ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року

справа № 712/12511/21
провадження № 22-ц/821/887/22
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

секретаря - Винник І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за борговими розписками, у складі головуючого судді Марцішевської О. М., повний текст 28 квітня 2022 року,

в с т а н о в и в :

16 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговою розпискою, обґрунтовуючи вимоги тим, що 21 травня 2021 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем укладена розписка про отримання у борг коштів у сумі 609 000 грн 00 коп.

Відповідно до даної розписки ОСОБА_2 зобов`язалася повернути кошти до 31 травня 2021 року в сумі 783 000 грн 00 коп. Дана розписка була підписана нею в присутності позивача ОСОБА_1 , має дату складання, зобов`язання повернути кошти та термін її виконання. З метою врегулювання спору позивач неодноразово звертався до ОСОБА_2 з вимогами, однак кошти на даний час не повернуті.

Просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь борг в сумі 783 000 грн 00 коп.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси 23 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження.

14 березня 2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення позову в якій просив суд накласти арешт на належні ОСОБА_3 транспортні засоби BMW 435ХІ, легковий купе 2014 року та причіп Бджілка 1993 року, що належать до спільного майна подружжя.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 березня 2022 року відмовлено у задоволенні заяві про забезпечення позову, оскільки заявником ставилось питання про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , який не залучений до участі у справі в якості відповідача.

27 квітня 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за борговою розпискою.

Мотивація позовної заяви ґрунтується на тому, що боргові зобов`язання брала на себе відповідач ОСОБА_2 , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі та не для власних потреб. Правовий режим спільної сумісної власності подружжя передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань. Просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 783 000 грн 00 коп.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси 27 квітня 2022 року залучено в якості співвідповідача у справі ОСОБА_3

27 квітня 2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення позову в якій просив суд накласти арешт на належні ОСОБА_3 транспортні засоби BMW 435ХІ, легковий купе 2014 року та причіп Бджілка 1993 року.

Заява мотивована тим, що відповідач уникає зустрічей з ним та не погашає борги, не відповідає на телефонні дзвінки та вчиняє дії з відчуження майна, з однозначною метою уникнення виконання зобов`язання, вважає, що лише накладення арешту на залишки майна може реально забезпечити виконання рішення суду по даній справі. Розмір заборгованості є доволі значним, практично річний строк прострочення виконання зобов`язання - доволі тривалим, що породжує необхідність забезпечити ймовірність виконання рішення суду, при продовженні невиконання виниклого зобов`язання в добровільному порядку.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено заборону на відчуження належних ОСОБА_3 транспортних засобів BMW 435ХІ, легковий купе 2014 року та причіп Бджілка 1993 року.

Направлено ухвалу для негайного виконання до Регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області.

Ухвала мотивована тим, що місцевий суд, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо рухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви в частині накладення заборони відчуження належних ОСОБА_3 транспортних засобів.

В апеляційній скарзі, поданій 24 травня 2022 року, ОСОБА_3 , посилаючись на незаконність постановленої ухвали суду, порушив питання про її скасування та відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з посиланням на те, що він є співвідповідачем у даній справі лише на тій підставі, що договір позики укладений між позивачем та дружиною ОСОБА_3 ОСОБА_2 . Водночас особисто скаржник вказані кошти у позивача у борг не брав, а суд прийшов до помилкового висновку про їх використання в інтересах сім`ї, оскільки в період укладення договору позики відповідачі проживали окремо та не вели спільного господарства. Крім того, щодо безпосереднього отримання позики ОСОБА_2 скаржнику нічого не відомо.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на не обґрунтованість та не вмотивованість апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, залишивши оскаржувану ухвалу без змін.

При цьому зазначив, що ОСОБА_2 брала на себе боргові зобов`язання, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Правовий режим спільної сумісної власності подружжя передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить лише про солідарний характер таких зобов`язань. На момент отримання коштів відповідачі спільно проживали та вели спільне господарство. Автомобіль, щодо якого ставиться питання про накладення арешту був придбаний відповідачами після понад як 8 років спільного подружнього життя.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників процесу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ч. 1 ст. 258 ЦПК України ухвала є різновидом судового рішення.

Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви позивача в частині накладення заборони відчуження належних ОСОБА_3 транспортних засобів та вважає його правильним, враховуючи наступне.

В ході розгляду апеляційним судом встановлено, що у провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за борговою розпискою в сумі 783 000 грн 00 коп. датована 16.11.2021.

В рамках даного позову подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби зареєстровані за ОСОБА_3 .

Результатом розгляду вказаної заяви стала ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2022 року, якою заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Незгода зі змістом вище приведеної ухвали суду послугувала підставою для її апеляційного оскарження ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно до п. 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи ( ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

З виділених матеріалів справи вбачається, що предметом спору є вимога майнового характеру, яка стосується повернення коштів у розмірі 783 000 грн 00 коп. за борговою розпискою, укладеною між позивачем ОСОБА_1 та одним з відповідачів, а саме ОСОБА_2 .

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 просив суд забезпечити позов шляхом арешту на майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме транспортні засоби BMW 435ХІ, легковий купе 2014 року та причіп Бджілка 1993 року. Як позов в цілому так і приведена заява ґрунтується на тому, що боргові зобов`язання брала на себе відповідач ОСОБА_2 , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі та не для власних потреб. Правовий режим спільної сумісної власності подружжя передбачає нероздільність зобов`язань подружжя. А тому враховуючи солідарність зобов`язань просив накласти арешт на транспортні засоби які зареєстровані саме за ОСОБА_3 .

Задовольняючи частково заяву місцевий суд виходив в з того, що доводи наведені у ній дають підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав у випадку задоволення позову.

Між сторонами дійсно виник спір, розмір заборгованості є доволі значним, строк прострочення виконання зобов`язання - доволі тривалим, що породжує необхідність забезпечити ймовірність виконання рішення суду, при продовженні невиконання виниклого зобов`язання в добровільному порядку.

При цьому належність ОСОБА_3 транспортних засобів BMW 435ХІ, легковий купе 2014 року та причіпу Бджілка 1993 року підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 17 лютого 2022 року.

Судом також враховано наявність в матеріалах справи доказів відчуження відповідачами належних їм транспортних засобів, а саме витягів з ЄДР МВС від 17 лютого 2022 року, які підтверджують відчуження ОСОБА_5 у листопаді 2021 року двох транспортних засобів та ОСОБА_3 у грудні 2021 року січні 2022 року двох транспортних засобів.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

В свою чергу доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про необхідність накладення заборони відчуження належних ОСОБА_3 транспортних засобів.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції не дослідив фактичні обставини справи, не заслухав покази відповідачів стосовно позовних вимог, у зв`язку з чим виніс неправомірну ухвалу, якою обмежив права відповідача, колегія суддів відхиляє, оскільки, як зазначалось, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених ч. 5 цієї статті.

Отже у суду при розгляді заяви про забезпечення позову у даній справі був відсутній обов`язок заслухати відповідачів. У свою чергу суд не встановив виняткового випадку для призначення розгляду заяви у судовому засіданні з викликом сторін, згідно до вимог ч. 4 приведеної статті.

Доводи скаржника, стосовно того, що відповідачі не вели подружнє життя, не мали спільного господарства та проживали окремо, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вжиті заходи забезпечення позову спрямовані на виконання рішення суду з урахування предмету та підстав позову про стягнення боргу, як і його розміру та доказів відчуження відповідачами у листопаді 2021 року та грудні 2021 року січні 2022 року належних їм транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом заборони відчуження належних відповідачу транспортних засобів.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду з огляду на відсутність порушень норм процесуального права при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 268, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2022 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 липня 2022 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко