Дата документу 19.07.2022 Справа № 335/1508/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 335/1507/21 Головуючий у 1 інстанції: Апаллонова Ю.В.
№ 22-ц/807/951/22 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Ільїна Г.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Гришина Ярослава Володимировича на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13 грудня 2021 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі, клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Плецької Ю.В. про закриття провадження у справі, клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Гуня Т.В. про залишення без розгляду позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13 грудня 2021 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 в особі представника Гришина Ярослава Володимировича до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

13.12.2021 року представник позивача подав до суду заяву про зупинення провадження у справі. В обґрунтування заяви зазначав, що у провадження у цивільній справі 335/1508/21 підлягає зупиненню до набрання законної сили рішення по кримінальній справі 335/3466/14. Постановою Верховного Суду по справі 335/3466/14 від 19.11.2021 касаційні скарги захисників Гєкової М.М., Плецької Ю.В., Гуні Т.В. та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задоволено частково. Вирок Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2021 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. У зв`язку з тим, що рішення по кримінальному провадженню 335/3466/14 не набрало законної сили, провадження по цивільній справі щодо стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає зупиненню. Факт заподіяння матеріальних збитків ОСОБА_9 буде вирішена за результатом кримінальної справи 335/3466/14. Отже, вирішення цієї цивільної справи є об`єктивно неможливим до набрання законної сили судовим рішенням в кримінальній справі 335/3466/14. Просив суд зупинити провадження по цивільній справі 335/1508/21 до набрання законної сили судовим рішенням в кримінальній справі 335/3466/14.

13.12.2021 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Плецька Ю.В., підтримала заявлене клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що за уточненим позовом підставою для звернення із позовом було те, що за весь період злочинної діяльності, з грудня 2011 року по 09 серпня 2013 року. ОСОБА_3 діючи умисному складі організованої групи, із корисних мотивів, сумісно із ОСОБА_4 , та ОСОБА_7 шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_10 під приводом допомоги останньому з придбання, оформлення права власності та проведення ремонтних робіт нерухомості на території м. Запоріжжя та Запорізького району Запорізької області, незаконно заволоділи коштами потерпілого на загальну суму 53 116 091,0, що еквівалентно 3 392 332,00 євро.

За вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2017 року у справі №335/3466/14-к ОСОБА_8 визнано невинуватим та виправдано на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України, за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.209 КК України; ОСОБА_7 визнано невинуватою та виправдано на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України, за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.1, ч.3 ст.209 КК України; ОСОБА_4 визнано невинуватим та виправдано на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України, за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190. ч.З ст.209 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 матеріальних збитків спричинених злочином у розмірі 149 827 188 грн. та моральної шкоди у розмірі 2 636 412 грн. залишено без задоволення.

Вироком Запорізького апеляційного суду від 05.02.2021 року у справі №335/3466/14-к, яким частково задоволені апеляційні скарги прокуратури Запорізької області та представників потерпілого Хаймо Туріна. вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2017 року у справі №335/3466/14-к скасовано в частині визнання обвинувачених невинуватими та виправданими за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за епізодом обвинувачення у заволодіння 1/3 частини майна ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Верховного Суду від 19.11.2021 року по справі №335/3466/21, провадження №51-2233км21 касаційні скарги ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задоволені частково,

Вирок Запорізького апеляційного суду щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 від 05.02.2021 року скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ця обставина на думку представника відповідача унеможливлює подальший розгляд даної справи з підстав недоведеності вини, в т.ч. ОСОБА_8 у вчиненні злочину, і, як наслідок, відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями Відповідачів та наявністю моральної шкоди, яка спричинена позивачу в результаті злочину, вина у скоєнні якого встановлена скасованим вироком Запорізького апеляційного суду від 05.02.2021 року.

Представник відповідача зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5частини першої статті 186 цього Кодексу.

Представник відповідача просила суд закрити провадження у цивільній справі №335/1508/21 за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочинів.

В суді першої інстанції представник відповідача ОСОБА_14 заявила клопотання про залишення позову без розгляду, посилаючись на таке. На цей час у зв`язку із скасуванням вироку Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2021р. діє вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2017р. у справі №335/3466/14-к, яким ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 визнано невинуватими та виправдано на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України, за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.209 КК України. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 матеріальних збитків та моральної - залишено без задоволення.

Такий висновок не є переконливим, позаяк скасування рішення, постановленого апеляційним судом в порядку перегляду вироку суду першої інстанції, не тягне автоматичне набуття чинності вироком суду першої інстанції.

Він дотепер перебуває на перегляді в апеляційній інстанції та не набув чинності.

Суд першої інстанції виходив з наступного.

Зі змісту тексту уточненої позовної заяви від 10.04.2014 року вбачається, що підставами для звернення із позовом було те, що за весь період злочинної діяльності, з грудня 2011 року по 09 серпня 2013 року. ОСОБА_3 діючи умисному складі організованої групи, із корисних мотивів, сумісно із ОСОБА_15 , та ОСОБА_7 шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_10 під приводом допомоги останньому з придбання, оформлення права власності та проведення ремонтних робіт нерухомості на території м. Запоріжжя та Запорізького району Запорізької області, незаконно заволоділи коштами потерпілого на загальну суму 53 116 091,0, що еквівалентно 3 392 332,00 євро.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2017 року у справі №335/3466/14-к ОСОБА_8 визнано невинуватим та виправдано на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України, за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.209 КК України; ОСОБА_7 визнано невинуватою та виправдано на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України, за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.1, ч.3 ст.209 КК України; ОСОБА_4 визнано невинуватим та виправдано на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України, за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190. ч.3 ст.209 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 матеріальних збитків спричинених злочином у розмірі 149 827 188 грн. та моральної шкоди у розмірі 2 636 412 грн. залишено без задоволення.

Вказаний вирок не набрав законної сили, оскільки оскаржується.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду виходив з того, що згідно п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі ''"Дія 97" проти України'' від 21 жовтня 2010 року).

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У даній справі для з`ясування питання про те, чи є тотожними позови у кримінальній та цивільній справі, суду першої інстанції необхідно порівняти зміст першого поданого позивачем позову, який нібито міститься у кримінальній справі, та даного позову у цивільній справі.

Натомість навіть з описової частини оскаржуваної ухвали вбачається, що позивачем заявлені позови на різні грошові суми, а тотожність цих позовів не досліджувалася.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Гришина Ярослава Володимировича задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13 грудня 2021 року у цій справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 20 липня 2022 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З Поляков