Справа № 344/4721/22
Провадження № 2/344/2159/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Шамотайла О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФАБУД» про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за вказаним позовом про визнання права власності.

В підготовче судове засідання сторона відповідача ТОВ «АЛЬФАБУД» подала клопотання про закриття провадження в справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Сторони подали заяви про проведення засідання без їх участі, сторона позивача заперечувала щодо задоволення клопотання про закриття провадження, а сторона відповідача підтримала заявлене клопотання та прохала його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

П 3) ч. 1 ст. 255 ЦПК України, на яку покликається представник відповідача передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Отож закриття провадження у справі в цьому разі можливе за умови, що рішенням, яке набрало законної сили, вирішено вимоги, які є тотожними позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

З долучених сторонами доказів, вбачається, що набрало законної сили рішення в справі №344/11249/16-ц, провадження №2/344/104/17 від 05.04.2017, яке стосується тих самих сторін, однак стверджувати, що предмети спору є тотожним, і є тотожними підстави спору буде помилковим.

Так, за результатами судового розгляду в справі №344/11249/16-ц, провадження №2/344/104/17 від 05.04.2017 судом було встановлено, що позивач ОСОБА_1 заявила вимогу зобов`язального характеру про спонукання відповідача ТОВ «АЛЬФАБУД» до виконання умов договору купівлі продажу майнових прав від 31.01.2014 з метою набуття ОСОБА_1 права власності на майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , а підставами позову стало невиконання ТОВ «АЛЬФАБУД» умов п.2.1 та 2.2 Договору купівлі-продажу майнових прав від 31.01.2014.

У справі, що розглядається, №344/4721/22, провадження №2/344/2159/22 позивач просить суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , підставами позову вказано відмова відповідача у видачі позивачу документів, необхідних для реєстрації права власності.

Покликання відповідача про «фактично аналогічні позовні вимоги» та «спосіб захисту», навіть з урахуванням широкого тлумачення поняття «юридичного спору» суд вважає помилковими та з цього приводу зазначає, що майнові права не є нерухомим майном.

На підставі статті 190 ЦК України майном вважається не лише окрема річ чи сукупність речей, а також майнові права. Майнові права є неспоживною річчю і визнаються речовими правами.

Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не вважаються речовими правами на чуже майно, а також не вважаються правом власності.

Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Таким чином, майнове право - це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні та достатні для набуття речового права.

Таким чином, звернувшись до суду з позовом у справі, що розглядається, позивач навела інші фактичні підстави позову та предмет, які не є тотожними тим, що вказані у справі №344/11249/16-ц, провадження №2/344/104/17, а отже, відсутня повна тотожність позовів у цих справах, як того вимагають положення пункту 3 частини першої статті 255ЦПК України

З огляду на вищенаведене відсутні правові підстави для закриття провадження у справі, а наведене вище узгоджується з позицією Івано-Франківського апеляційного суду, висловленій у справі № 344/8412/19, провадження № 22-ц/4808/461/20, які покликані забезпечити формування сталості та єдності судової практики.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 259, 261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФАБУД» про закриття провадження у цивільній справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Шамотайло О.В.