Провадження № 2-др/537/7/22
Справа № 537/6333/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.08.2022 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді - Хіневича В.І., за участі секретаря судового засідання Бакай М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів,
В проваджені суду на розгляді перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів.
В подальшому представником позивача по справі ОСОБА_1 поштовим зв`язком направлено до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно якої остання прохала суд постановити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судових витрат, а саме: витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.. Дана сума була заявлена у позові як орієнтовний (попередній) розрахунок, а також було повідомлено суду, що докази понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення.
В судове засідання учасники справи не з`явилися.
Від представника позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд заяви без участі позивача та представника позивача, заяву прохає задовольнити.
На підставі ч.4 ст. 270 ЦПК України суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення у відсутність вказаних осіб.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення, суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати (судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи).
Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Частиною 3 ст. 259 ЦПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача у разі відмови в позові на позивача.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Частина 8 ст. 141 ЦПК України визначає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судом встановлено, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.06.2022 року частково задоволено позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. Також даним рішенням стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн.
Згідно матеріалів справи, до позову долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3251 та копія ордеру від 14.12.2021 року.
У позовній заяві представником зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у зв`язку із розглядом даної справи, зокрема, витрат на правову допомогу становить орієнтовно 10 000,00 грн. Також зазначено про подання доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, що узгоджується з вимогами ч.1 ст. 134, ч.8 ст. 141 ЦПК України.
Заява про ухвалення додаткового рішення та докази понесення витрат надійшли до суду 16.06.2022 року (були направлені поштовим зв`язком 14.06.2022 року), тобто у встановлений п`ятиденний строк.
До заяви долучено наступні докази: договір про надання правової (правничої) допомоги від 14.12.2021 року укладений між Адвокатським бюро Близнюка та ОСОБА_2 , акт приймання-передачі виконаних робіт за Договором про надання правової (правничої) допомоги від 14.12.2021 року, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Згідно п.1.1. Договору сторони погодили що безпосередня участь Бюро у судових засідання, для надання правової (правничої) допомоги визначеної у п.1.1. Договору, забезпечується працівником Бюро адвокатом Близнюком Ігорем Володимировичем та/або працівником Бюро адвокатом Бідюк Яною Володимирівною.
Згідно п.4.1-4.2 Договору, сторони погодили, що розмір гонорару Бюро за надання правової (правничої) допомоги Клієнту, визначеної п.1.1. Договору, становить фіксований розмір 10 000 грн., який сплачується клієнтом на розрахунковий рахунок Бюро потягом 30 днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт за Договором.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У додатковій Постанові від 19 лютого 2020 року справі № 755/9215/15-ц, Велика Палата Верховного суду, наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У Постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 від 24 жовтня 2019 року та у справі № 922/2685/19 від 08 квітня 2020 року визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
В іншій своїй Постанові від 07.09.2020 року справа № 910/4201/1 Верховний Суд зазначив, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі N 922/1163/18.
Станом на час розгляду заяви, минув строк (30 днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт за Договором), встановлений договором на сплату гонорару Бюро за надання правової (правничої) допомоги у фіксованому розмірі 10 000 грн.
До суду доказів на фактичне здійснення вказаних у договорі витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн не надійшло.
У тексті Договору відсутні чіткі умови (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, теж, саме відсутнє і у акті приймання-передачі виконаних робіт за Договором.
Визначаючи пропорційність предмета спору з розміром витрат на правничу допомогу, їх доведеність та фактичну наявність, за встановлених обставин, суд виходить із того, що предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, судові засідання представник не відвідував, а направляв заяви про розгляд справи за його відсутності, доказів фактичної сплати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн до суду не подано, а тому з урахуванням встановлених та доведених обставин суд вважає, що обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, а також доведеним розміром витрат на правничу допомогу є сума - 5000 грн., яка і підлягає до стягнення.
Тож враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога представника позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає до часткового задоволення.
За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України з питання стягнення витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , (адреса: АДРЕСА_2 ), витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн (п`ять тисяч).
В решті заяви відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя В.І. Хіневич