СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8066/22

пр. № 2/759/3812/22

09 листопада 2022 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Марченко В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 18.07.2022 року звернувся до суду із зазначеним позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування, згідно умов договору добровільного страхування.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, 02.11.2021 року між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» було укладено договір добровільного страхування №FO 01199940. Предметом страхування було страхування наземного транспорту автомобіля Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1 . Згідно п.1 договору страхова сума становить 303 418,00 грн.

27.01.2022 року стався страховий випадок, а саме зіткнення з іншим автомобілем. Даний факт сторонами не оскаржувався і не ставився під сумнів. Заяву на виплату страхового відшкодування позивач подав 01.02.2022 року. Відповідачем було проведено експертизу, за результатами якої визначено вартість відновлюючого ремонту перевищує 70% вартості автомобіля, а тому авто зазнало пошкодження, яке кваліфікується як «тотал» зі всіма похідними передбаченими договором.

При проведенні експертизи експертом разом з відповідачем було реально завищені ціни на автомобільні запчастини, та застосовано неправильний підхід щодо її проведення, в результаті чого зроблений висновок, що за автомобіль Ford Fiesta, 2019 року випуску, виплата становить 85 775,20 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, щодо оцінюваного підходу, позивач за власні кошти звернувся до незалежного оцінювача, ФОП ОСОБА_3 , висновком якого від 29.04.2022 року, встановлено що вартість відновленого ремонту складає 127 260,59 грн., а ринкова вартість автомобіля 277 968,64 грн.

Дані висновки підтверджують той факт, що сума ремонту не перевищує розмір 70% ринкової вартості автомобіля, а тому не застосовується правило що до здійснення відшкодування у випадку пошкодження, яке кваліфікується як «тотал», а саме сума відшкодування більша, та страховик не має похідного права на залишки автомобіля.

Відповідач вказані виплати у встановлений договором строк не провів, навіть не повідомив про їх відмову, що спонукало позивача звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 20.07.2022 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 26).

Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву.

19.10.2022 року від відповідача до суду надійшов відзив по справі у якому останній заперечує проти задоволення позову в повному обсязі та позовні вимоги не визнає, а також не погоджується з правовою оцінкою обставин, наданою позивачем.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.

Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, 02.11.2021 року між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» було укладено договір добровільного страхування №FO 01199940. Предметом страхування було страхування наземного транспорту автомобіля Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1 . (а.с.10-19).

Відповідно до умов п.3 договору відповідач зобов`язаний здійснювати позивачу страхові виплати за умови настання страхового випадку ( а.с.10).

27.01.2022 року стався страховий випадок, а саме зіткнення з іншим автомобілем. Даний факт сторонами не оскаржувався і не ставився під сумнів. Заяву на виплату страхового відшкодування позивач подав 01.02.2022 року (а.с.8).

Відповідачем було проведено експертизу, за результатами якої визначено вартість відновлюю чого ремонту перевищує 70% вартості автомобіля, а тому авто зазнало пошкодження, яке кваліфікується як «тотал» зі всіма похідними передбаченими договором.

При проведенні даної експертизи експертом разом з відповідачем було реально завищені ціни на автомобільні запчастини, та застосовано неправильний підхід щодо її проведення, в результаті чого зроблений висновок, що за автомобіль Ford Fiesta, 2019 року випуску, виплата становить 85 775,20 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, щодо оцінюваного підходу, позивач за власні кошти звернувся до незалежного оцінювача, ФОП ОСОБА_3 , висновком якого від 29.04.2022 року, встановлено що вартість відновленого ремонту складає 127 260,59 грн., а ринкова вартість автомобіля 277 968,64 грн. (а.с.4-5)

Дані висновки підтверджують той факт, що сума ремонту не перевищує розмір 70% ринкової вартості автомобіля, а тому не застосовується правило що до здійснення відшкодування у випадку пошкодження, яке кваліфікується як «тотал», а саме сума відшкодування більша, та страховик не має похідного права на залишки автомобіля.

У відповідності до положень п.13.8 договору, відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу страхове відшкодування протягом 10 днів з дати отримання всіх документів по страховому випадку, але в строк не більше 60 днів з моменту такого отримання, тобто до 01.05.2022 року.

Відповідач вказані виплати у встановлений договором строк не провів, навіть не повідомив про їх відмову, що спонукало позивача звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Зі змісту п. 3ч. 1ст. 988 ЦК України випливає, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до статті 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч.ч. 16, 17 статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Частиною 3 ст. 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника.

Згідно ч. 7 ст. 102 ЦПК України, у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Частиною 2 ст. 106 ЦПК України передбачено, що порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Зважаючи на норми ст.ст.77-80 ЦПК України, суд вважає, що висновок експерта є належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження дійсної вартості розміру майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Таким чином, висновок експерта №138 від 23.02.2022 року щодо оцінки вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля, є письмовим доказом, стосується предмету доказування та підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами у справі відповідно до положень ч.1 ст.89 ЦПК України.

Як вбачається з висновку експерта № 018-22 від 29.04.2022 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_1 складає: 127 260,59 грн., ринкова вартість «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_1 складає: 277 928,64 грн.

На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату оцінки 18.02.2022 року складає: 90 474, 96 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, то суд зауважує, що відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, щодо закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеної у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування розміру витрат на професійну правничу допомогу, а саме відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а тому вимога щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. не підлягає задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення витрати, пов`язані з оплатою судового збору пропорційно задоволених вимог, у сумі 1272 грн. 61 коп. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення судової експертизи № 018-22 від 29.04.2022 року в розмірі 5 000, 00 грн., оскільки відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, є витратами пов`язаними з розглядом справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1, 20, 25 Закону України «Про страхування», ст.ст. 526, 979, 988, 982, 1192 ЦК України; ст.ст. 2, 13, 48, 76-82, 102, 106, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 127 260,59 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 1272,61 грн. - витрати по сплаті судового збору за подання позову, 5 000, 00 грн. - витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

В частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Ключник А.С.