Справа № 454/1343/21 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/811/3694/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

З участю: представника відповідача ФГ «Юзепівка» Огорілко Ю.В., представника відповідача виконавчого комітету Сокальської міської ради Лащука О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 454/1343/21 за апеляційною скаргою Приватної агрофірми «Селекціонер» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 07 вересня 2021 року у справі за позовом Приватної агрофірми «Селекціонер» до Фермерського господарства «Юзепівка», Виконавчого комітету Сокальської міської ради Львівської області та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,-

в с т а н о в и в :

14.04.2021 року Приватна агрофірма «Селекціонер» звернулася в суд з позовом до відповідачів ФГ Юзепівка , Виконавчого комітету Сокальської міської ради Львівської області та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Позов мотивує тим, що 02.01.2011р. між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,7432га. строком на 15 років, який зареєстровано в Управлінні ДКЗ у Сокальському районі 07.11.2011р. за №01288. Підставою для державної реєстрації слугував Державний акт на право власності на земельну ділянку ЛВ №008178 від 10.12.2003р. За умовами вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що розташована на території Скоморохівської сільської ради Сокальського району строком на 15 років. Зазначає, що із отриманого витягу з Державного земельного кадастру про вказану орендовану земельну ділянку за кадастровим номером :12:000:0056, позивачу стало відомо, що 01.11.2017р. відносно даної земельної ділянки державним реєстратором виконавчого комітету Сокальської міської ради Лащук О.Ю. зареєстровано договір оренди від 06.10.2017р., укладений між ФГ Юзепівка та ОСОБА_1 на строк 20 років. Разом з тим, договір оренди земельної ділянки між ПАФ Селекціонер та орендодавцем укладений в листопаді 2011р. строком на 15 років, строк його дії закінчується в листопаді 2026р. Проте держаний реєстратор в порушення норм законодавства здійснив реєстрацію права оренди вже при існуючому договорі оренди на цю ж саму земельну ділянку та проігноровано вимоги закону щодо здійснення запитів у відповідні органи чи зареєстровано право оренди на земельну ділянку. Зазначає, що спірний договір оренди земельної ділянки не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки укладений до закінчення строку дії попереднього договору оренди. На момент укладення спірного договору земельна ділянка знаходилася в законному користуванні позивача. Просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 1,7432га., кадастровий номер :12:000:0056, що укладений 06.10.2017р. між ФГ Юзепівка та ОСОБА_1 .

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 07 вересня 2021 року в позові відмовлено.

Додатковим рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 22 вересня 2021 року стягнуто з Приватної агрофірми Селекціонер в користь Фермерського господарства Юзепівка судові витрати, які складаються з вартості професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

Рішення суду оскаржила Приватна агрофірма «Селекціонер».

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт зазначає, що оскільки між ним та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки від 07.11.2011 року площею 1,7432 га., який зареєстрований в управлінні ДЗК у Сокальському районі 7.11.2011року № 01288 і є чинним, а тому жодних правових підстав у ОСОБА_2 повторно передавати земельну ділянку в оренду не було. Підставою для державної реєстрації в Земельному реєстрі був Державний акт про право власності на землю ЛВ № 008178 виданий 10.12.2003 року. Тому, ОСОБА_1 та ФГ`Юзепівка» не мали права укладати договір оренди вже нібито орендованої земельної ділянки. Також апелянт вказує, що Договір оренди містить інформацію про орган реєстрації та посадову особу які її провели і містить печатку, а також інформацію про дату вчинення та номер запису в Державному реєстрі земель.

Зазначає, що судом першої інстанції було досліджено договір оренди землі від 02.01.2011 року та встановлено, що у такому є запис про його реєстрацію у державному реєстрі 07.11.2011р. за №01288.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 1,7432 га укладеним між ФГ`Юзепівка» та ОСОБА_1 06.10.2017р.

На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) відповідачем по справі ПАФ «Юзепівка» надано відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві зазначає, що вважає апеляційну скаргу безпідставною, судом не витребувано поземельну книгу та книгу записів про державну реєстрацію, що позбавило можливості дослідити всі обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК недійсний правочин не створює правових наслідків.

Від позивача по справі в особі директора ПАФ«Селекціонер» Куницького І.Я. надійшло клопотання про зупинення розгляду справи у зв`язку перебуванням представника у довготривалому відрядженні.

Враховуючи те, що провадження у зазначеній справі відкрито 10.02.2022 року після підготовки справи до розгляду, оскільки апеляційна скарга залишалася без руху, справа неодноразово призначалася до розгляду, однак за клопотанням директора ПАФ «Селекціонер» відкладалася, суд приходить до висновку, що відсутні підстави, передбачені ст.ст.251,252 ЦПК для зупинення провадження у справі.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідно до копії Договору оренди земельної ділянки від 02 січня 2011 року укладеного між орендодавцем ОСОБА_1 та ПАФ «Селекціонер» в особі директора Шевчук З.К., який діє на підставі статуту, ПАФ отримало в користування земельну ділянку площею 1, 7432га на території Скоморохівської сільської ради строком на 15 років. Підстава проекту відведення земельної ділянки є Державний акт № 008178.

Обмежень та заборон, прав третіх осіб у договорі не зазначено, договір підписаний сторонами.

Згідно Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0, 7429 га кадастровий номер :12:000:0056 виданого 13.08.2020 року на заяву ПАФ «Селекціонер» встановлено, що у такому наявна інформація про проведення 01.11.2017 року державної реєстрації договору оренди земельної ділянки укладеного між ФГ «Юзепівка» та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 1,7429 га кадастровий номер :12:000:0056.

Відповідно до копії договору оренди землі від 06.10.2017 року укладеного між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ФГ «Юзепівка» встановлено, що згідно такого в оренду передається земельна ділянка площею 1,8946 га, в тому числі 1,7432 га кадастровий номер :12:000:0056 площею 0,7432 га та земельну ділянку площею 0,1514 га кадастровий номер :12:000:0170 від 11.12.2020 року встановлено, що станом на вказану дату відомості про обмеження у використанні земельних ділянок не зареєстровані.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 07.11.2017 року встановлено, що 01.11.2017 року проведено державну реєстрацію спірного договору оренди землі від 06.10.2017 року.

Відповідно до листа міськрайоного управління у Сокальському районі та м.Червонограді ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 07.05.2021 року щодо інформації про реєстрацію договору оренди земельної ділянки в Державному реєстрі земель, зокрема, щодо договору від 02.01.2011 року між ОСОБА_1 та ПАФ «Селекціонер» зазначено, що земельна ділянка площею 1, 7429 га кадастровий номер :12:000:0056 на території Скоморохівської сільської ради станом на 01.01.2013 року не перебувала в оренді.

Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 07.11.2017 року вбачається, що у реєстрі наявна інформація про проведення 01.11.2017 року державної реєстрації договору оренди землі площею 1,7429 га кадастровий номер :12:000:0056 (а.с39).

Із копії з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 07.11.2017 року вбачається, що у реєстрі наявна інформація про проведення 01.11.2017 року державної реєстрації договору оренди землі площею 0,1514 га кадастровий номер :12:000:0170 (а.с.38).

Тобто, згідно копій вище зазначених витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 07.11.2017 року, встановлено, що 01.11.2017 року проведено державну реєстрацію спірного договору оренди землі від 06.10.2017 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції на підставі досліджених матеріалів справи прийшов до висновку, що інформація щодо договору від 02.11.2011 року у Державному реєстрі відсутня, як і відсутні обмеження у використанні земельної ділянки на час укладення спірного договору від 06.10.2017 року щодо земельної ділянки площею 1,7432 га з кадастровим номером :12:000:0056, укладеного між ФГ «Юзепівка» та ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, колегія суддів зазначає, що фактично оскаржуючи договір оренди земельної ділянки, що укладений 06.10.2017 року між ФГ «Юзепівка» та ОСОБА_1 , позивач обґрунтовує свої доводи тим, що на час укладення такого був дійсний інший договір оренди цієї земельної ділянки, укладений у 2011 році із відповідачем ОСОБА_1 , що унеможливлює згідно чинного законодавства укладати інший договір з приводу тієї ж земельної ділянки.

Однак, колегія суддів не досліджує договір оренди земельної ділянки від 02.01.2011 року укладеного між ПАФ «Селекціонер» та ОСОБА_1 , оскільки він не є предметом спірних правовідносин.

В той же час, відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ст.15 ЗУ «Про оренду землі», а також порушення вимог статей 4-6,11,17,19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону ( частина друга ст..15 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною четвертою статті 13 Конституції України прописано, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону (ст.41).

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі по тексту ЗК) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Частиною другою ст.2 Земельного кодексу України визначено, що суб`єктами земельних відносин є: громадяни, юридичні особи, орган місцевого самоврядування та органи державної влади.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам ( частина друга статті 93 ЗК України).

Оренда землі-це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для ведення підприємницької та інших видів діяльності ( ст..1 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно зі ст.13 Закону договір оренди землі-це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі- це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк,а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Полож еннями статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендареві набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно матеріалів справи та встановлених обставин 07.11.2017 року оспорюваний договір оренди землі був зареєстрований державним реєстратором Сокальської міської ради Лащуком О.Ю. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що стверджується відповідним витягом.

З часу реєстрації договору, фермерське господарство приступило до використання земельної ділянки в натурі у сільськогосподарських цілях та використовує її по даний час, сплачує орендну плату.

Згідно із копією договору оренди земельної ділянки від 02.01.2011 року орендодавець ОСОБА_1 передає, а орендар ПАФ «Селекціонер» в особі директора Шевчука З.К. приймає в строкове користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 1,7432 га, що знаходиться на території Скоморохівської сільської ради строком на 15 років. Договір підписаний сторонами, реквізити договору зазначені.

У договорі зазначено, що такий зареєстрований у ДП «Сокальський центр державного земельного кадастру» 07.11.2011 року за № 01288.

Згідно Акту прийому-передачі земельної ділянки засвідчується, що ОСОБА_1 передає, ПАФ «Селекціонер» приймає у користування на умовах оренди терміном на 15 років земельну ділянку площею 1,7432 га.

У договорі зазначені умови стосовно орендної плати та строк внесення такої до 30 грудня щорічно.

Згідно відповіді міськрайонного управління у Сокальському районі та місті Червонограді ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 07.05.2021 року земельні ділянки на території Скоморохівської сільської ради станом на 01.01.2013 року не перебували в оренді. (а.с.23).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень- офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( ст..2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дослідженою копією договору оренди землі від 02.01.2011 року встановлено запис про його реєстрацію у державному реєстрі 07.11.2011 року за № 01288, однак у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі, інформація щодо вищевказаного договору є відсутньою, як і відсутні обмеження у використанні земельної ділянки на час укладення спірного договору від 06.10.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повина бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним.

Підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин).

Визнання угоди недійсною є одним із способів захисту прав на землю, передбачених частиною третьою статті 152 ЗК України.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених статтею 15 ЗУ «Про оренду землі» , а також порушення вимог статтей 4-6,11,17,19 цього Закону є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди та визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відповідно до статей 14,18,20 Закону України «Про оренду землі» у редакції чинній на момент укладення спірного договору, договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі набирає чинності з моменту його державної реєстрації.

Судом встановлено факт укладення спірного договору оренди у 2017 році, виконання договору тривалий час, отримання відповідачем ОСОБА_1 орендної плати, а тому висновок суду першої інстанції про те, що підстави для визнання такого договору недійсним відсутні, є правильним.

Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням та стверджуючи про те, що на момент укладення спірного договору земельна ділянка знаходилася у законному, договірному користуванні позивача, останній не надає доказів виконання умов договору від 02.01.2011 року як орендарем, зокрема, внесення орендної плати та відомостей про отримання такої відповідачем ОСОБА_1 . Тому, правильним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ПАФ «Селекціонер» до ФГ «Юзепівка» .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 зроблено висновок, що позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса., яку позивач визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема, і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 зазначено, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою 3у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовими. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровпано.

У справі, що переглядається, спір виник між позивачем ПАФ «Селекціонер» з однієї сторони та відповідачем ФГ «Юзепівка», ОСОБА_1 з іншої, відтак, виконавчий комітет Сокальської міської ради Львівської області, державний реєстратор якого Лящук О.Ю. провів державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, є неналежним відповідачем.

Враховуючи те, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача ( постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 пункт 39.

З врахуванням наведених вимог закону та правових позицій Верховного Суду, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог до виконавчого комітету Сокальської міської ради Львівської області необхідно скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ( ч.1 п.п.3,4 ст.376 ЦПК).

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367 ; 374 ч.1 п.п.1,2; 375; 376 ч.1 п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватної агрофірми «Селекціонер» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 07 вересня 2021 року задоволити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 07 вересня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Приватної агрофірми «Селекціонер» до виконавчого комітету Сокальської міської ради Львівської області скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАФ «Селекціонер» до виконавчого комітету Сокальської міської ради про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05 серпня 2022 року.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк