Провадження № 2/554/4611/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2022 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Проскурня Я.О,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пророзірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у вересні 2022 рокузвернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 пророзірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 26.04.2022 року у Подільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №271.

В обґрунтування вимог позивач вказала, що 26.04.2022 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу вони не мають дітей. Відповідач не бажає добровільно розірвати шлюб.

Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалися, оскільки в сім`ї виникли протиріччя та непорозуміння з приводу ведення спільного господарства. На цьому підґрунті в сім`ї відбувалися сварки, які призвели до руйнування сімейних відносин. Сварки стали частими та з рукоприкладством. З червня 2022 року позивач переїхала від чоловіка, та з цього періоду часу спільний побут, сімейні стосунки, господарство не ведеться. Вважає, що можливості зберегти сім`ю немає, шлюб існує формально, примирення вважає неможливим.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 26.09.2022 року відкрито провадження у цивільній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

До суду через канцелярію відповідач подав клопотання про надання йому часу для примирення, оскільки він не має наміру та бажання розлучатися з ОСОБА_1 (а.с.24).

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, надала заяву та письмові пояснення, в яких просила про розгляд справи у її відсутність та задоволення позовних вимог, оскільки примирення з відповідачем категорично не бажає.

Відповідач ОСОБА_2 до суду повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, неодноразово просив про відкладення розгляду справи, про надання строку для примирення. Однак, звернувшись до суду із заявою про відкладення розгляду справи, відповідач не надав документів, що підтверджують поважність причин неявки до суду.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторони позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалася своїми процесуальними правами.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, оскільки останній не надав доказів про те, що він з поважних причин не може з`явитися в судове засідання.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії», на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення слухання. З урахуванням матеріалів цивільної справи, є підстави вважати, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами. Тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторони відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за такими підставами.

Із свідоцтва про шлюб (а.с.7) вбачається, що сторони 26.04.2022 року зареєстрували шлюб у Подільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №271.

В судовому засіданні було встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, дітей не мають. Судом, також, встановлено, що спір про майно між сторонами відсутній.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню.

Що стосується вимог відповідача про встановлення строку для примирення між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 21грудня 2007«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачене ч.1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Чинним цивільно-процесуальним законодавством передбачено процесуальний порядок зупинення судом провадження у справі у зв`язку із наданням строку на примирення, який не може перевищувати шести місяців(ч.7ст.240 ЦПК України). Тобто, визначення тривалості строку на примирення також покладено на розсуд суду, однак обмежено максимальним строком (6 місяців).

Разом із тим, саме на розсуд суду покладено вирішення питання необхідності надання строку на примирення, тобто це є правом суду з урахуванням фактичних обставин справи.

Обґрунтовуючи підстави для розірвання шлюбу позивач зазначила про формальне існування шлюбу, відсутність спільних дітей та тривалий період часу проживання сторін за різними адресами.

Позивач у справі заперечувала проти надання строку на примирення з підстав, зазначених у позові, та стверджувала про неможливість збереження сім`ї.

З врахуванням фактичних обставин справи суд вважає, що ненадання строку на примирення сторін не суперечить вимогам закону. Суд, з`ясувавши фактичні обставини відносин між сторонами, дійсні підстави розірвання шлюбу, та, враховуючи що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, доходить висновку, що наявність шлюбу суперечить інтересам позивача.

З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992,40гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,211,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 105, 112,113, 114 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пророзірвання шлюбу,- задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 ,зареєстрований 26.04.2022 року у Подільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №271.

Стягнути з ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 992,40гривень.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: А.М.Чуванова