Справа № 199/8375/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2022 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Якименко Л.Г., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Борисенка Владислава Анатолійовича про забезпечення позову до пред`явлення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Борисенко Владислав Анатолійович звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Вказана заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 на праві власності належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_1 мала намір скласти заповіт на користь своєї молодшої онуки ОСОБА_2 та заповісти їй вказаний житловий будинок. Про свої наміри ОСОБА_1 повідомила старшу онуку ОСОБА_3 , яка пояснила заявниці, що, буцімто, через неповноліття молодшої онуки ОСОБА_2 , на її ім`я неможливо скласти заповіт, та запропонувала заявниці скласти заповіт на її користь, запевнивши, що в майбутньому, коли молодша онучка ОСОБА_2 досягне повноліття, вона переоформить будинок на неї. Крім того, ОСОБА_3 пообіцяла заявниці доглядати за нею та допомагати по господарству.

Влітку 2021 року після неодноразових переконань із боку старшої онуки ОСОБА_3 , заявниця погодилась заповісти їй будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

На наступний день ОСОБА_3 зі своїм чоловіком та заявницею звернулися до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Воробйової О.О. з метою посвідчення заповіту на корить ОСОБА_3 .

Приватний нотаріус надала ОСОБА_1 документи для підпису, однак через вади зору заявниця не могла прочитати наданий документ, про що вона повідомила нотаріуса, однак він відмовився його зачитувати вголос. Тому, у повній впевненості, що заявниця підписує саме заповіт, який був обумовлений, та довіряючи своїй онуці, підписала наданий нотаріусом документ.

Після підписання документів заявниця продовжила проживати у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Через півроку між заявницею та ОСОБА_3 стався конфлікт під час якого онука повідомила, що будинок тепер належить їй та вона у будь-який момент може вигнати її із житла.

Для з`ясування вказаних обставин заявниця звернулася до адвокатського об`єднання «Борисенко і партнери», де дізналася, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить її старшій онуці ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 05.07.2021 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Воробйовою О.О..

Так заявниця дізналась, що у приміщенні нотаріуса вона підписала не заповіт, а договір дарування. Таким чином, заявниця має намір у подальшому звернутися до суду із позовом про визнання недійсним договору дарування будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який 05.07.2021 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Воробйовою О.О..

У зв`язку з цим, представник заявника ОСОБА_1 адвокат Борисенко Владислав Анатолійови звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову та просив суд накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, заявник має обґрунтувати необхідність застосування саме такого виду заходу забезпечення позову, який вказаний у заяві про забезпечення позову.

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Крім того, у пункті 20 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ" від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Арешт майна являє собою заборону розпорядження майном до набрання рішенням законної сили або до скасування ухвали про забезпечення позову. Арешт майна складається з проведення його опису, оголошення заборони розпоряджатися ним, а за необхідності обмеження права користування майном або його передача на зберігання іншим особам.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) зареєстровано за ОСОБА_3 .

Заявником не доведено доцільність, не обґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову, як арешт.

Таким чином, у суду відсутні підстави для накладання арешту на майно, з метою забезпечення позову. Відсутній причинно-наслідковий зв`язок між можливістю виконання судового рішення у цивільній справі та вжиттям судом вказаного заходу забезпечення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Виходячи з вищенаведеного та враховуючи те, що предметом спору є визнання угоди недійсною, та невжиття заходів щодо забезпечення позову може перешкодити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, вважаю заяву за необхідне задовольнити частково та забезпечити позов шляхом накладення заборони на відчуження будь-яким шляхом, будь-яким особам, у будь-який спосіб, у тому числі внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відносно майна, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, який належить ОСОБА_3 .

Таким чином, заява представника заявника ОСОБА_1 адвоката Борисенка Владислава Анатолійовича про забезпечення позову до пред`явлення позову підлягає частковому задоволенню.

Крім того, суд роз`яснює, що відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Борисенка Владислава Анатолійовича про забезпечення позову до пред`явлення позову, задовольнити частково.

Накласти заборону на відчуження будь-яким шляхом, будь-яким особам, у будь-який спосіб, у тому числі внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відносно майна, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, який належить ОСОБА_3 .

Ухвала набирає чинності з дня постановлення 10.11.2022 року, але може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Суддя