ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/1989/21 Номер провадження 22-ц/814/962/22Головуючий у 1-й інстанції Ощинська Ю.О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Абрамова П.С., Панченка О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Коваль Лариси Миколаївни

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 січня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 31.12.2018 по 01.11.2021 року у сумі 48 863 грн. 01 коп та понесені нею витрати з надання правничої допомоги.

Позов мотивовано тим, що сторони у справі є батьками повнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За виконавчим листом, виданим 04.06.1999р. Пирятинським районним судом Полтавської області у справі № 2-289/1999, на користь позивача на утримання доньки до її повноліття з відповідача стягувалися аліменти. Відповідач належним чином свої зобов`язання по сплаті аліментів до повноліття дочки не виконував, у зв`язку з чим станом на 31.12.2018, існує заборгованість, яка становить 22727,62 грн.

Відповідно до виконавчого листа, виданого 03.04.2018 на підставі рішення Пирятинського районного суду Полтавської області у справі № 544/104/18, на користь позивача на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання, до досягнення останньою 23-річного віку, з відповідача стягуються аліменти в розмірі 900,00 гривень, щомісячно починаючи з 29.01.2018р. Відповідно до розрахунку заборгованості з аліментів за виконавчим листом № 544/104/18, проведеного старшим державним виконавцем Пирятинського районного відділу ДВС Північно-Східного МУ МЮ (м. Суми) станом на 31 жовтня 2021 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 48863,01 грн.

Оскільки, відповідач допустив прострочення сплати аліментів на утримання дитини, він має сплатити неустойку (пеню) за період з 31.12.2018 року по 01.11.2021 року, у сумі 135879,40 грн. Так як, закон обмежує розмір суми стягнення пені, позивач просила стягнути 48 863,01 грн. неустойки (пені) на її користь.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 січня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 01.01.2019 по 31.10.2021 у сумі 8766 (вісім тисяч сімсот шістдесят шість) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування понесених нею витрат на правничу допомогу у розмірі 990 (дев`ятсот девяносто) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

З даним судовим рішенням не погодилася ОСОБА_1 , в інтересах якої апеляційну скаргу подала її представник адвокат Коваль Л.М. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині залишення без задоволення вимог про стягнення з відповідача неустойки (пені) за невиконаними ним зобов`язаннями зі сплати аліментів на утримання доньки за виконавчим листом 2-289/1999 за період з 31.12.2018 по 01.11.2021 року включно.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неправомірно відмовив у стягненні пені на утримання неповнолітньої дитини за виконавчим листом № 2-289/1999 за період з 31.12.2018 по 01.11.2021, у зв`язку з відсутністю розрахунку помісячної заборгованості. Так як, сума несплаченого зобов`язання є сталою на час досягнення повноліття визначена державним виконавцем у розмірі 22727,62 грн. Таким чином, період стягнення пені за невиконання зобов`язань відповідача становить 709 днів, тому розмір неустойки слід розраховувати: 22727,62 грн х 709 днів: 1% = 161138,82 грн. З урахуванням обмежень, щодо розміру стягнення пені, з відповідача слід стягнути пеню у розмірі 22727,62 грн, що є сумою невиконаного зобов`язання за виконавчим листом № 2-289/1999.

Відзив до суду апеляційної інстанції не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки предметом позову є стягнення пені за порушення строків сплати аліментів.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою сторін у справі.

РішеннямПирятинського районного суду Полтавської області від 14 червня 1999 року у справі № 2-289/1999 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше Ѕ частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 26.05.1999 до досягнення донькою повноліття.

Постановою старшого державного виконавця Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби 18.12.2017 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55369872 про примусове виконання виконавчого листа 2-289/1999 (а.с. 8).

Згідно виконавчого листа 2-289/1999 заборгованість становить 22 727,62 грн (а.с. , 21 22, 23).

Рішенням Пирятинського районного суду від 18.02.2018 у справі № 544/104/18 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, в розмірі 900 гривень, щомісячно починаючи з 29.01.2018 і до досягнення останньою 23 - річного віку за умови продовження навчання.

Постановою державного виконавця Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 03.04.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56100631 на підставі виконавчого листа № 544/104/18, виданого 03.04.2021 (а.с. 9).

Відповідно до розрахунку заборгованості з аліментів за виконавчим листом № 544/104/18, проведеного старшим державним виконавцем Пирятинського районного відділу ДВС Північно-Східного МУ МЮ (м. Суми) станом на 31 жовтня 2021 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість у розмірі 48863,01 грн. (а.с. 23).

Звертаючись до суду позивач просила стягнути з відповідача пеню за прострочення слати аліментів за виконавчими листами 2-289/1999 та № 544/104/18, за період з 31.12.2018 по 01.11.2021 р. включно, в розмірі 48 863,01 грн, зз урахуванням обмежень, встановлених законом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, оскільки відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів. При цьому, судом зазначено, що при обчисленні розміру неустойки (пені) ним прийняті до уваги висновки Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16. Суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 8766 грн за період: з 01.01.2019 по 31.12.19р з урахуванням сплачених у березні та червні аліментів.

Місцевий суд відмовив у стягненні пені за прострочення сплати аліментів, які стягувалися на утримання неповнолітньої дитини за виконавчим листом № 2-289/1999, так як не було надано помісячного розрахунку заборгованості за спірний період.

Колегія суддів, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги, а саме: в частині відмови у стягненні пені за період з 31.12.2018 по 01.11.2021р. за виконавчим листом № 2-289/1999.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Встановивши, що ОСОБА_2 за рішенням Пирятинського районного суду від 14 червня 1999 року у справі № 2-289/1999 та за рішенням від 18.02.2018 у справі № 544/104/18, зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, допустив заборгованостть з їх сплати, суд першої інстанціїї вірно прийшов до висновку, про наявність підстав для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, оскільки обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Відмовляючи в задоволенні вимог у стягненні пені за період з 31.12.2018 по 01.11.2021р. за виконавчим листом № 2-289/1999, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем та органом ДВС не надано помісячний розрахунок заборгованості за вказаним виконавчим листом.

Колегія не може погодитися з таким висноговком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 14 червня 1999 року у справі № 2-289/1999 відповідач був зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше Ѕ частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, до досягнення донькою повноліття.

Станом на час досягнення дитиною повноліття, відповідачем не здійснено погашення заборгованості зі сплати аліментів та згідно розрахунків проведених старшим державним виконавцем Пирятинського районного відділу ДВС Північно-Східного МУ МЮ (м. Суми) (а.с. 21, 22, 23), заборгованість за виконавчим листом № 2-289/1999, є сталою та становить 22727,62 грн.

Обов`язок по сплаті періодичних/щомісячних платежів за виконавчим листом № 2-289/1999, припинився у зв`язку з досягненням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття. Даних про те, що вказану заборгованість відповідч зобов`язаний сплачувати рівними платежами щомісячно, матеріали справи не містять, як і не містять даних про часткове її погашення за період з 31.12.2018 по 01.11.2021 р. Тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, про неможливість проведення розрахунку по аліментах за період з 31.12.2018 по 01.11.2021 за відсутності помісячного розрахунку.

Так як заборгованість за виконавчим листом № 2-289/1999 є сталою та незмінною починаючи з дати досягнення дитиною повноліття, та позивач не зобов`язаний вносити щомісячні платежі по такій заборгованості, період за невиконаним зобовязанням є триваючим та становить 709 днів (2019 р. 251; 2020 251д.; 2021 по 01.11.2021 207д.)

Розмір неустойки за несплаченими аламентами за виконавчим листом № 2-289/1999 розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів, яка є сталою, необхідно помножити на кількість днів заборгованості х 1 %.

22727,62 грн х 709 днів : 1% = 161 138,82 грн.

Відповідно до вимог ст. 196 СК України відповідач повинен був сплатити за період з 31.12.2018 по 01.11.2021 включно, неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, що виникла за виконавчим листом 2-289/1999 у розмірі 161 138,82 грн. З урахуванням обмежень, встановлених законом, щодо розміру суми стягнення (не більше 100 відсотків заборгованості), з відповідача необхідно стягнути заборгованість у розмірі 22727,62 грн, що дорівнює сумі невиконаного зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

З урахуванням вказаного, наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 2-289/1999 за період з 31.12.2018 по 01.11.2021 у розмірі 22727,62 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнена від сплати судового збору у даній справі, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1362 грн. за розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 376, 379, 381 - 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коваль Лариси Миколаївни задовольнити.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 січня 2022 року скасувати в частині відмови у стягненні неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 31.12.2018 по 01.11.2021 за виконавчим листом № 2-289/1999. Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 31.12.2018 по 01.11.2021 за виконавчим листом № 2-289/1999 у розмірі 22727,62 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1362 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 21.07.2021 року/

Головуючий суддя: Т.В. Одринська

Судді: П.С. Абрамов

О.О. Панченко