Справа № 754/3550/19 Головуючий 1 інстанція - Клочко І.В.
Провадження № 22-ц/824/3044/2022 Доповідач апеляційна інстанція - Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 липня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 липня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року АТ «Універсал Банк» звернувся до суду із вказаним позовом,який мотивував тим, що між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 21 грудня 2007 року було укладено кредитний договір № 006-2900/756-0770, за умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит на придбання однокімнатної квартири у розмірі 94626 швейцарських франків терміном до 10 грудня 2037 року зі сплатою 8,95 % річних, а позичальник зобов`язався повернути отриманий кредит та сплатити проценти за його користування.

Вказував, що за умовами кредитного договору повернення позичальником кредиту та процентів здійснюється відповідно до графіку платежів, а за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується підвищена процентна ставка у розмірі 26,85% річних. Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, видав позичальнику кредитні кошти шляхом банківського переказу на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що підтверджується меморіальним ордером та випискою по рахунку відповідача. Однак ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов`язання і не повертає вчасно і в повному обсязі кредит та проценти. Направлена банком вимога про дострокове повернення кредиту в повному обсязі, яка отримана відповідачем __ жовтня 2018 року, залишена останнім без задоволення. Станом на 11 лютого 2019 року борг за кредитним договором складає 77478,93 швейцарських франків, з яких: прострочений борг по тілу кредиту - 881,15 швейцарських франків; сума дострокового стягнення тіла кредиту - 69508,34 швейцарських франків; за процентами - 6 951,49 швейцарських франків; за підвищеними процентами - 137,95 швейцарських франків. Посилаючись на своє право стягнути частину боргу, просив стягнути із відповідача на користь банку частину боргу за кредитним договором в розмірі 31053,60 швейцарських франків, що включає прострочене тіло кредиту у розмірі 881,15 швейцарських франків та частку достроково стягуваного тіла кредиту у розмірі 30172,45 швейцарських франків та судовий збір.

- 2 -

У березні 2020 року АТ «Універсал Банк» подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором у розмірі 49650 швейцарських франків, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 2150,48 швейцарських франків, частка достроково стягуваного тіла кредиту 47499,52 швейцарських франків.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 липня 2021 року позовну заяву АТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість станом на 25 лютого 2020 року за кредитним договором № 006-2900/756-0770 від 21 грудня 2007 року в розмірі 49650 швейцарських франківта стягнуто судовий збір у розмірі 19666,51 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції у мотивувальній частині, визначивши, що загальний розмір його боргу перед АТ «Універсал Банк» становить 51552,97 швейцарських франків, посилаючись на незаконність і необгрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, надання переваги одним доказам перед іншими, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Скарга мотивована хибністю висновків суду про зміну процентної ставки по кредитному договору, оскільки банк повідомлення про зміну процентної ставки відповідачу не надсилав, а відтак зміна процентної ставки не відбулась у зв`язку з порушенням банком встановленого договором порядку на що вказував у своєму відзиві відповідач, однак суд ніякої оцінки доводам не надав, та проігнорував це. Окрім того, суд помилково зазначає у рішенні про укладення 20 лютого 2009 року між сторонами додаткової угоди б/н до кредитного договору № 081-2008-2792 від 21 грудня 2007 року, оскільки між сторонами було укладено кредитний договір № 006-2900/756-0770 від 21 грудня 2007 року, таким чином, додаткова угода б/н від 20 лютого 2009 року до кредитного договору № 081-2008-2792 від 21 грудня 2007 року не є частиною спірних правовідносин, а відтак немає підстав вважать таку угоду належним доказом у справі. Також, у рішенні судом зроблено помилкове посилання на договір поруки, оскільки у даних правовідносинах ніякого договору поруки немає, що може свідчити про те, що під час складання тексту рішення за основу було взято якесь інше рішення, де у справі був ще й поручитель із позичальником. У своєму відзиві представник відповідача зазначив, у чому розрахунок заборгованості позивача не відповідає умовам кредитного договору, у судовому засіданні представник позивача не міг обґрунтувати власний розрахунок, в той час як суд визнав його обґрунтованим, перед розглядом клопотання про проведення експертизи відповідач надав власний розрахунок заборгованості, проте, суд відмовив у проведенні експертного дослідження, хоча розрахунки сторін мали значні розбіжності і для вирішення питання про дійсну суму заборгованості були необхідні спеціальні знання, суд не надав оцінки доводам представника відповідача про необґрунтоване нарахування позивачем процентів за кредитним договором вже після того, як строк виконання зобов`язання настав. Усі доводи відповідача залишилися поза увагою суду, ніякої правової оцінки цим доводам суд не надав, проігноровано будь які пояснення та доводи відповідача, відмовлено у проведенні експертизи що й потягнуло за собою ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення суду.

Представник АТ «Універсал Банк» адвокат Куришко К.В. подала відзив на апеляційну скаргу, де вказала, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду, просив залишити рішення без змін.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Савенко Є.В. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив її задоволити та змінити рішення Деснянського районного суду м.Києва від 13 липня 2021 року у мотивувальній частині, визначивши загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ

- 3 -

«Універсал Банк», який становить 51552,97 швейцарських франків.

Представник АТ «Універсал Банк» адвокат Куришко К.В. в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки підставністю та доведеністю вимог банку про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором у розмірі 49650 швейцарських франків.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 006-2900/756-0770, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 94626 швейцарських франків терміном до 10 грудня 2037 року із сплатою 8,95% річних, а позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за його користування.

Сторони договору погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього договору, датою остаточного погашення всієї суми кредиту є 10 грудня 2037 року, а за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується підвищена процентна ставка в розмірі 26,85% річних (пункти 1.1., 1.1.1., 1.2.).

Відповідно до п.2.4. договору погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів, які складаються із частини погашення основної суми кредиту та процентів, нарахованих за користування кредитом за попередній платіжний період. Позичальник зобов`язується щомісячно у дату погашення щомісячних платежів здійснювати шляхом зарахування до такої дати (включно) відповідної суми коштів на поточний рахунок, відкритий згідно пункту 2.1.3. даного договору. Позичальник доручає кредитору самостійно направляти кошти на погашення заборгованості позичальника у порядку та черговості, визначених пунктом 2.8. та іншими умовами цього договору.

Розмір щомісячного платежу встановлений у Графіку погашення кредиту, що викладений у Додатку № 2 до даного договору (пункт 2.5.).

Згідно з умовами, визначеними у пункті 2.12. договору, кредитор може збільшити процентну ставку, зазначену у пункті 1.1. договору, у разі зміни Національним Банком

- 4 -

України розміру чинної облікової ставки та/або у разі запровадження адміністративних та/або інших заходів, які збільшують вартість коштів на українському ринку, та/або у випадку зміни ставок LIBOR, EURIBOR, та/або в інших випадках, якщо кредитор обґрунтовано вважає, що така зміна відповідає ринковим умовам або має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів кредитора.

Про зміну процентної ставки кредитор має повідомити позичальника письмово за 15 календарних днів до дати зміни процентної ставки. При цьому у разу незгоди зі зміною процентної ставки позивальник має право у строк не пізніше останнього робочого дня, що передує даті початку нової процентної ставки, достроково повернути кредитору всю суму кредитних коштів, отриманих за цим договором, сплатити йому в повному обсязі нараховані проценти за користування кредитом та інші витрати, що підлягають сплаті Кредитору згідно умов цього договору і лише за умови повного виконання всіх зобов`язань позичальника за цим договором розірвати цей договір.

Сторони погодили, що у випадку прострочення сплати позичальником чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом понад два місці та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення позичальником порушень за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення вимоги, термін повернення кредиту вважається таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення вимоги (пункт 5.2.5.).

Згідно з п.9.9. кредитного договору його складовою частиною є Додаток № 1 - перелік додаткових витрат, які несе позичальник у зв`язку з отриманням кредиту за цим договором.

20 лютого 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 081-2008-2792, якою, зокрема, змінювався розмір плати за користування кредитом (відсоткова ставка), а саме: з 20 лютого 2009 року до 14 лютого 2010 року - 8,9% річних.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору банком був укладений договір іпотеки від 21 грудня 2007 року, згідно якого ОСОБА_1 передав у іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредит в сумі 79 924,00 швейцарських франків, що не заперечується відповідачем і підтверджується заявою на видачу готівки від 21 грудня 2007 року.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №006-2900/756-0770 вбачається, що з листопада 2017 року ОСОБА_1 став порушувати графік платежів та вносити на погашення кредиту і процентів менші суми, ніж передбачено графіком, а з травня 2018 року будь-які сплати за кредитним договором взагалі припинив.

Наведені обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

За таких обставин, суд вірно задоволив позов та стягнув частину боргу за тілом кредиту у розмірі 49650 швейцарських франків, що є правом позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо хибності висновків суду про зміну процентної ставки по кредитному договору, оскільки банк повідомлення про зміну процентної ставки відповідачу не надсилав, а відтак зміна процентної ставки не відбулась у зв`язку з порушенням банком встановленого договором порядку, однак суд ніякої оцінки доводам не надав, та проігнорував це, не спростовують висновків суду про задоволення позову.

Відхиляючи дані доводи, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що предметом спору в даній справі є дострокове стягнення частини тіла кредиту. Стягнення процентів не є предметом спору і вимоги про це відсутні, що у свою чергу виключає необхідність встановлення боргу за процентами, як помилково вважає скаржник.

Це ж стосується вимог апеляційної скарги щодо необхідності зміни рішення в мотивувальній частині і визначення розміру загального боргу відповідача за кредитом, щоб надалі

- 5 -

банк не мав можливості маніпулювати розміром боргу, які є необгрунтованими, оскільки як вище вказувалося предметом спору є стягнення частини боргу за тілом кредиту.

Відповідно судом має бути визначено розмір боргу саме за тілом кредиту і чи не перевищують розмір вимог розмір такого боргу за тілом кредиту, що судом і встановлено.

У випадку заявлення банком вимог про стягнення боргу за процентами, їх розмір та правомірність вимог може бути предметом спору в іншій справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що представник відповідач надав власний розрахунок заборгованості за тілом кредиту, який має розбіжності із розрахунком позивача, і який спростовує його, необгрунтовані.

Із наданого відповідачем розрахунку вбачається очевидна його помилковість. Зокрема, як вище вказувалося банком направлено відповідачу вимогу дострокове повернення кредиту, яке настає на 61 день з моменту її отримання. Оскільки дана вимога отримана відповідачем 01 жовтня 2018 року (т.1 а.с.42), то строк повернення настав 02 грудня 2018 року, а відтак слід визначити як розмір простроченого боргу за тілом, станом на 02 грудня 2018 року так і розмір тіла кредиту, який стягується достроково, тобто виник після 02 грудня 2018 року.

Розрахунок банку відповідає цьому, а розрахунок відповідача не відповідає, оскільки вбачається, що відповідач при обрахунку боргу за тілом кредиту невірно віднімає щомісячні платежі не тільки за тілом кредиту, а й за процетами, що є помилковим і стосується сплати процентів.

Окрім того, наданий відповідачем розрахунок боргу за тілом кредиту очевидно протирічить обом графікам платежів (додаток до кредитного доовору та додаток до додаткової угоди до кредитного догвоору), які підписані відповідачем і в яких чітко встановлені помісячно розміри платежів на погашення тіла кредиту та його зменшення щомісяця.

За таких обставин сумніви у правильності розрахунку відсутні, як і відсутні підстави для призначення ексепртизи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд помилково зазначає у рішенні про укладення 20 лютого 2009 року між сторонами додаткової угоди б/н до кредитного договору № 081-2008-2792 від 21 грудня 2007 року, оскільки між сторонами було укладено кредитний договір № 006-2900/756-0770 від 21 грудня 2007 року, таким чином, додаткова угода б/н від 20 лютого 2009 року до кредитного договору № 081-2008-2792 від 21 грудня 2007 року не є частиною спірних правовідносин, а відтак немає підстав вважать таку угоду належним доказом у справі, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

Як вбачається із додаткової угоди від 20 лютого 2009 року вона безпосередньо стосується укладеного між сторонами кредитного договору № 081-2008-2792 від 21 грудня 2007 року і повністю відтворює його зміст. Помилкове зазначення в додатковій угоді номера кредитного договору не свідчить, що ця угода стосується якогось іншого договору про отримання відповідачем кредиту у розмірі в сумі 94626 швейцарських франків терміном до 10 грудня 2037 року.

Посилаючись на дані обставини скаржник не надав суду доказів, що ним укладено інший договір з позивачем щодо отримання кредиту і що дана додаткова угода стосується іншого договору.

Доводи апеляційної скарги про помилковість посилання суду на договір поруки не свідчать про незаконність рішення, а є підставою для виправлення описки.

Аргументи апеляційної скарги про те, що усі доводи відповідача залишилися поза увагою суду, ніякої правової оцінки цим доводам суд не надав, проігноровано будь які пояснення та доводи відповідача, відмовлено у проведенні експертизи що й потягнуло за собою ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення суду, необгрунтовані.

Усім доводам, які стосуються предмету спору, в тому числі щодо помилковості розрахунку, судом дана оцінка.

Даючи оцінку доводам учасників, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає

- 6 -

принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування єдостатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: