзОВ «Бучачагрохлібпром» неодноразово звертався до ТзОВ «Бучачагрохлібпром» з проханням не обробляти його земельну ділянку у зв`язку з тим, що він не бажає продовжувати строк дії договору оренди, а виявив бажання обробляти свою земельну ділянку самостійно. Зазначає, що правом на поновлення договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором або правом на оскарження в суді відмови орендодавця на поновлення договору оренди землі, ТзОВ «Бучачагрохлібпром» не скористався. Однак, відповідач, діючи всупереч вимогам закону, в усному порядку відмовився повертати спірну земельну ділянку в його користування, а на заяву від 30.03.2021 жодним чином не відреагував. У лютому 2022 року позивач повторно звернувся із заявою до відповідача (надіславши її поштовим зв`язком), в якій просив повернути спірну земельну ділянку йому, як власникові, проте відповідач повторно проігнорував вказану заяву. Таким чином, відповідач безпідставно продовжує утримувати та використовувати спірну земельну ділянку, що в розумінні вимог ст.1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст.125, 126, 212 ЗК України, кваліфікується як самовільне зайняття земельної ділянки, відмовляється повертати таку, а також підписувати акт приймання-передачі земельної ділянки. Так, оскільки договір оренди землі від 16.04.2013 припинився у зв`язку з настанням певного факту, визначеного законом закінченням строку, на який його було укладено, а відповідач відмовляється повернути земельну ділянку та утримує її, вважає, що дії останнього є протиправними та порушують його право власності.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 червня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

27 червня 2022 року представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бучачагрохлібпром» подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає такі безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що 16 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Бучачагрохлібпром» укладено договір оренди землі з кадастровим номером :01:001:0941, який зареєстровано 03 червня 2016 року. Звертає увагу суду на те, що у зв`язку із внесенням 05.12.2019 змін до законодавства, яке, у тому числі, регулює правовідносини, пов`язані з поновленням договорів оренди землі, ЗУ «Про оренду землі» було доповнено статтею 32-2, а частину шосту його статті 33 було виключено у зв`язку із додаванням до Глави 19 Земельного кодексу України статті 126-1. Так, відповідно до статті 32-2 зазначеного Закону поновлення договорів оренди землі здійснюється в порядку, передбаченому статтею 126-1 Земельного кодексу України. Зазначає, що відповідно до законодавства, сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніше як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору, у разі відсутності такої до дати закінчення дії договору, після настання відповідної дати, державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк. Також вказує, що заява про державну реєстрацію припинення речового права на земельну ділянку, похідного від права власності, незалежно від наявності чи відсутності відомостей про поновлення договору може бути подана в будь-який час до припинення такого права. Звертає увагу суду на те, що п.8 договору оренди землі передбачає наступне: якщо протягом 30-ти денного строку до закінчення договору жодна із сторін не заявила про його припинення, договір вважається продовжений на той же самий строк на тих же умовах. Так, оскільки строк дії договору оренди на земельну ділянку позивача спливав 03 червня 2021 року, з врахуванням умов п.8 договору, орендодавець повинен був заявити про припинення дії такого до 03 травня 2021 року. Натомість, 31 березня 2021 року звернувся до орендаря із листом, але не звернувся до державного реєстратора із заявою про виключення з Державного реєстру відомостей про поновлення договору, що свідчить про те, що позивач мав можливість належним чином оформити відмову від продовження строку дії договору оренди землі, але не реалізував своє право на таку відмову. Таким чином, в даному випадку орендар продовжував користуватися земельною ділянкою, оскільки, відсутні належним чином оформлені заперечення орендодавця про закінчення строку дії договору, земельна ділянка не поверталася за актом приймання-передачі, орендодавець, в свою чергу, отримав орендну плату за 2021 рік, чим на їхню думку, висловив своє волевиявлення щодо поновлення договору на той же самий строк. Таким чином, вважає, що підписанням договору оренди земельної ділянки позивач погодився з умовою п.8 договору, а саме, про те, що сторони, крім умов, передбачених ст.33 ЗУ «Про оренду землі» встановлюють додаткову умову щодо поновлення строку дії договору, яка зазначалася вище. Жодних заперечень щодо даної умови, протягом дії договору, не заявлено, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових правна нерухоме майно (строк дії: на п`ять років з правом пролонгації), договір оренди не визнано недійсним та такий відповідає вимогам ЗУ «Про оренду землі». Отже, враховуючи те, що позивач мав можливість належним чином оформити відмову від продовження строку дії договору оренди землі, у порядку, передбаченому ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», але не реалізував таку, то договір оренди землі, укладений 16 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Бучачагрохлібпром» поновлено на той же строк на тих же умовах.

17 серпня 2022 року ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Бучачагрохлібпром», про зобов`язання повернути земельну ділянку власнику, закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Суп М.Б., будучи присутньою у судовому засіданні, просила позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, додатково пояснила, що в силу вимог ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» саме орендар зобов`язаний звертатись до орендодавця із відповідним листом та проектом договору оренди земельної ділянки для поновлення договору оренди, а не орендодавець. З моменту закінчення строку дії договорів оренди відповідач жодного разу не звертався до позивача із відповідними листами та не надавав жодного проекту договору оренди земельної ділянки для його поновлення. В свою чергу позивач неодноразово звертався до відповідача про припинення договору оренди та не бажання укладати його на новий строк.

Представник відповідача адвокат Лось А.М. у судовому засідання просив відмовити у позовних вимогах позивача, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши обставини, на які сторони посилаються як на обґрунтування своїх позицій, оцінивши докази надані ними, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №019327 від 29 березня 2006 року, на підставі розпорядження Бучацької районної держадміністрації від 12.12.2005 №663, ОСОБА_1 , житель с.Заривинці Бучацького району Тернопільської області, є власником земельної ділянки загальною площею 2,12 га, яка розташована на території Заривинської сільської ради Бучацького району Тернопільської області. Акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №59. Згідно з планом меж земельної ділянки, така складається з двох земельних ділянок, а саме, площею 1,83 га (кадастровий номер :01:001:0941) та площею 0,29 га (кадастровий номер :01:001:1365)

Відповідно до Договору оренди землі від 16 квітня 2013 року, укладеного між ОСОБА_1 , як власником земельної ділянки, та ТзОВ «Бучачагрохлібпром», в особі директора Карачки І.В., який діє на підставі статуту, як орендарем, досягнуто домовленості щодо оренди належної на праві приватної власності ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 1,83 га, у тому числі ріллі 1,83 га (кадастровий номер :01:001:0941), яка знаходиться на території Заривинської сільської ради.

Відповідно до пункту 8 Розділу ІІІ «Строк дії договору» вищевказаного договору оренди землі, сторони погодили строк його дії на 5 років, з урахуванням ротації культур. Якщо протягом 30 денного строку закінчення договору жодна із сторін не заявила про його припинення договір вважається продовжений на той же строк, на тих же умовах.

Розділом ІV «Орендна плата» вказаного договору оренди землі, сторони погодили розмір орендної плати за користування земельною ділянкою, порядок її виплати, та форму оплати.

Так, орендна плата вноситься орендарем у натуральній формі, в розмірі, що становить 1174,12 грн на рік, 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Оренда плата вноситься у такі строки з 20 жовтня по 25 грудня кожного року з каси орендаря. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 % несплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до розділу VІI «Умови повернення земельної ділянки» договору оренди, орендар взяв на себе зобов`язання, серед іншого повернути орендодавцю земельну ділянку після припинення дії договору.

Розділом XI «Зміна умов договору і припинення його дії» договору оренди передбачено наступне. Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Тернопільської області Максимович С.В. 03.06.2016 року, індексний номер документа 60561920, наявний запис про оренду земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0941, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, дата державної реєстрації 03.06.2016 строком на 5 років з правом пролонгації. Орендар ТзОВ «Бучачагрохлібпром», орендодавець ОСОБА_1 .

Згідно заяви №36 від 31 березня 2021 року, позивач ОСОБА_1 звертався до директора ТзОВ «Бучачагрохлібпром» ОСОБА_2 з проханнями не обробляти земельну ділянку, площею 1,83 га, кадастровим номером :01:001:0941, оскільки буде обробляти таку самостійно.

Як вбачається із заяви від 14 лютого 2022 року, позивач ОСОБА_1 звернувся до ТзОВ «Бучачагрохлібпром», в якій просив повернути йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,83 га, кадастровий номер :01:001:0941, що знаходиться на території Бучацької територіальної громади (колишньої Заривинецької сільської ради) Чортківського району Тернопільської області шляхом підписання акта приймання-передачі земельної ділянки.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 3 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами першою-другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої статті 78 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Частиною першою статті 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено.

Як вбачається зі змісту пункту 8 Розділу ІІІ «Строк дії договору» вищевказаного договору оренди землі, такий був укладений на строк 5 років, з урахуванням ротації культур. Цим же пунктом договорів оренди землі передбачено наступне: якщо протягом 30 денного строку до закінчення договору жодна із сторін не заявила про його припинення договір вважається продовжений на той же строк, на тих же умовах.

Судом встановлено, що відповідач ТзОВ «Бучачагрохлібпром» набув право оренди земельних ділянок з моменту державної реєстрації договорів оренди, які були укладені у 2013 році, а саме з 03.06.2016, сторони погодилися, що строк договору оренди закінчився 03.06.2021.

Представник відповідача посилаючись на умови договору, недодержання позивачем процедури припинення договору оренди та відсутність доказів про звернення до державного реєстратора, вважає позовні вимоги необґрунтованими.

Зазначені доводи представника відповідача ґрунтуються на положеннях статті 32-2 Закону України «Про оренду землі», якою визначено, що поновлення договорів оренди землі здійснюється в порядку, передбаченому статтею 126-1 ЗК України.

Так, за змістом ст. 126-1 ЗК України, договором оренди землі, договором про встановлення земельного сервітуту, договорами про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови може встановлюватися умова щодо поновлення таких договорів. Умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі, договорі про встановлення земельного сервітуту, договорах про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою. Якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається. Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.

Однак, згідно абзацу 4 Розділу ІХ Закону України «Про оренду землі» правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами чинними на момент їх укладення.

Вказані норми законодавства набрали чинності 16.01.2020 згідно із Законом України №340-Х від 05.12.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», у той час як договір оренди землі між сторонами укладений у 2013 році, державна реєстрація якого проведена 03.06.2016. Таким чином, посилання відповідача на вказані обставини й необхідність застосування до спірних правовідносин ст.32-2 ЗУ «Про оренду землі» та ст.126-1 ЗК України є безпідставними.

Так, відповідно до частини першої статті 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

Умови договору найму при його поновлені на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, також ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі, крім положень статті 777 ЦК України, визначаються також статтею 33 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV до зміни її редакції згідно із Законом № 340-IX , що діяла на час укладення договорів оренди, яка об`єднує два випадки поновлення договору оренди землі: укладання договору на новий строк з застосуванням переважного права орендаря перед іншими особами (частина 1-5 статті 33) та продовження договору за мовчазною згодою сторін на тих самих умовах та на той самий строк (частина шоста статті 33).

Так, відповідно до частини першої - п`ятої статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на невідповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частиною четвертою цієї ж статті також визначено, що при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Крім того, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, для продовження договірних орендних відносин необхідно волевиявлення на це сторін договору, досягнення ними згоди на поновлення договору із застосуванням переважного права орендаря на продовження договору оренди, у тому числі на змінених умовах, (частина перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі) або пасивна згода сторін договору на продовження договору на тих самих умовах на той самий строк - пролонгація договору ( частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами 2 - 5 цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, у тому числі зі зміненими умовами договору; орендодавець протягом місяця погодив умови додаткової угоди або не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

При цьому, за системним аналізом статей 626, 777 ЦК України та частин 2-6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» для поновлення договору оренди землі з підстави продовження користування земельною ділянкою (частина шоста статті 33), необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором (частина перша статті 33 Закону України «Про оренду землі»); до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк (абзац другий частини першої статті 777 ЦК України); до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»); орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

У цьому випадку договір оренди земельної ділянки продовжується на той самий строк та на тих самих умовах.

Частинами 8,11 ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору є неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону № 161-XIV, є автоматичною пролонгацією орендних правовідносин.

Зважаючи на наведене вище, суд дійшов висновку, що відповідачем не здійснено законом передбачених дій для поновлення права оренди відповідно до чинного законодавства, як наслідок, додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення на адресу позивача не направлялась, що в судовому засіданні не заперечувалось представником відповідача, та, відповідно, не укладені сторонами, а тому право оренди у встановленому законом порядку поновлено не було.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №313/350/16-ц зазначено, що виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини на певних умовах. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі». І саме в такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як мовчазну згоду орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Крім того, згідно висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2021 року (справа №903/1030/19), Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, вважаючи за потрібне відступити від її висновків, викладених у постановах від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц та № 159/5756/18. Підставою для відступу вважав те, що поновлення договору оренди землі згідно з частиною шостою статті 33 Закону № 161-XIV є автоматичним продовженням вказаного договору на той самий строк і на тих самих умовах, які сторони погодили під час його укладення, без необхідності повідомляти орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі, а також надсилати проєкт додаткової угоди; таке поновлення не вимагає прийняття орендодавцем відповідного рішення, оскільки земельні правовідносини сторони вже врегулювали під час передання земельної ділянки й укладення договору оренди землі, а подальше регулювання закон передбачив у вигляді поновлення цього договору (п.28 постанови).

Проте, Велика Палата Верховного Суду, враховуючи, зокрема, внесені згідно із Законом № 340-IX зміни до Закону № 161-XIV (доповнення його статтею 32-2 Поновлення договорів оренди землі та викладення статті 33 у новій редакції з назвою Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк) і до Земельного кодексу України (далі - ЗК України; доповнення його статтею 126-1 Поновлення договору оренди землі, договору про встановлення земельного сервітуту, договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови), вважає, що відсутні вагомі підстави для відступу від її висновку стосовно застосування частини шостої статті 33 Закону № 161-XIV у редакції, яка існувала до її зміни згідно із Законом № 340-IX. Процедура поновлення договору оренди землі та процедура укладення такого договору на новий строк справді мали би відрізнятися, причому у разі поновлення договору мав би існувати спеціальний порядок державної реєстрації права оренди на новий строк. Але стаття 33 Закону № 161-XIV до зміни її редакції згідно із Законом № 340-IX вимагала від орендаря саме для поновлення договору оренди землі завчасно надіслати орендодавцеві повідомлення про таке поновлення з проєктом відповідної додаткової угоди, а спеціального порядку державної реєстрації права оренди на новий строк законодавство не передбачало (п.29 постанови).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що незалежно від того, чи бажають сторони змінити умови оренди на майбутнє, покладення на орендаря обов`язку з надсилання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди до спливу строку цього договору є вигідним для обох сторін і не є надмірно обтяжливим для будь-кого із них. Якщо орендар розраховував на відсутність потенційних орендарів (про яких орендодавець не зобов`язаний повідомляти) та завчасно не надіслав орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, а просто продовжив користуватися земельною ділянкою після спливу строку цього договору, він втрачав право оренди та ризикував отримати відмову орендодавця в укладенні нового договору оренди землі.

Також слід зазначити, що суд не погоджується із твердженням представника відповідача, що отримання позивачем орендної плати у 2021 році свідчить про те, що такий висловив своє волевиявлення щодо поновлення договору, оскільки за змістом договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у натуральній формі у строки з 20 жовтня по 25 грудня кожного року, а отже внесена у 2021 році, а саме в році, в якому строк дії договору закінчився (03.06.2021). Тим більше, що за умовами договорів оренди землі, такі були укладені на строк 5 років, проте з урахуванням ротації культур.

У судовому засіданні сторони не заперечували, що відповідач продовжує користуватися земельними ділянками. Доказів, які б свідчили про відсутність перешкод в користуванні земельними ділянками суду не надано.

Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц, від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц, від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц, від 11.11.2019 у справі №487/10132/14-ц).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бучачагрохлібпром» про зобов`язання повернути земельну ділянку власнику - задовольнити.

Зобов`язати ТзОВ «Бучачагрохлібпром» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,83 га, кадастровий номер :01:001:0941, яка розташована на території Бучацької територіальної громади (колишньої Заривинецької сільської ради) Чортківського району Тернопільської області, за актом приймання-передачі земельної ділянки.

Стягнути з ТзОВ «Бучачагрохлібпром» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992(дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 03 листопада 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с.ЗаривинціЧортківського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бучачагрохлібпром», юридична адреса: вул. Горішня, 79, с. Трибухівці Чортківського району Тернопільської області; місцезнаходження: вул.Галицька,160, м. Бучач, Чортківський район, Тернопільська область, .

Суддя: І. І. Тхорик