Справа № 405/5530/22
Провадження №2/405/771/22
У Х В А Л А

19 жовтня 2022 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А. в порядку вирішення питання про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Моторного (транспортного) страхового бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом, в якому (позові) просить стягнути з МТСБ на свою ( ОСОБА_1 ) користь матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 48 841,21 грн.

Дослідивши дану позовну заяву та додані до неї документи в порядку вирішення питання про відкриття провадження у справі вважаю, що позов подано до Ленінського районного суду м. Кіровограда з порушенням правил підсудності, виходячи з наступного.

Зокрема, підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду та за її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В свою чергу, позивач, звертаючись з позовом до Ленінського районного суду м. Кіровограда, обгрунтувала його підсудність положеннями ч. 6 ст.28 ЦПК України, яка передбачає, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Стаття 28 ЦПК України встановлює правила підсудності на вибір позивача альтернативної підсудності, сутність якої полягає в тому, що вона не виключає можливості звернення до суду за правилами загальної підсудності, які визначені ст. 27 ЦПК України (за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача), а, навпаки, поряд з цією, встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу можливість для позивача обирати один із двох або декількох судів.

При цьому, зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що предметом позову є сума страхового відшкодування в розмірі 48 841,21 грн., на яку претендує позивач ОСОБА_1 на підставі спеціального закону - Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та яке (страхове відшкодування) відповідач МТСБ відмовився добровільно відшкодовувати.

Таким чином, правовідносини, які виникли між сторонами за вищевказаним позовом, не є відшкодуванням шкоди, заподіяної майну позивача ОСОБА_1 , оскільки відповідач МТСБ не є заподіювачем шкоди, а правовою підставою звернення позивача до суду є страхова виплата на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі чого вимоги ч. 6 ст. 28 ЦПК України щодо виборного права підсудності позивача, - на дані правовідносини не розповсюджується.

Отже, наведене вище свідчить, що відповідний позов має бути поданий та розглянутий за правилами загальної територіальної підсудності, встановленої ч. 2 ст.27 ЦПК України, якою передбачено, що позови до юридичної особи пред`являються в суд за її місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з відкритих відомостей, що містяться в Реєстрі, місцем знаходження відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України, є м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, що територіально належить до Дніпровського району м. Києва, а тому вищевказаний позов, за правилами ч. 2 ст. 27 ЦПК України, є підсудним Дніпровському районному суду м. Києва.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин, враховуючи, що місцезнаходження юридичної особи відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України за територіальним розподілом м. Кропивницький на району (Подільський та Фортечний) не віднесено до території Подільського району м. Кропивницький, підстави для застосування положень ч. 6 ст. 28 ЦПК України, - відсутні, приходжу до висновку, що зазначена справа не підсудна Ленінському районному суду м. Кіровограда, на розгляд якого вона надійшла, та вважаю за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передати дану справу на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва, якому вона підсудна за правилами територіальної підсудності (юрисдикції), при цьому, Ленінським районним судом м. Кіровограда не вирішується питання щодо відповідності позовної заяви вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, з підстав непідсудності зазначеної справи Ленінському районному суду м. Кіровограда.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 27, п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 31, ч. 9 ст. 187, ст. 258, ст. 260, ст. 261, ст. 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Матеріали цивільної справи № 405/5530/22 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Моторного (транспортного) страхового бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - передати на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва.

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - направити до Дніпровського районного суду м. Києва не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження даної ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова