Ухвала

19 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 755/9504/21

провадження № 61-7786ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у місті Києві про відшкодування матеріальних та моральних збитків,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду зазначеним вище позовом про відшкодування матеріальних та моральних збитків.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року

у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року - без змін.

У серпні 2022 року до Верховного Суду із застосуванням засобів поштового зв`язку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,подано касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року, у якій заявники просять оскаржувані судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права

чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду,

в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Зі змісту касаційної скарги убачається, що підставою касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року заявники зазначають не дослідження останнім зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Так, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд

є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник

у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених

у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Отже, посилаючись на вказані вище підстави касаційного оскарження, заявники не виконали умови пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Водночас, касаційна скарга в частині оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року містить посилання на те, що пояснення з незгодою на рішення суду першої інстанції позивачами вказані в апеляційній скарзі від 24 січня 2022 року та клопотанні про долучення пояснення до апеляційної скарги, проте зі змісту касаційної скарги вбачається, що остання не містить викладу підстав касаційного оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті

392 ЦПК України заявникам необхідно уточнити касаційну скаргу із зазначенням підстави (підстав) касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини другої статті 389 цього Кодексу, на виконання умов пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України в частині оскарження постанови Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року, зазначити обов`язкові підстави оскарження рішення Дніпровського районного суду

м. Києва від 18 січня 2022 року, а також надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про

що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник