КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №760/17467/17

провадження № 22-ц/824/6832/2022

25 жовтня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Кіпрік Х. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про зміну способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, збільшення розміру стягуваних аліментів, зміну прізвища дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про зміну способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року в складі судді Кушнір С. І.,

встановив:

07.09.2017 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила змінити та визначити спосіб участі батька ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за наступним графіком: кожної 1 та 3 суботи з 16.00 год. до 18.00 год., але з урахуванням стану здоров'я дитини, в присутності матері.

Також просила змінити розмір стягуваних аліментів за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2012 року та продовжувати стягувати аліменти з відповідача на утримання доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23 квітня 2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 лютого 2012 року шлюб між нею та відповідачем розірвано.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2012 року визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1, в присутності матері, за наступним графіком: 1, 3 субота кожного місяця з 16.00 год. до 19.00 год; 2, 4 неділя кожного місяця з 16.00 год. до 19.00 год.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.10.2011 і до повноліття дитини.

Зазначала, що з моменту народження дитини відповідач декілька разів з'являвся за місцем проживання дитини в нетверезому стані, вчиняв сварки, до дитини уваги та турботи не проявляв, принижував та ображав матір дитини, намагався побити, погрожуючи фізичною розправою, що підтверджується копією акту від 04.04.2014.

31.03.2014 проведено психологічне обстеження та зроблене психологічне заключення, що у ОСОБА_3, 3 роки, неврозоподібний стан, пов'язаний з хронічним стресом.

Вказаний стан дитини пов'язаний та був спричинений саме спілкуванням з нею батька, що підтверджується її повідомленням від 05.12.2011 до Служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації.

У зв'язку з тим, що дитина перебуває на диспансерному обліку у психіатра, з 04 березня по 30 березня 2017 вона перебувала у дитячому санаторно-курортному закладі.

11.06.2019 ОСОБА_1 подала заяву про зміну предмета позовних вимог, до якої додала позовну заяву, викладену в новій редакції.

Просила суд змінити спосіб участі батька, ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною, ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши новий регламент побачень з дитиною, а саме: лише в присутності матері ОСОБА_1 за наступним графіком: 1 і 3 суботи місяця із 16.00 до 18.00 год. з урахуванням стану здоров'я дитини.

Збільшити розмір аліментів, стягнувши із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від всіх доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття із індексацією.

Змінити прізвище дитини з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3» та внести відповідні зміни в актовий запис про її народження.

Зазначала, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 07 вересня 2017 року (справа №382/992/17) в задоволенні її позову про зміну прізвища дитини було відмовлено. Проте, після спливу двох років, відбулися зміни в психологічній поведінці дівчинки, змінився її вік, відношення до батьків.

Згідно із характеристикою, засвідченою директором ліцею та класоводом від 29.05.2019 року № 75, протягом другого класу ОСОБА_3 перестала реагувати на прізвище "ОСОБА_3", закреслила це прізвище на щоденнику та сама написала прізвище "ОСОБА_3", коли потрібно підписувати самостійні роботи на картках, то дівчина пише тільки своє ім'я, зошити-чорновики підписані прізвищем "ОСОБА_3".

Психологічним висновком за даними експериментально-діагностичного дослідження по відношенню до дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, засвідчене лікарем-психологом ОСОБА_4, зазначено, що: «На час заповнення анкетних даних, дитина вказує своє прізвище як «ОСОБА_3». На запитання: «Чиє це прізвище ОСОБА_3?» дитина не відповідає, в неї з'являється психо-вегетативна реакція у вигляді задишки, сліз та психоемоційного збудження. Заспокоїти дитину та налагодити контакт майже не вдається».

Психологом визначені рекомендації - змінити прізвище дитині з "ОСОБА_3" на "ОСОБА_3" для уникнення травматизму дитини, індивідуальна психотерапія дитини спрямована на компенсацію негативного впливу та залякування з боку біологічного батька.

Таким чином, на думку позивача, зміна прізвища малолітньої дитини з "ОСОБА_3" на "ОСОБА_3" сприятиме якнайкращим інтересам дитини та стабілізує її психоемоційний стан.

18.11.2019 ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив встановити порядок спілкування батька з малолітньою донькою ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1, без присутності матері ОСОБА_1 відповідно наступного графіку: 1, 3 субота кожного місяця з 16:00 год. до 19:00 год.; 2, 4 неділя кожного місяця з 16:00 год. до 19:00 год.; кожного року ІНФОРМАЦІЯ_1 (день народження дитини) з 16.00 год. до 18.00 год.; кожного року у літній період з 01 липня по 15 серпня.

Дозволити ОСОБА_2 безперешкодно: щоденно спілкуватися з дитиною по телефону та через мережі Інтернет; відвідувати навчальний заклад доньки, спілкуватися з донькою та вчителями, мати можливість бути присутнім на батьківських зборах; у випадку хвороби дитини відвідувати її за місцем проживання або перебування та мати можливість піклуватися про неї.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначав, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_1, донька ОСОБА_3 залишилась проживати з матір'ю, а він став проживати окремо. З того часу позивачка розпочала створювати перешкоди у спілкуванні з донькою, а тому він звернувся до органу опіки і піклування, рішенням якого був встановлений відповідний порядок участі батька у вихованні дитини. Проте позивачка відмовилась виконувати таке рішення, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2012 року та додатковим рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29 листопада 2012 року зобов'язано ОСОБА_1 усунути йому перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 та визначено спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини в присутності матері.

Проте добровільно позивачка судове рішення не виконала, продовжувала ухилятися від його виконання, за що була притягнута до адміністративної відповідальності, а також на підставі подання державного виконавця до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2013 були внесені відомості та відкрите кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України. Вказане кримінальне провадження не закінчено, а позивачка продовжує ухилятися від виконання судового рішення.

Зазначав, що вищезазначеному судовому рішенні було обумовлено побачення батька з донькою у присутності матері з урахуванням віку дитини, оскільки на час ухвалення рішення дитині виповнилося 1 рік 8 місяців. На даний час необхідність присутності матері при зустрічах батька з донькою відпала. Побачення у присутності матері фактично унеможливлює виконання судового рішення, оскільки матір дитини цьому протидіє, виховує дитину в дусі неповаги до батька. Він позбавлений можливості спілкуватися з донькою в межах школи, через мережу інтернет та по телефону. Всі його намагання врегулювати даний спір мирним шляхом призводять лише до конфліктів, оскільки позивачка перешкоджає йому в зустрічах з дитиною.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Вирішено змінити прізвище дитини ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1, на "ОСОБА_3", внести відповідні зміни до актового запису № 23 від 05.01.2011 року про її народження.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 грн, витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

16.02.2022 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимоги за первісним позовом та відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову про зміну прізвища дитини відмовити. Зустрічний позов задовольнити. Стягнути з позивача на його користь понесені ним судові витрати в судах першої та апеляційної інстанцій.

Свої доводи мотивує тим, що він на протязі дев'яти років щотижня в зазначені в судовому рішенні дні і години приїжджав за місцем проживання доньки в надії зустрітися з нею, проте жодного разу зустрічі не відбулися, оскільки позивачка двері квартири не відкривала. Після того, як донька почала відвідувати школу, він став періодично приїжджати до школи, цікавився її навчанням та щоб хоч здалеку подивитись на неї, оскільки позивачка попередила педагогів про недопущення любих контактів батька з донькою у невстановлений судовим рішенням час, дні та у її відсутність.

Отже, на протязі дев'яти років він жодного разу не спілкувався з донькою. Останній раз він спілкувався з донькою у липні 2012 року, коли дитині виповнилося 1 рік 8 місяців, а тому твердження позивачки про прояви донькою негативної реакції при згадці про батька та на прізвище "ОСОБА_3" є голослівними, не ґрунтуються на належних і допустимих доказах. Дитина взагалі не бачила батька, а він її бачив з дозволу директора школи лише зі сторони. Таку поведінку дитини він може пояснити лише тим, що позивачка та її мати тривалий час впливають на дитину, вселяючи їй лише негатив про батька, що відповідно відобразилося на психологічному стані дитини. Оскільки обумовлені судовим рішенням побачення з донькою мали відбуватися лише в присутності позивачки, яка всіляко цьому перешкоджає, використовує свою обов'язкову присутність з метою зірвати спілкування, він звернуся до суду з зустрічним позовом та просив змінити раніше встановлений судом графік спілкування, зокрема, без присутності матері.

Висновки суду першої інстанції про задоволення позову в частині зміни прізвища дитини ґрунтуються на підставі неналежних, недостовірних та недопустимих доказах. Суд вирішив спір лише з огляду на існуючий між батьками конфлікт, не з'ясувавши причину такого, як описує лікар, психологічного стану дитини, не зазначив доказів того, що батько дитини свідомо та умисно не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини.

Звернувшись до суду 29.05.2019 з заявою про зміну предмета позову, позивачка виклала позовні вимоги в новій редакції та в порушення процесуального законодавства доповнила позов новою вимогою про зміну прізвища дитини.

Крім цього, рішенням Яготинського районного суду Київської області від 07 вересня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про зміну прізвища дитини було відмовлено. Докази, на які посилається позивачка в даному провадженні щодо невиконання або неналежного виконання ним батьківських обов'язків щодо дитини були досліджені, оцінені та враховані під час розгляду справи з тим же предметом та між тими самими сторонами. Позивачка не зазначила, які відбулися зміни за час, що минув з дня набрання цим рішенням законної сили.

Надані позивачем висновки психолога були зроблені за даними досліджень, проведених лікарем ОСОБА_4., тобто фахівцем за спеціальністю медичної, а не юридичної психології, яка працює в лікувальному закладі не за місцем зареєстрованого або фактичного проживання доньки ОСОБА_3. Висновки лікаря-психолога ґрунтуються виключно на поясненнях матері та окремих письмових документах, наданих стороною позивача. Психолог особисто не спілкувався з малолітньою дитиною та її батьком, у психолога не перебували на дослідженні матеріали справи. Опитування малолітньої ОСОБА_3 було проведено не юридичним психологом, а лікарем-психологом, тобто фахівцем за спеціальністю медичної психології. Отже такий висновок не містить інформацію щодо предмета доказування, а тому його не можна назвати належним доказом. Таку позицію висловив Верховний Суд в постанові від 23 грудня 2020 року (провадження №61-18882св19).

Звертає увагу, що протягом всього часу розгляду справи позивачка відмовляла у допуску представників служби у справах дітей для обстеження умов проживання доньки, від психологічного обстеження дитини у зв'язку з розглядом цивільних справ щодо дитини.

Крім того, не виконувала позивачка і рекомендацій психологів та лікувальних закладів з приводу проведення психологічних корекцій та консультацій сімейного психолога у присутності батька дитини, що свідчить не лише про повну ізоляцію дитини від зустрічей з батьком, а і про повний спротив налагодженню психологічного клімату між батьком і дитиною.

Не погоджується з тим, в якій спосіб та в якій формі була отримана згода дитини на зміну прізвища.

Допит доньки в судовому засіданні відбувався без участі батьків, в присутності представника служби у справах дітей, який за освітою був педагогом, а не психологом. З'ясування думки дитини щодо зміни прізвища можливо було отримати шляхом психологічного обстеження дитини психологом Міського центру дитини Київської міської державної адміністрації, від співпраці з яким позивачка категорично відмовлялася.

Зазначив, що допит доньки не відбувся, оскільки вона розпочала плакати і її психологічний стан не дозволив його продовжити. Проте суд в оскаржуваному рішенні думку дитини щодо зміни прізвища викладає як ствердну, самостійну та об'єктивну. При цьому суд також не звернув увагу, що дитина у такому віці за обставин відсутності реального спілкування не може надати об'єктивну відповідь на поставлені їй питання.

Отже, викладена в оскаржуваному рішенні інформація щодо думки дитини на зміну прізвища є недостовірною, а отримана у такий спосіб згода дитини на зміну прізвища не може братися до уваги судом, оскільки є отриманою у незаконний спосіб.

Висновок органу опіки та піклування від 07 квітня 2021 року щодо доцільності визначити графік побачень батька з донькою за відповідним графіком у присутності матері дитини не повинен братися до уваги, оскільки викладені в ньому висновки були зроблені без обстеження умов проживання дитини, без проведення психологічного обстеження дитини, а також не містить обґрунтування запропонованого графіку побачень, зокрема щодо доцільності присутності матері при спілкуванні батька з дитиною.

Позивачка не надала належним та допустимих доказів на підтвердження того факту, що батько дитини свідомо та умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, що зміна прізвища дитини найкращим чином відповідатиме її інтересам.

Суд першої інстанції не взяв до уваги ряд доказів, які були надані стороною відповідача на спростування доводів позивачки щодо неналежної поведінки батька по відношенню до доньки.

Надані позивачкою копії меморіальних ордерів на підтвердження надання правничої допомоги не підтверджують факт отримання від позивачки таких коштів, а тому такі документи не можуть прийматися як розрахункові.

03.06.2022 ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Свої доводи мотивує тим, що з серпня 2011 року по січень 2012 року відповідач не заявляв скарг щодо здійснення нею перешкод в його можливості спілкуватись з ОСОБА_3 у відповідності до встановленого розпорядженням Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 26 серпня 2011 року №550 графіку побачень.

Не зважаючи на наявність вказаного розпорядження та рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2012 року у справі №2-1645/12 , які надавали відповідачу право спілкуватися з ОСОБА_3 в її присутності, останній фактично жодного разу ним не користувався з додержанням умов та порядку, які були ними визначені. Відповідач свідомо використовує вказані документи як інструмент додаткового тиску на неї та доньку, з метою досягнення своїх власних цілей, які не відповідають інтересам дитини.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року у справі №760/20474/17 відповідачу відмовлено у задоволенні позову про передачу дитини на проживання з батьком. Вказаним судовим рішенням встановлено, що після зустрічей з відповідачем донька отримала психологічну травму, проходила курс лікування у невролога, з дитиною постійно працював психолог, що підтверджується записами в її медичній карті. ОСОБА_3 постійно перебуває в неврозоподібному стані, який пов'язаний з хронічним стресом, у неї спостерігаються складнощі з засинанням, порушення сну, зниження апетиту, зниження комунікації з оточуючими, вона відчуває рецидивний головний біль та болі в животі. Між сторонами існує конфлікт на ґрунті особистих відносин. При цьому донька не виявляє жодного бажання спілкуватись з відповідачем та бачитись з ним, а вона ніяким чином на це не впливає.

Вважає, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про необхідність зміни прізвища дитини з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3», оскільки з прізвищем «ОСОБА_3» вона себе не асоціює, належність їй прізвища завдає їй душевних та моральних страждань. Суд одержав достатньо інформації для прийняття рішення в найкращих інтересах дитини, надав можливість дитині висловити свої думки та приділив їм належну увагу.

Зазначає, що спілкування відповідача з донькою не тільки перешкоджає її нормальному розвитку, а фактично ставить під суттєву загрозу збереження її здоров'я, чого вона, як дбайлива та любляча мати, не може допустити. Всі її дії направлені на збереження здоров'я доньки та подальше недопущення у неї будь-якого роду нервових стресів. Звернення відповідача до суду, державної виконавчої служби, правоохоронних органів ґрунтується на неприязних відносинах з нею, як його колишньою дружиною.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та фактичної незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають жодних правових підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення у відповідній частині.

Вважає належними та допустимим доказами, які були надані нею на підтвердження надання їй правничої допомоги.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник - адвокат Соляник Д. П. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

ОСОБА_1 та її представник - адвокат Шевченко В.С. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Після оголошення по справі перерви в судове засідання не з'явились. Позивачка ОСОБА_1 24.10.2022 звернулась до суду з заявою, в якій просила ухвалити судове рішення без її присутності.

Представник служби у справах дітей та сім'ї Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації - Фіщук М.О. підтримала висновок органу опіки та піклування від 07.04.2021 №108-4260 , відповідно до якого визнано за доцільне визначити способи участі батька у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_3, 2010 року народження, 1, ІІІ суботу кожного місяця з 16:00 до 19:00, ІІ, ІV неділю кожного місяця з 16:00 до 19:00 у присутності матері дитини.

Зазначила, що протягом всього періоду існування спору з приводу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, ОСОБА_1 на контакт не йшла, відмовлялась від психологічного обстеження дитини у зв'язку з розглядом справ в суді. Оскільки дитина фактично не бачила батька та його не знає, вважала за доцільне обмежити його зустрічі з дитиною присутністю матері. Додатково пояснила, що допомогу у налагодженні контакту між батьками та дітьми надають психологи Центру соціальних служб та сім'ї Солом'янського району міста Києва ( м. Київ, вул. М. Кривоноса, 21).

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 квітня 2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_3.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 лютого 2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.14 т.1).

Після розірвання шлюбу дитина залишилися проживати разом з матір'ю.

Розпорядженням Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 26 серпня 2011 року №550, на підставі заяви батька дитини ОСОБА_2, встановлено регламент його побачень з малолітньою донькою ОСОБА_3. , 2010 року народження, щомісяця кожного понеділка та неділі з 16.00 год. до 18.00 год. (а.с.50 т.1).

05.12.2011 позивачка звернулася до служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації з повідомленням про те, що в жовтні 2011 року ОСОБА_2 з'явився на зустріч з дитиною два рази. Приходив брудний, небритий, з запахом перегару, простуджений тощо. У дитини відсутні щеплення. Коли ОСОБА_2 приходить до дитини в такому вигляді, вона боїться за її здоров'я. Для дитини він чужа людина, вона його не знає та боїться, плаче, виривається від нього, хватається за неї. Своєю присутністю ОСОБА_2 психологічно травмує як її, так і її дитину (а.с. 19 т.1).

Заступник головного лікаря Дитячої клінічної лікарні №3 Солом'янського району м. Києва Черкасенко Л. А. 20.12.2011 повідомила в.о. начальника служби у справах дітей про те, що при відвідуванні педіатром вдома та на прийомі в поліклініці дитина знаходилась в супроводі матері. За інформацією щодо стану здоров'я доньки батько до педіатра не звертався (а.с. 18 т.1).

Заступник головного лікаря Дитячої клінічної лікарні №3 Солом'янського району м. Києва Черкасенко Л. А. 12.12.12 надала відповідь ОСОБА_2 на його заяву з приводу стану здоров'я його доньки. Зокрема повідомила про те, що в лютому, травні та липні 2012 року дитина оглядалась неврологом, діагноз: невротичні реакції (а.с. 225 т.1).

В жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2012 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частики з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 жовтня 2011 року і до повноліття дитини (а.с. 10 т.1).

В січні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом про зміну способу участі батька у спілкуванні з дитиною.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2012 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , третя особа: Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини задоволено частково. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 про зміну способу участі батька у спілкуванні з дитиною задоволено частково. Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1, в присутності матері дитини за наступним графіком: 1,3 субота кожного місяця з 16.00 до 19.00 год., 2,4 неділя кожного місяця з 16.00 год. до 19.00 год. (а.с. 11,12 т.1).

Додатковим рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29 листопада 2012 року зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 67 т.1).

19 грудня 2012 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Штойкою Л. Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №35720171 з виконання виконавчого листа про зобов'язання ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з малолітньою донькою (а.с.226 т.1).

09.01.2013, 22.01.2013, 21.02.2013 головним державним виконавцем складено акти про те, що при виході за адресою: АДРЕСА_1 з метою виконання рішення суду з'ясовано, що боржниця двері квартири не відкрила. Про час і день проведення виконавчих дій повідомлена належним чином (а.с. 127, 228, 230 т.1).

23.01.2013, 22.02.2013 головним державним виконавцем винесено постанови про накладення на ОСОБА_1 штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником (а.с. 229, 232 т.1).

На підставі заяви ОСОБА_2 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003096 від 06 березня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України (а.с.233 т.1).

31 березня 2014 року заступником головного лікаря ОСОБА_6, зав. Центру медико-психологічної, соціально-реабілітаційної допомоги ОСОБА_7, лікарем-психологом ОСОБА_8 надано психологічне заключення про те, що дитина ОСОБА_3, 3 роки, малоконтактна, на звернену до неї мову реагує вираженим страхом, тривогою, що проявляється у намаганні знайти захист у матері. Замкнена, скута. Ігрова діяльність предметна, самостійна, без сторонньої участі, відповідає віку. Психоемоційний та мовний розвиток відповідає віку. На запрошення до колективної гри та малювання відповідає протестом, збудженням та проявами тривоги та страху. Результати психологічного обстеження: проведення діагностичного обстеження ускладнене через протестну реакцію з боку дитини - збудження, прояви тривоги та страху, плач, намагання знайти захист у матері, що свідчить про наявність невротичних реакцій у дитини. Заключення: неврозоподібний стан, пов'язаний з хронічним стресом. Рекомендовано: психологічний супровід, психологічна корекція із застосуванням арт-терапевтичних методів та медикаментозних засобів. Налагодження психологічного клімату в родині (а.с. 20 т.1).

У квітні 2014 року складено акт за підписами трьох мешканців будинку АДРЕСА_1 про те, що батько ОСОБА_3 з дня її народження за цією адресою ніколи не проживав, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2. З моменту народження дитини декілька разів з'являвся за місцем проживання дитини в нетверезому стані, вчиняв сварки, до дитини уваги та турботи не проявляв, принижував та ображав матір дитини та намагався побити, погрожуючи фізичною розправою (а.с. 17 т.1).

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторної хворого №21 від 27.01.17, ОСОБА_3 в травні, липні 2012 р., листопаді 2013, квітні 2014 була оглянута неврологом. Діагноз: невротичні реакції, см. нервово-рефлекторної збудливості, порушення сну.

ОСОБА_3. надано путівку у дитячий санаторно-курортний заклад (психо-неврологічний профіль) терміном з 04.03.2017 по 30.03.2017 (а.с. 24 т.1).

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 07 вересня 2017 року (справа №382/992/17),залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2017 року, в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа-служба у справах дітей Солом'янська районна у місті Києві державна адміністрація, про зміну прізвища дитини відмовлено (а.с. 68-70 т.1).

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа - Солом'янська районна у м. Києві державна адміністрація, про передачу дитини на проживання з батьком.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року (справа №760/20474/17), залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року та постановою Верховного Суду від 15 травня 2019 року, у задоволенні вказаного позову відмовлено (а. с. 140-153, 186-191, 234-236 т.1).

Відмовляючи у задоволенні вказаного позову, суд першої інстанції виходив з того, що розлучення з матір'ю може вплинути на психологічний стан дитини, проживання дитини з матір'ю відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини.

06.01.2018, 07.04.2018, 22.04.2018, 13.05.2018 ОСОБА_2 надіслано повідомлення Солом'янського УП ГУНП у м. Києві про те, що його заява з приводу перешкоджання колишньою дружиною ОСОБА_1 у побаченнях з спільною донькою ОСОБА_3 зареєстрована та розглянута. У працівників ювенальної превенції дане питання знаходиться на контролі. Опитати по суті справи ОСОБА_1 не виявилось можливим, оскільки під час неодноразового відвідування адреси її проживання вхідні двері ніхто не відчинив, на запрошення з'явитися до управління поліції остання не відреагувала (а.с. 238 зв., 239 зв., 240 зв., 241 зв. т. 1).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року (справа №11-сс/796/714/2018) скасовано постанову слідчого СВ Солом'янського УП ГУНП у м. Києві Яценка М. І. від 23 листопада 2017 року про закриття кримінального провадження №0003096 від 06 березня 2013 року за ч.1 ст. 382 КК України у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Матеріали кримінального провадження повернуто для організації досудового розслідування (а.с. 73-76 т.1).

Відповідно до змісту висновку інспектора сектору ювенальної превенції Солом'янського УП ГУНП у місті Києві від 02.02.2018, 06 січня 2018 року по спецлінії 102 надійшов виклик від ОСОБА_2 про те, що за адресою: АДРЕСА_3 колишня дружина перешкоджає у спілкуванні з дитиною. В ході перевірки встановлено, що 06.01.2018 близько 15.39 год. ОСОБА_2 приїхав за вказаною адресою , щоб побачити свою доньку. Вхідні двері квартири ніхто не відчинив. На час виконання матеріалу опитати по суті справи ОСОБА_1 не виявилося можливим, оскільки під час неодноразовоного відвідування адреси проживання вхідні двері до квартири ніхто не відчинив, на запрошення з'явитися до управління поліції остання не відреагувала (а.с. 79 т.1).

Відповідно до змісту висновку інспектора сектору ювенальної превенції Солом'янського УП ГУНП у місті Києві від 30.04.2018, ОСОБА_2 07.04.2018 в черговий раз приїхав за адресою: АДРЕСА_3 щоб побачити свою доньку, яка мешкає зі своєю матір'ю, але вхідні двері квартири ніхто не відчинив. На час виконання матеріалу опитати по суті справи ОСОБА_1 не виявилося можливим, оскільки під час неодноразового відвідування адреси проживання вхідні двері до квартири ніхто не відчинив, на запрошення з'явитися до управління поліції, остання не відреагувала (а.с. 239 т.1).

Відповідно до змісту висновку інспектора сектору ювенальної превенції Солом'янського УП ГУНП у місті Києві від 16.05.2018, ОСОБА_2 22.04.2018 в черговий раз приїхав за адресою: АДРЕСА_3 щоб побачити свою доньку, яка мешкає зі своєю матір'ю, але вхідні двері квартири ніхто не відчинив. На час виконання матеріалу опитати по суті справи ОСОБА_1 не виявилося можливим, оскільки під час неодноразового відвідування адреси проживання вхідні двері до квартири ніхто не відчинив, на запрошення з'явитися до управління поліції, остання не відреагувала (а.с. 240 т.1).

Відповідно до змісту висновку інспектора сектору ювенальної превенції Солом'янського УП ГУНП у місті Києві від 31.05.2018, ОСОБА_2 13.05.2018 о 15.35 в черговий раз приїхав за адресою: АДРЕСА_3 щоб побачити свою доньку, яка мешкає зі своєю матір'ю, але вхідні двері квартири ніхто не відчинив. На час виконання матеріалу опитати по суті справи ОСОБА_1 не виявилося можливим, оскільки під час неодноразового відвідування адреси проживання вхідні двері до квартири ніхто не відчинив, на запрошення з'явитися до управління поліції, остання не відреагувала (а.с. 205 т.1).

Відповідно до довідок ТОВ «ЇЖАК РЕСТОРАЦІЯ» ОСОБА_2 з 08 червня 2016 року працює у вказаному товаристві, займає посаду водія (а.с. 77, 202 т.1).

Відповідно до характеристики ОСОБА_2 з місця роботи, за час роботи він проявив себе як працелюбний і відповідальний працівник. У спілкуванні з колегами завжди доброзичливий, з партнерами і клієнтами фірми ввічливий і чемний, у скрутних ситуаціях завжди націлений на знаходження компромісних рішень, до вирішення задач підходить творчо та відповідально. Дотримується норм поведінки, прийнятих в компанії. Уважний до людей, тактовний. Має новачки ділового спілкування. Працьовитий, має високу працездатність всіляко підтримує роботу компанії в складні моменти, в тому числі і в позаурочний час. Володіє хорошими діловими навичками, а саме: сумлінним ставленням до роботи, прагненням до підвищення кваліфікації та професійного зростання аналітичним мисленням. Претензій та зауважень з боку керівництва до роботи співробітника не було. ОСОБА_2 є люблячим та турботливим батьком. Зі слів останнього, він пригнічений через погіршення відносин з колишньою дружиною, яка не дає йому можливості спілкуватися та бачити свою доньку. Проте, незважаючи на зазначені обставини, він постійно направляє кошти на утримання дитини, щоб вона ні в чому не мала потреби (а.с. 12 т. 2).

Відповідно до довідки-характеристики учениці 2-Б класу ліцею №144 ім. Г. Вашека м. Києва від 26.02.2019, ОСОБА_3 зарекомендувала себе як старання, дисциплінована, уважна учениця. Має здібності до вивчення літератури, української та англійської мов, природознавства. Володіє учбовим матеріалом на достатньому та високому рівні. Має довільну слухову пам'ять, добре запам'ятовує учбовий матеріал. Виявляє образне, творче мислення. Має добрий загальний розвиток. Папа ОСОБА_2 приходить до ліцею у години прийому громадян директором ліцею. Під час спілкування з директором він цікавиться навчанням ОСОБА_3 та її здоров'ям. ОСОБА_2 усно звертався з проханням надати можливість спілкуватися з ОСОБА_3 в межах ліцею. Але йому було відмовлено на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2012 року №2-1645/12 (а.с. 201 т.1).

Відповідно до характеристики учениці 2-Б класу ліцею №144 ім. Г. Вашека м. Києва від 29.05.2019, ОСОБА_3 зарекомендувала себе як старання, дисциплінована учениця. Володіє учбовим матеріалом на достатньому рівні. Має добрий загальний розвиток. Протягом другого класу дівчинка перестала реагувати на прізвище "ОСОБА_3", закреслила це прізвище на щоденнику та сама написала прізвище "ОСОБА_3". Коли потрібно підписувати самостійні роботи на картках, то дівчинка пише тільки своє ім'я. Зошити - чорновики підписані прізвищем ОСОБА_3 (а.с. 182 т.1).

12.09.2017 лікарем-психологом ОСОБА_4. за наслідками обстеження ОСОБА_3, 27.12.2010 року народження ( 6 р. 8 м.) з приводу скарг на складні відносини з батьком, що супроводжується порушенням сну та іншими невротичними реакціями, складено психологічний висновок: на малюнку сім'ї зображує себе, бабусю та маму. На запитання про біологічного батька відповідає, що не хоче його знати та починає проявляти протест у вигляді мутизму, дере нігті та колготи, а потім починає проситися додому. Контакт дитини відновити не вдається через її нервове збудження. Рекомендації: індивідуальна психотерапія спрямована на зниження тривожності; консультація сімейного психолога (психотерапевта) у присутності батька дитини (обов'язково); відвідування дитячих розвиваючих гуртків (а.с. 136 т.2).

18.02.2019 лікарем-психологом ОСОБА_4. за наслідками обстеження, проведеного на запит : психодіагностичне дослідження дитини ОСОБА_3 (ОСОБА_3) ОСОБА_3, 27.12.2010 року народження ( 8 років), складено психологічний висновок за даними експериментально-діагностичного дослідження: на момент дослідження контакт продуктивний, встановлюється поступово. Всебічно орієнтована вірно. Психічні процеси сформовані відносно до вікової норми…Поведінка дещо тривожна. За час заповнення анкетних даних дитина вказує своє прізвище як "ОСОБА_3". На запитання: «Чиє це прізвище ОСОБА_3?» дитина не відповідає, в неї з'являється психовегетативна реакція у вигляді задишки, сліз та емоційного збудження. Заспокоїти дитину та налагодити контакт майже не вдається. Рекомендації: змінити прізвище дитини з "ОСОБА_3" для уникнення травматизації дитини; врегулювати візити батька згідно до рішення суду; індивідуальна психотерапія дитини, спрямована на компенсацію негативного впливу та залякування з боку біологічного батька (а.с. 184 т.1).

01.06.2021 лікарем-психологом ОСОБА_4. за наслідками обстеження, проведеного на запит : психодіагностичне дослідження дитини ОСОБА_3 (ОСОБА_3) ОСОБА_3, 27.12.2010 року народження (10 р. 5 м.), у зв'язку з аб'юзивною поведінкою біологічного батька дитини, складено психологічний висновок за даними експериментально-діагностичного дослідження: під час проективної методики дитині необхідно було обрати декілька фігурок, що їй подобаються, потім обрати маму, а далі обрати фігурку на роль батька. Самостійно обрати дитина змогла усіх фігур, окрім батька, це вдалося лише тримаючи психолога за руку. Маму вона описала як красиву, ніжну, добру (рожева собачка). Біологічного батька описує як когось лякаючого (великий щур чи череп). Розміщуючи на столі вона відокремила себе та інших фігур від об'єкта батька метафоричною стіною. При заповненні анкетних даних дитина продовжує вказувати прізвище «ОСОБА_3», на прізвище «ОСОБА_3» реагує афективною реакцією у вигляді сліз та завмирання, що вказує на почуття жаху. Самостійно вказує бажання змінити прізвище на «ОСОБА_3», аргументує це тим, що це прізвище людей, яких вона любить ( мама, бабуся). Рекомендує: змінити прізвище дитини на ОСОБА_3 для уникнення травматизації дитини; задовольнити варіант матері щодо зустрічей батька з дитиною; перші 10 зустрічей батька з дитиною провести в присутності психолога для подальших рекомендацій щодо їх взаємодії (а.с. 134 т.2) .

Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, складеного головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 11.02.2019, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом 01.01.2019 становить 18 566,65 грн (а.с. 183 т.1): станом на 01.05.2019 - 14 097,65 грн (а.с. 203 т.1): станом на 01.08.2019 - відсутня (а.с. 10,11 т.2).

Відповідно до відповіді слідчого Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 25.02.2019 на звернення ОСОБА_2, на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003096 від 06.03.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 382 КК України триває (а.с. 204 т.1).

Постановою слідчого Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 23.10.2019 кримінальне провадження №0003096 від 06.03.2013 закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 58 т.2).

Ухвалою слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року постанову слідчого Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 23.10.2019 про закриття кримінального провадження №0003096 від 06.03.2013 скасовано (а.с. 100-101 т.2).

Відповідно до повідомлення СВ Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 07.06.2022, кримінальне провадження №0003096 закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 28 КПК України (а.с. 118 т.3).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 в частині зміни прізвища дитини з "ОСОБА_3" на "ОСОБА_3", суд першої інстанції виходив з того, що зміна прізвища буде відповідати її інтересам, психологічному та гармонійному розвитку. При цьому судом враховано особисте бажання самої дитини змінити прізвище.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції у вказаній частині, колегія суддів виходить з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 145 СК України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Частинами третьою, п`ятою статті 148 СК України передбачено, що у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років.

У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

З урахуванням сукупності зібраних по справі доказів судом встановлено, що відповідач не приділяв належної уваги своїй дитині, оскільки був фактично позбавлений такої можливості внаслідок дій позивачки, яка перешкоджає самій можливості їх зустрічей та спілкування.

Вказана обставина додатково підтверджена відеозаписом побачення батька з дитиною, яке відбулося 10.07.2022, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції (а.с. 170 т.3).

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що батько дитини прийшов за місцем її проживання. При цьому позивачка викликала працівників поліції, після чого дозволила дитині вийти на сходовий майданчик та повідомити про своє небажання зустрітись з батьком. Позивачка не надавала можливості дитині та батьку зустрітися навіть поглядом, закриваючи собою дитину від батька.

В подальшому позивачка повідомляла відповідача через СМС повідомлення про неможливість зустрічей через виїзд дитини за межі міста Києва.

Разом з тим, не зважаючи на вказані обставини, враховуючи бажання дитини змінити своє прізвище, яке виявилось у своїй ідентифікації з прізвищем "ОСОБА_3" в суді та школі, ту обставину, що через конфлікт між батьками, дитина фактично не бачила свого батька та має бажання мати прізвище людей, яких вона знає та любить, психологічний стан дитини, якій у липні 2012 року після огляду лікаря-невролога встановлено діагноз - невротичні реакції, висновок лікаря-психолога про психовегетативну реакцію дитини на одне лише запитання про прізвище "ОСОБА_3" у вигляді задишки, сліз, емоційного збудження та неможливості заспокоїти дитину, з метою уникнення подальшої травматизації дитини колегія суддів дійшла висновку про правильність висновку суду першої інстанції щодо доцільності зміни прізвища дитини, оскільки на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини».

При вирішенні позову у вказаній частині суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи апеляційної скарги про те, що згода дитини на зміну прізвища була отримана судом в неналежний спосіб, а допит доньки фактично не відбувся, оскільки вона почала плакати, не спростовує сукупності зібраних по справі доказів про те, що дитина не ідентифікує себе з прізвищем батька, якого фактично не знає, а також про особисте бажання дитини змінити прізвище.

Висновки лікаря-психолога ОСОБА_4., яка у 2014 році закінчила Національний медичний університет імені О. О. Богомольця і отримала повну вищу освіту за спеціальністю "Медична психологія" та здобула кваліфікацію лікар-психолог (а.с. 140, 141 т.2) , 06.04.2021 проходила атестацію в атестаційній комісії при Департаменті охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської Ради (КМДА) і наказом по Департаменту охорони здоров'я їй присвоєна друга кваліфікаційна категорія зі спеціальності медична психологія (а.с. 139 т.2) є належними доказами по справі, оскільки вказана особа є спеціально навченим кваліфікованим фахівцем в галузі медичної психології. При наданні висновків лікар-психолог особисто спілкувалась з малолітньою дитиною.

Ухвалення Яготинським районним судом Київської області 07 вересня 2017 року рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про зміну прізвища дитини, не перешкоджало особі звернутися повторно до суду з позовом про зміну прізвища з інших підстав.

Відповідно до доводів позивача та встановлених обставин, такими підставами слугувало те, що протягом другого класу дитина перестала реагувати на прізвище "ОСОБА_3", а також отримані консультації від лікаря-психолога про тривожну поведінку дитини на питання про прізвище "ОСОБА_3" та рекомендації щодо необхідності зміни прізвища для уникнення її травматизації.

Суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції при прийнятті до розгляду позовної заяви про зміну предмету позовних вимог було допущено порушення норм процесуального права.

Як вбачається зі змістом вказаної заяви, в ній позивачка фактично доповнила позов ще однією вимогою про зміну прізвища дитини, що виключало можливість прийняття такої заяви з іншим предметом та підставами позову після початку розгляду справи по суті.

Разом з тим, допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про зміну способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, суд першої інстанції вважав за необхідне залишити спілкування дитини з батьком, як це було визначено рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2012 року, у присутності матері. При цьому судом взято до уваги думку дитини, яка представилась як "ОСОБА_3 ОСОБА_3" та на питання про батька пояснила, що не хоче про це говорити та просила про батька не запитувати. Судом також враховано вік дитини, її психоемоційний стан та відносини з батьком, постійні прояви бажання батька дитини брати участь у вихованні та спілкуванні з нею.

Апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції у вказаній частині з таких підстав.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції про права дитини).

Стаття 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батьків у майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України "Про охорону дитинства).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтями 12-15 Конвенції про права дитини визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На рівні внутрішнього законодавства України це право дитини конкретизовано, зокрема у статті 171 СК України, яка регулює врахування думки дитини при вирішенні питань, які стосуються її життя.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач просив змінити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою, шляхом побачень з дитиною без присутності її матері, можливості спільного відпочинку, відвідування навчального закладу дитини, спілкування по телефону та через мережу інтернет, а також можливості відвідування дитини за місцем її проживання у випадку її хвороби, мати можливість піклуватись про неї.

Посилався на те, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2012 року було визначено спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дитини в присутності матері, з огляду на вік дитини, якій виповнилось на той час 1 рік та 8 місяців.

З того часу відповідачка відмовляється виконувати його в добровільному та примусовому порядку, за що притягалась до адміністративної відповідальності та до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003096 від 06.03.2013 внесені відомості та відкрите кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. У зв'язку з цим він був змушений звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним.

На підтвердження своїх доводів відповідачем надано належні та достатні докази, які в своїй сукупності свідчать про невиконання позивачкою рішення, яким визначено графік побачення дитини з батьком.

Надані відповідачем докази в своїх сукупності свідчать про те, що він має бажання брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою, вживав активних дій щодо спілкування з дитиною згідно установленого судом графіку побачень.

Доводи позивачки про те, що з обставин, встановлених судовими рішеннями в справі №760/20474/17, вбачається, що біологічний батько ОСОБА_2 негативно впливає на моральний та психологічний розвиток дитини, своєю поведінкою наносить дитині страх та стресс, негативно впливає на емоційний стан, самопочуття, здоров'я, а також на успіхи у навчанні дитини, і ці обставини не підлягали доказуванню при розгляді даної справи є необґрунтованими.

Як вбачається зі змісту вказаних судових рішень, психологічні травми у дитини виникли внаслідок неприязних та конфліктних відносин між її батьками.

Встановлені судами фактичні обставини справи, що формують зміст правовідносин, викладені у вказаних судових рішеннях, і у справі, яка переглядається, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою донькою, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало її побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом не встановлено.

При цьому позивачка не заперечує проти побачень відповідача з дитиною, а лише бажає обмежити їх кількість та обумовити побачення своєю присутністю.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 07.04.2021 №108-4260, у ОСОБА_2 наркологічних та психіатричних протипоказань не виявлено. Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов від 23.03.2021, складеного працівником служби у справах дітей та сім'ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, за адресою: м. Київ, вул. Тростянецька, 7, кв. 209 (житло родичів ОСОБА_2) де він бажає проводити зустрічі з донькою, створені умови для перебування малолітньої дитини. Виходячи з наявних матеріалів справи та інтересів дитини, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при Солом'янській районній в місті Києві державній адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити наступні способи участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_3., 2010 року народження, а саме: у І, ІІІ суботу кожного місяця з 16:00 до 19:00, ІІ, ІV неділю кожного місяця з 16:00 до 19:00 у присутності матері дитини (а.с. 109 , 110, 221 т.2).

Як вбачається зі змісту висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 отримала повідомлення про розгляд питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, пояснення та документи не надала, не забезпечила явку дитину до служби у справах дітей та сім'ї для проведення бесіди по суті спору, від роботи з психологом відмовилась.

Оцінивши вказаний висновок разом з сукупністю інших доказів по справі, зважаючи на конкретні обставини справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та думкою органу опіки та піклування про те, що доцільно надати можливість батькові проводити зустрічі з донькою в присутності матері.

Наявні між сторонами неприязні відносини та конфлікти негативно впливають на ставлення дитини до батька, а тому проведення зустрічей батька з донькою у присутності матері не сприятиме налагодженню відносин між ними.

З урахуванням права батька на особисте спілкування з дитиною, його ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків, відсутність випадків, які обмежуть право на таке спілкування, а також враховуючи, що між сторонами тривалий час існують конфліктні стосунки, колегія суддів дійшла висновку про необхідність встановлення зустрічей дитини з батьком без присутності матері, що відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Тимчасове небажання дитини спілкуватися зі своїм батьком, з урахуванням чинників, які вплинули на її думку, не може бути підставою для відмови ОСОБА_2 в задоволенні його зустрічного позову.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 слід задовольнити, змінивши спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дитини, шляхом встановлення наступного графіку :

- 1, 3 субота місяця з 16.00 год. до 19.00 год.;

- 2, 4 неділя місяця з 16.00 год. до 19.00 год.;

- кожного року ІНФОРМАЦІЯ_1 (день народження дитини) з 16.00 год. до 18.00 год.;

- кожного року у літній період з 01 липня по 15 серпня.

Дозволити ОСОБА_2 безперешкодно:

- щоденно спілкуватися з донькою по телефону та через мережу Інтернет;

- відвідувати навчальний заклад доньки, спілкуватися з донькою та її вчителями, бути присутнім на батьківських зборах;

- у випадку хвороби дитини відвідувати її за місцем проживання або перебування та мати можливість піклуватися про неї.

При цьому суд вважає необхідним обумовити проведення перших десяти зустрічей та спілкування батька з дитиною в присутності психолога Солом'янського районного в місті Києва центру соціальних служб, що з одного боку буде враховувати інтереси дитини, а з іншого, сприяти поступовому налагодженню відносин між ними.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у таких чутливих правовідносинах, як участь батька у вихованні дитини, яка проживає окремо від нього, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із батьком.

При цьому відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У випадку, якщо дитина буде заперечувати проти побачень з батьком, не виявляти бажання проводити з ним спільний літній відпочинок тощо, ніхто не має права її до цього примушувати.

Керуючись почуттям любові до дитини, обов'язок підготувати її до таких зустрічей повинні взяти на себе обидві сторони.

Затамувавши почуття образи, діючи миром, а не протистоянням, мати дитини повинна надати можливість батьку відновити його місце в житті доньки, яке він протягом тривалого часу був позбавлений можливості займати.

Суд першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову неправильно застосував норми матеріального права, неповно з'ясував обставини справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення в цій частині нового судового рішення.

Відсутність належних доказів оплати позивачкою вартості послуг адвоката не може виступати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 про зміну способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, а також про збільшення розміру аліментів не є предметом апеляційного розгляду.

Щодо судових витрат.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову підлягає скасуванню, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн 40 коп. за подання позовної заяви та 1 152,60 грн - за подання апеляційної скарги.

Відповідно до частин другої та третьої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до Акту №1 прийому-передачі виконаних робіт (послуг) до договору про надання правової допомоги б/н від 10.02.2018, складеного 28.03.2018 адвокатом Соляником Д. П. та ОСОБА_2, адвокат надав клієнту правничу допомогу у наступних формах: вивчення матеріалів цивільного позову ОСОБА_1 про зміну способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини та зміну розміру аліментів - 800 грн; підготовка відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 - 1 000 грн; підготовка заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 - 2 000 грн (а.с. 92 т.1).

Сплата ОСОБА_2 судових витрат в сумі 3 800 грн підтверджується квитанцією від 28.03.2018 (а.с. 91 т.1).

Відповідно до Акту №2 прийому-передачі виконаних робіт (послуг) до договору про надання правової допомоги б/н від 10.02.2018, складеного 13.11.2019 адвокатом Соляником Д. П. та ОСОБА_2, адвокат надав клієнту правничу допомогу у наступних формах: вивчення матеріалів цивільного позову (в новій редакції) ОСОБА_1 про зміну способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, зміну розміру аліментів та зміну прізвища дитини - 500 грн; підготовка відзиву на позовну заяву ( в новій редакції) ОСОБА_1 - 2 500 грн; підготовка зустрічного позову про зміну способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини - 1 000 грн (а.с. 155 т.2).

Сплата ОСОБА_2 судових витрат в сумі 4 000 грн підтверджується квитанцією від 13.11.2019 (а.с. 153 т.2).

Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280цс18).

Оскільки представником ОСОБА_2 надано акти виконаних робіт та докази, які підтверджують понесення відповідачем витрат на правничу допомогу на загальну суму 7 800 грн, жодних заперечень з приводу розміру витрат на правничу допомогу позивачем надано не було, наявні підстави для задоволення відповідної заяви у вказаній частині.

Відповідно до Акту №1 прийому-передачі виконаних робіт (послуг) до договору про надання правової допомоги б/н від 10.02.2022, складеного 14.02.2022 адвокатом Соляником Д. П. та ОСОБА_2, адвокат надав клієнту правничу допомогу у наступних формах: підготовка апеляційної скарги на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07.12.2021 р. - 2 000 грн ( а.с.74 т.3).

На підтвердження понесення відповідачем вказаних витрат надана квитанція від 14.02.2022 на суму 2 000 грн (а.с. 73 т.3).

З огляду на ту обставину, що вимоги за апеляційною скаргою задоволено частково, жодних заперечень з приводу розміру витрат на правничу допомогу позивачем надано не було, наявні підстави для задоволення відповідної заяви в розмірі 1 000 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про зміну способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Змінити спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні з малолітньою донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлений рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2012 року.

Встановити наступний графік участі у спілкуванні та вихованні батька з дитиною :

- 1, 3 субота місяця з 16.00 год. до 19.00 год.;

- 2, 4 неділя місяця з 16.00 год. до 19.00 год.;

- кожного року ІНФОРМАЦІЯ_1 (день народження дитини) з 16.00 год. до 18.00 год.;

- кожного року у літній період з 01 липня по 15 серпня.

Дозволити ОСОБА_2 безперешкодно:

- щоденно спілкуватися з донькою по телефону та через мережу Інтернет;

- відвідувати навчальний заклад доньки, спілкуватися з донькою та її вчителями, бути присутнім на батьківських зборах;

- у випадку хвороби дитини відвідувати її за місцем проживання або перебування та мати можливість піклуватися про неї.

Перші десять зустрічей та спілкування батька з дитиною провести в присутності психолога Центру соціальних служб та сім'ї Солом'янського району міста Києва ( м. Київ, вул. М. Кривоноса,21) .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 800 грн.

В решті рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1 152,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 1 000 грн, всього 2 152, 60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.11.2022.

Головуючий Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк