Номер провадження: 22-ц/813/7794/22
Справа № 522/7117/22
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т.Ю.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/7117/22

Номер провадження: 22-ц/813/7794/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Зеніної М.О.,

учасники справи:

- заявник - ОСОБА_1 ,

- заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси, постановлену у складі судді Федчишеної Т.Ю. 07 липня 2022 року, про відмову у відкритті провадження у справі,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з вищезазначеною заявою, в якій просить встановити факт належності йому трудової книжки НОМЕР_1 .

Заява обґрунтована тим, що для оформлення пенсії він звертався до територіального органу Пенсійного фонду України. Проте, йому було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки усупереч п. 2.11 частини 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 на титульному аркуші трудової книжки не вказано дату його народження. Посилаючись на те, що внести відповідні відомості у трудову книжку неможливо, оскільки підприємство, на якому була заведена трудова книжка відсутнє, просить встановити факт належності йому трудової книжки НОМЕР_1 (а. с. 2 - 4).

2.2 Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 07 липня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

З урахуванням наведеного, питання встановлення факту наявності трудового стажу не підлягає судовому розгляду (а. с. 17 - 19).

2.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

2.4 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Апелянт вказує на те, що у заяві ОСОБА_1 не зазначено про факт встановлення трудового стажу, а лише про факт належності трудової книжки заявнику, що є різними речами та не може ототожнюватися в ніякому разі (а. с. 24 24 зворотна сторона).

2.5 Доводи заінтересованої особи в суді апеляційної інстанції

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області заперечує проти апеляційної скарги. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Ухвалу суду першої інстанції просить залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що питання встановлення факту наявності трудового стажу не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а тому оскаржувана ухвала постановлена у відповідності до вимог діючого законодавства.

2.6 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.08.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 07 липня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справізалишено без руху (а. с. 28).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.08.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 07 липня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі (а. с. 35 35 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.08.2022 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін в приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 36).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3 Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заяву мотивовано тим, що для оформлення пенсії він звертався до територіального органу Пенсійного фонду України. Проте, йому було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки усупереч п. 2.11 частини 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 на титульному аркуші трудової книжки не вказано дату його народження. Посилаючись на те, що внести відповідні відомості у трудову книжку неможливо, оскільки підприємство, на якому була заведена трудова книжка, відсутнє, просить встановити факт належності йому трудової книжки НОМЕР_1 .

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права, мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Так, зі змісту вищевказаної заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається наступне.

09.02.2022 року заявник звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, надавши документи, зокрема трудову книжку.

Однак, листом від 16.02.2022 р. № 13 у призначенні пенсії йому було відмовлено з тих підстав, що відповідно до наданих документів встановлено розбіжності (неточності) між документами, що підтверджують трудовий стаж та паспортними документами, а саме: «на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки не вказано дату народження, що суперечить п. 2.11 частини 2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» № 58 від 29.07.1993 року».

На цей час провести виправлення у трудовій книжці неможливо з об`єктивних причин, а саме відсутності підприємства, на якому працював заявник за першим місцем роботи. Саме ця підстава стала причиною звернення до суду із зазначеною заявою.

Доказами того, що заявник народився саме ІНФОРМАЦІЯ_1 є те, що в паспорті громадянина України НОМЕР_2 , що виданий Іллічівським РВ УМВС України в Одеській області 05.11.1997 року, зазначено паспортні дані заявника - дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Данні про народження також містяться у свідоцтві про народження заявника.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої , зазначені в документі, не збігаються з ім`ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Предметом розгляду заяви по даній справі є - встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу (трудової книжки), що необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають з цього факту, а не встановлення факту наявності трудового стажу.

Вбачаючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо необхідності відмови у відкритті провадження у справі.

Доводи та вимоги апелянта про направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду є неспроможними, оскільки провадження у справі не відкрито.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу є неспроможними.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню частково.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції (Приморського районного суду міста Одеси), починаючи зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 353, п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі після її перегляду в апеляційному порядку може бути оскаржена в касаційному порядку.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України,

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 07 липня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі скасувати.

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду, починаючи зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 27 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе