Справа № 752/1474/22
Провадження № 2-о/752/149/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.06.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Гладибороди Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа - громадянин Федеративної Республіки Нігерія НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в:

у січні 2022 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що з громадянином Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебуває, у 2018 році народила від нього дитину, яку він не визнав. 01.01.2022 року і в ніч на 02.01.2022 року громадянин Федеративної Республіки Нігерія НОМЕР_1 під приводом забрати свої речі прийшов до помешкання заявника, під час вчиненої сварки побив заявника, намагався душити. Заявник зверталась до органів поліції та викликала швидку медичну допомогу у зв?язку із травмами голови.

У заявника виникають побоювання щодо власного життя та здоров?я, оскільки заінтересована особаможе проявити фізичне насильство, спричинити шкоду життю і здоров?ю, залякувати, переслідувати заявника та її родину.

За таких підстав, заявник просить видати обмежувальний припис стосовно громадянин Федеративної Республіки Нігерія НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 6 (шість) місяців, яким визначити відповідні обмеження.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2022 року відкрито провадження у даній справі.(а.с. 21)

Заінтересована особа жодних заяв процесуального характеру, клопотань до суду не подавав. У судове засідання не з?явився.

В судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила її задовольнити, враховуючи викладені в ній підстави.

Вислухавши пояснення заявника, а також дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку про те, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з матір?ю - ОСОБА_3 та малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, судом встановлено, що громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_2 зазначеною адресою не проживає, що стверджується актом про фактичне місце проживання (не проживання) від 15.01.2022 року, складеного сусідами заявника по будинку АДРЕСА_3 (а.с. 11).

У вказаному акті мешканцями будинку АДРЕСА_3 зафіксовано наступне: час від часу громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_2 приходить у квартиру АДРЕСА_4 вказаного будинку і чинить сварки. Неодноразово викликалась поліція з приводу вчинення останнім домашнього насильства, протиправних дій насильницького характеру, побиття колишньої співмешканки ОСОБА_1 . Громадянин Федеративної Республіки Нігерія ЕніяСамуельОлувафелі протягом 2018-2022 років періодично знищує майно у вказаній квартирі, залякує сусідів та чинить насильство.

Матеріали цивільної справи містять довідку КНП «Київська міська клінічна лікарні швидкої допомоги» від 02.01.2022 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 у період з 04.20 по 04.30 02.01.2022 року перебувала у вказаному медичному закладі з діагнозом забій м?яких тканин голови (а.с. 9).

У поданій заяві заявник зазначає про надання додатково в розпорядження суду доказів внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за поданою нею заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 129, 146, 125 Кримінального кодексу України, а також висновку судово-медичної експертизи.

Однак, станом на час судового розгляду даної заяви, вказані докази в розпорядження суду заявником надані не були.

Згідно з частиною першою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі - Закон № 2229-VIII). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону № 2229-VIIIрішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом Закону № 2229-VIII.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Закон № 2229-VIIIвизначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом № 2229-VIIIна строк від одного до шести місяців.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях(стаття 81 ЦПК України).

У даному конкретному випадку, судом встановлено, що 02.01.2022 року заявник ОСОБА_1 отримала фізичне ушкодження у виді забою м?яких тканин голови. Разом з цим, жодних доказів, які б свідчили про завдання вкзааного фізичного ушкодження ОСОБА_1 саме громадянином Федеративної Республіки Нігерія ЕніяСамуельОлувафелі матеріали цивільної справи не містять.

Так само, в розпорядження суду заявником не було надано жодного доказу, який би засвідчував обставини, на які посилається заявник у заяві, а саме: неодноразових викликів працівників поліції за адресою: АДРЕСА_2 , у зв?язку із протиправними діями громадянина Федеративної Республіки Нігерія НОМЕР_1 ; фіксації таких протиправних дій; доказів притягнення громадянина Федеративної Республіки Нігерія НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства тощо.

Належних та допустимих доказів, які б стверджували про вчинення громадянином Федеративної Республіки Нігерія НОМЕР_1 домашньогонасильства відносно ОСОБА_1 , останньою в розпорядження суду не надано.За їх відсутності, суд позбавлений можливості перевірити вказані ОСОБА_1 у заяві обставини.

Відтак, враховуючи ненадання заявником в розпорядження суду доказів в обґрунтування викладених у заяві обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування обмежувального припису відносно громадянином Федеративної Республіки Нігерія ЕніяСамуельОлувафелі

Керуючись статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа - громадянин Федеративної Республіки Нігерія НОМЕР_1 , залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: