Справа №165/2742/22
Провадження 6/165/22/22
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ушакова М.М.,

за участю секретаря Лубаєвської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську подання Нововолинського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

встановив:

19 жовтня 2022 року головний державний виконавець Нововолинського ВДВС у Володимир-Волинському районі Волинської області МихальчукМ.О. звернулась в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні Нововолинського ВДВС у Володимир-Волинському районі Волинської областіперебуває виконавче провадження №59197017 по виконанню наказу №903/740/18-1 від 25.03.2019 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Нововолинської міської ради 188170,33 грн. На теперішній час наказ боржником не виконаний, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено. З метою своєчасного виконання рішення суду державним виконавцем вчинено ряд виконавчих дій, зокрема: скеровано запити до банківських установ, ТСЦ 0744, ГУ Держгеокадастру у Волинській області, Управління містобудування та архітектури, ГУНП у Волинській області, Головного центру обробки спеціальної інформації, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Згідно отриманої інформації встановлено, що боржник ОСОБА_1 є самозайнятою особою, яка самостійно сплачує дохід від здійснення підприємницької діяльності. Примусові заходи, спрямовані на виконання вимог виконавчого документа, результатів не дають, оскільки коштів, інших цінностей, що належать боржнику, не виявлено. Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки для надання пояснень про причини невиконання рішення суду, проте ОСОБА_1 на виклики не з`являвся, про причини неявки не повідомив. За даними Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України. Зазначає, що боржник добровільно зобов`язань, покладених на нього наказу №903/740/18-1 від 25.03.2019 не виконує, тобто злісно ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим документом. Просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до повного виконання ним зобов`язань згідно наказу №903/740/18-1 від 25.03.2019.

В судове засідання представник ВДВС у Володимир-Волинському районі Волинської області не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши надані матеріали виконавчого провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Тобто, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Судом встановлено, що відносно боржника ОСОБА_1 діють невиконані зобов`язання в розмірі 188170,33 грн.

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Стаття 33 Конституції України визначає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Не реагування боржника на виклики державного виконавця не може трактуватися як цілеспрямоване ухилення боржника від виконання рішення суду та його намір вибути за межі України з метою невиконання рішення суду.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання обов`язку по сплаті заборгованості за рішенням суду, в матеріалах справи немає. Посилання державного виконавця на те, що боржник ОСОБА_1 в цілях ухилення від виконання рішення суду виїжджав за межі України як спосіб у перешкоджанні проведення державним виконавцем виконавчих дій, спрямованих на погашення заборгованості, не підтверджено письмовими доказами.

Із змісту вимог ст.441 ЦК України, ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України, і в`їзду в Україну громадян України", вбачається, що право ОСОБА_1 на свободу пересування може бути обмежено лише у виключних випадках у зв`язку з навмисними діями останнього, що спрямовані на ухилення від виконання обов`язків по виконанню рішення суду.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

У правовій позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

З аналізу вищенаведених норм закону, вбачається, що на державного виконавця покладено обов`язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов`язків, покладених на останнього за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Державним виконавцем не надано доказів на підтвердження обставин умисного ухилення боржника від виконання рішення суду та його намір вибути за межі України з метою невиконання рішення суду, а тому суд приходить до висновку, що зазначене подання є передчасним і в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.441 ЦПК України, ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України, і в`їзду в Україну громадян України", ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", суд,-

ухвалив:

У задоволенні подання Нововолинського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий підпис М.М. Ушаков