Справа № 541/1247/22
Провадження №2/541/603/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 жовтня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді Куцин В. М.,

секретаря судових засідань Калініченко Л. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження в залі суду м. Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування та встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В:

05 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування та встановлення факту родинних відносин.

Просив визнати за ним право власності, в порядку спадкування за законом, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , що належав згідно Свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 28 червня 1990 року виданого на підставі рішення Миргородської районної ради народних депутатів №111 від 22.05. 1990 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця села Зубівка, Миргородського району, Полтавської області.

В уточненій позовній заяві вказував, що в с. Зубївка Миргородського району проживали його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . За життя батьку на праві приватної власності належало будинковолодіння АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 батько ОСОБА_3 помер .

Його мати ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину, оскільки продовжувала проживати в будинковолодінні АДРЕСА_2 убівка та користувалася спадковим майном, але юридичного її не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_2 . Після її смерті він отримав у нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку розміром 3,16 та, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

09 червня 2022 року він звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на будинок, однак нотаріус у вчиненні нотаріальної дії відмовив, оскільки при огляді документів було встановлено, що відсутній правовстановлюючий документ на зазначене майно.

На даний час оформити належним чином правовстановлюючий документ на житловий будинок на ім`я померлого спадкодавця він не має можливості, оскільки відповідно до п.11 ч.2 ст.346 ЦК України право власності припиняється внаслідок смерті власника.

Крім того, вказував, що в його свідоцтві про народження в графі «батько» зазначено ОСОБА_4 , а в свідоцтві про смерть батька написано ОСОБА_3 , внаслідок технічної помилки, тому виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме , що він дійсно є рідним сином померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 .

Він фактично прийняв спадщину на будинковолодіння, але оформити її належним чином не має можливості по причині відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно. Оскільки іншими шляхами вирішити дане питання не маю можливості вимушений звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ухвали судді від 14 липня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання .

Ухвалою суду від 23 вересня 2022 року підготовче провадження по справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Суду пояснив, що він проживав разом із батьками в АДРЕСА_1 . Житловий будинок належав батькові ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право власності. Батько помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а мати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 . Мати фактично успадкувала після батька будинок, але спадкових прав не оформила, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок після смерті матері. Крім того, вказував, що в його свідоцтві про народження внаслідок технічної описки неправильно зазначено по батькові батька, а саме ОСОБА_5 замість ОСОБА_6 . Батько його виховував, матеріально забезпечував, тому просив встановити факт, що він є сином ОСОБА_3 .

Представник відповідача Миргородської міської ради в судове засідання не з`явився, в раніше поданій заяві просив задовольнити позовні вимоги та проводити розгляд справи без участі представника (а.с. 39).

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду повідомили, що знають сім`ю ОСОБА_1 , який проживав разом з батьками в АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 знають з народження. Його батьком був ОСОБА_3 . ОСОБА_4 , який би проживав в с. Зубівка, вони не знають. Стверджували, що ОСОБА_9 є батьком ОСОБА_1 . Батько помер раніше, а його дружина (мати заявника) продовжувала проживати в будинку.

Заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Зубівка, Миргородського району Полтавської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 24.06.1993 (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 30.06.1976 між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстровано шлюб (а.с.9).

В свідоцтві про народження ОСОБА_1 батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зубівка, Миргородського району Полтавської області померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 21.09.2021 (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_1 в шестимісячний термін звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 (а.с. 48 зворот).

Відповідно до спадкової справи після смерті ОСОБА_2 інших спадкоємців не має (а.с. 48-59).

Після смерті матері ОСОБА_2 позивач 30.01.2007 отримав у нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку розміром 3,16 та, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 10).

Згідно свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 28.06.1990 виданого виконавчим комітетом Зубівської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Миргородської районної ради народних депутатів №111 від 22.05.1999 ОСОБА_3 був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20).

Відповідно до довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 16 грудня 2021 року № 276 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_3 , згідно свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 28.06.1990 виданого виконавчим комітетом Зубівської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Миргородської районної ради народних депутатів №111 від 22.05.1999 (а.с.16)

Згідно виписки погосподарських книг №1 села Зубівка Миргородського району Полтавської області за 1991-1995 роки, в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 , проживали, зокрема: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , голова сім`ї; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дружина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , син (а.с. 17).

Постановою державного нотаріуса Першої миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю., від 09 червня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документи на будинок (а.с. 19).

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за законом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.

Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності.

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положеннями ст.ст. 524, 525, 527, 548, 549 ЦК України 1963 року визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України 2004 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

В свідоцтві про народження позивача ОСОБА_1 , в графі батько зазначений ОСОБА_4 (а.с.7).

Згідно виписки погосподарських книг №1 села Зубівка Миргородського району Полтавської області за 1991-1995 роки, в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 , на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 разом з ним проживала дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 28.06.1990 виданого виконавчим комітетом Зубівської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Миргородської районної ради народних депутатів №111 від 22.05.1999 власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був лише ОСОБА_3 (а.с.20).

Судом встановлено, що факт прийняття ОСОБА_2 спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті чоловіка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується беззаперечними поясненнями свідків наданими в судовому засіданні та витягом з погосподарської книги по с. Зубівка, Миргородського району Полтавської області за 1991-1995 роки, де зазначено, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 з ним була зареєстрована дружина ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, спадкодавець ОСОБА_2 була власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично успадкувала, але не оформила своїх спадкових права, який належав згідно Свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 28 червня 1990 року виданого на підставі рішення Миргородської районної ради народних депутатів №111 від 22.05.1990 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт родинних відносин заявника та батька та факт належності спадкодавцю ОСОБА_2 на праві власності житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами підтверджені дослідженими у справі доказами та поясненнями свідків, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами входить до складу спадщини після її смерті.

Позивач є спадкоємцем по закону майна, яке належало померлій матері ОСОБА_2 , вчинив дії по прийняттю спадщини, тому ОСОБА_1 набув право на це майно в порядку спадкування. Це право відповідачем не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає.

Оскільки право позивача на оформлення його спадкових прав на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами померлого ОСОБА_2 порушено, то воно підлягає судовому захисту.

За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтовані і суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності, в порядку спадкування за законом, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , що належав згідно Свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 28 червня 1990 року виданого на підставі рішення Миргородської районної ради народних депутатів №111 від 22.05.1990 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця села Зубівка, Миргородського району, Полтавської області.

В зв`язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1217, 1268, 1261 ЦК України, ст. ст. 5,10, 12, 13, 263, 264, 265, 266, 268, 273, 315, 319, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем села Зубівка, Миргородського району, Полтавської області, рнокпп НОМЕР_4 , право власності, в порядку спадкування за законом, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , що належав згідно Свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 28 червня 1990 року виданого на підставі рішення Миргородської районної ради народних депутатів №111 від 22.05.1990 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця села Зубівка, Миргородського району, Полтавської області.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженець с. Зубківка, Миргородського району, Полтавської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 .

Миргородська міська рада Полтавської області, місцезнаходження : вул. Незалежності, 17, м. Миргород, Полтавська область, 37600, .

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2022 року.

Суддя: В. М. Куцин