Справа № 163/2458/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Павлусь О. С.
Провадження № 22-ц/802/795/22 Категорія: 27 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Кіт А.Д.,

з участю з участю представника боржників ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню в цивільній справі за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , поданою представником боржників ОСОБА_1 , на ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 13 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Боржники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , через свого представника адвоката Коротю Р.О., у червні 2022 року звернулися в суд із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у справі за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заяву мотивовано тим, що 12 грудня 2014 року Любомльським районним судом ухвалено рішення про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 12 березня 2007 року на користь АТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 16 лютого 2015 року судом видано виконавчі листи. Кредитне зобов`язання виконане в повному обсязі 14 лютого 2022 року. Відбулося виконання кредитного договору та судового рішення в позасудовому порядку. Обов`язок виконання зобов`язання боржника перед кредитором та стягувачем відсутній у зв`язку з його припиненням внаслідок позасудового виконання і існують підстави для визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи з примусового виконання судового рішення. Просили визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані Любомльським районним судом Волинської області на підставі судового рішення від 12 грудня 2014 року по справі №163/2458/14-ц про стягнення грошових коштів за кредитним договором №0 від 12 березня 2007 року з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 13 липня 2022 року у задоволені заяви боржників про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у цій цивільній справі відмовлено.

Боржники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , подали апеляційну скаргу, підписану представником ОСОБА_1 , на зазначену ухвалу. Вважають ухвалу необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм чинного законодавства, зокрема вимог ст.432 ЦПК України та ст.599 ЦК України. Вказують, що боргове зобов`язання боржниками виконано повністю, оскільки заборгованість погашена в позасудовому порядку. Просять скасувати ухвалу, ухвалити постанову, якою заяву задовольнити.

Від стягувача ПАТ «УкрСиббанк» 15 серпня 2022 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника стягувача, в якому зазначено, що при розгляді апеляційної скарги покладаються на розсуд суду.

Представник боржників адвокат Коротя Р.О. в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити з підстав у ній викладених, скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким заяву боржників задовольнити у повному обсязі.

Інші учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явились, хоча належним чином повідомлені судом про час та місце розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представника боржників, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 12 грудня 2014 року у справі №163/2458/14-ц солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» борг по поверненню кредитних коштів на загальну суму 19680,31 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22 серпня 2014 року становить 258 063,77 гривень, за користування кредитом за кредитним Договором № 0 від 12 березня 2007 року. Рішення суду набрало законної сили, видано виконавчі листи, які надіслано на адресу стягувача 17 лютого 2015 року.

На підставі виконавчих листів № 163/2458/14-ц 06 березня 2015 року були відкритті виконавчі провадження № АСВП 46785249, 46779774, 46785467, що підтверджується інформацією від 05 липня 2022 року за № 8013, наданою Любомльським відділом ДВС у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Виконавчі провадження у солідарному стягненні на користь АТ «УкрСиббанк» № 46785249 відносно боржника ОСОБА_3 , № НОМЕР_1 відносно боржника ОСОБА_2 , № НОМЕР_2 відносно боржника ОСОБА_5 станом на 05 липня 2022 року перебувають на примусовому виконанні.

12 лютого 2020 року відкрите виконавче провадження № 61260094 відносно боржника ОСОБА_4 , виконавчий лист у якому 27 квітня 2020 року був повернутий стягувачу на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна).

14 лютого 2022 року АТ "УкрСиббанк" видав довідку за № 57-1-06/34/47 про виконання ОСОБА_2 кредитних зобов`язань станом на 14 лютого 2022 року, а саме повернуто позику в сумі 40 000 доларів США (отримання грошових коштів забезпечених нерухомим майном, а саме будинком АДРЕСА_1 , а також земельною ділянкою 0,10 га, розташованої за тією ж адресою). У зв`язку із цим договір іпотеки нерухомого майна №0 від 12 березня 2007 року належить вважати таким, що втратив чинність. Просив вилучити запис з реєстру заборон, реєстру іпотек тощо, відносно майна, що належить боржнику або ОСОБА_2 , а саме: будинку АДРЕСА_2 .

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що між боржниками і стягувачем припинено зобов`язання, оскільки воно виконане належним чином, а відтак у даному випадку слід застосовувати положення ст.599 ЦПК України.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК України).

Виходячи зі змісту статей 598, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені в договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Водночас до правовідносин, що існують між боржниками та стягувачем вказані норми ЦК України застосуванню не підлягають, оскільки вони не виникли з приводу виконання договору, а з приводу примусового виконання рішення суду. Період, під час якого могло бути здійснено добровільне виконання договору в частині обов`язку позичальника, його спадкоємців щодо повернення кредитних коштів, тривав до моменту видачі стягувачу виконавчих листів на примусове виконання рішення суду у цій справі.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання виконувати рішення (справа «Горнсбі проти Греції»).

За ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

З аналізу норм процесуального законодавства слідує, що визнання судом виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у випадку відсутності обов`язку боржника (повністю або частково) у зв`язку з його добровільним виконанням чи прощенням боргу, можливо за умови, що обов`язок по поверненню коштів виконаний боржником на момент видачі такого виконавчого листа, що не було враховано чи про що не було повідомлено стягувачем та/або боржником.

У даному випадку відсутні передбачені ст. 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчоих листів такими, що не підлягають виконанню, оскільки вони видані на підставі рішення суду, яке є обов`язковим до виконання, та ухвалено задовго до погашення заборгованості у позасудовому порядку.

Станом на день розгляду заяви, виконавчі листи щодо боржників ОСОБА_3 (ВП №46785249), ОСОБА_2 (ВП №46779774), ОСОБА_5 (ВП №46785467) перебувають на примусовому виконанні в органах виконавчої служби, виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_4 (ВП №61260091) повернутий стягувачу на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». У матеріалах справи відсутні докази щодо повного виконання рішення суду, а відтак припинення обов`язку боржників. Подана боржниками довідка, яка видана банком, не містить в собі інформації про сплачену суму, конкретну дату виконання.

Виконавчі листи Любомльським районним судом видано у відповідності до вимог законодавства, обов`язок боржників існував на час їх видачі. Боржники не довели, що не існує боргу на час звернення до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Питання щодо розміру заборгованості та повного виконання рішення повинно бути вирішено в порядку виконавчого провадження, про що і зазначив суд в ухваленому судовому рішенні.

Судом також враховано заперечення ПАТ «УкрСиббанк» щодо задоволення заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, викладені у заяві, що була подана до Любомльського районного суду Волинської області 05 липня 2022 року вих.№268/22 та міститься в матеріалах справи.

На підставі встановлених фактичних обставин справи правильним є висновок суду першої інстанції про те, що на час вирішення судом спору про стягнення кредитної заборгованості будь-якого позасудового вирішення спору між сторонами не відбулося, а сам по собі факт повернення позики в сумі 40 000 доларів США не може бути підставою для задоволення заяви, оскільки державна виконавча служба, яка здійснює виконання рішення, не була повідомлена про погашення заборгованості боржниками, розмір суми такого погашення, і виконавчі листи не відкликалися стягувачем.

Суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, і дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

Ухвала судом постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , подану представником боржників ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 13 липня 2022 року в цій справі залишти без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді