Справа № 544/1183/22
11 листопада 2022 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області у складі головуючої судді Сайко О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профіт Капітал", треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у квітні 2021 року із Єдиного реєстру боржників дізналася, що відносно неї відкрито виконавче провадження та звернулася до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. з проханням про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №64673668. У вересні отримала відповідь, а саме матеріали виконавчого провадження про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованості за кредитним договором 2521667 від 19.06.2019, укладеним, на думку відповідача, між нею та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів».
Відповідно до Єдиного реєстру нотаріусів Міністерства юстиції України Горай О. С. на момент вчинення виконавчого напису був приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, а отже не вправі був здійснювати нотаріальну діяльність, а саме вчиняти виконавчий напис щодо ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 .
За інформацією Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) нотаріальна діяльність даного приватного нотаріуса зупинена з 03.02.2021. Наказом Міністерства юстиції України від 24.02.2021 №727/5, відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату №1 від 18.02.2021, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане на ім`я ОСОБА_2 анульовано. Вважає, що останній був не вправі здійснювати нотаріальну діяльність, а саме вчиняти виконавчий напис відносно неї. Вважає, що на момент звернення із заявою про вчинення виконавчого напису сума заборгованості не була безспірною. Спірний виконавчий напис був вчинений ОСОБА_2 25.01.2021 за відсутності всіх необхідних документів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, зокрема за відсутності оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору та документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника. Відповідач та приватний нотаріус не надали належних та допустимих доказів надання нотаріусу оригіналу кредитного договору та доказів направлення боржнику повідомлення про наявність заборгованості. На думку позивача, заборгованість не підтверджена стягувачем як безспірна, оскільки розрахунок суми заборгованості, наданий приватному нотаріусу для вчинення напису, не містить розрахунку по кредитному договору, який не було укладено позивачем.
Крім того, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не врахував, що станом на 03.12.2020 Постановою КМУ №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів. Станом на 25.01.2021 - дату вчинення спірного виконавчого напису приватного нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.
Також зазначено, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки доказів одержання ОСОБА_1 письмової вимоги про усунення порушень в копіях документів наданих нотаріусом не було. Приватний нотаріус не повідомляв позивача про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію, що позивач не могла ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора.
Позивач вказує, що нотаріус у вчиненому ним виконавчому написі пропонує стягти заборгованість за період з 14.01.2020 по 06.01.2021, проте кредитний договір №2521667 від 16.06.2019 не був укладений ОСОБА_1 , оскільки договір на якому було вчинено виконавчий напис нотаріуса та який ОСОБА_1 не укладала, діяв з 19.06.2019 по 11.07.2019. Вчиняти виконавчий напис про стягнення заборгованості на договорі, який не було укладено приватний нотаріус за заявою ТОВ «ФК «Профіт Капітал» не мав права, а отже нотаріус не був ознайомлений із самим кредитним договором, що підтверджує відсутність самого кредитного договору.
Крім цього, доказів переходу прав грошової вимоги до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» по стягненню заборгованості не було надано, а значить боржник мала право не виконувати перед ними зобов`язання по сплаті спірної заборгованості.
Враховуючи викладене, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню та виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Просить розгляд справи проводити без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить повернути сплачений нею судовий збір.
Ухвалою суду від 06 жовтня 2022 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав.
При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Ухвалою від 11.11.2022 вирішено провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.
Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.
У частині першій статті 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно частини першої статті 39 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
п. 2. Зміни, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин
2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».
Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.
Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Із доказів, наявних у матеріалах справи, убачається, що кредитний договір № 2521667 від 19.06.2019, на підставі якого був вчинений спірний виконавчий напис, не посвідчений нотаріально, а отже не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису (а.с.22).
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів з точки зору їх достатності, достовірності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що спірний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону а, відтак, суд визнає його таким, що не підлягає виконанню, і задовольняє позов повністю.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже з цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 992,40 грн, який підлягає відшкодуванню позивачці за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 992 грн. 40 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 19, 76, 81, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профіт Капітал " задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя - О.О.Сайко