_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/2-593/11
Провадження № 4-с/947/42/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про зобов`язання начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) вчинити певні дії, суд

ВСТАНОВИВ:

23.05.2022 року ОСОБА_1 , який діє через представника - адвоката Галайчук Г.С., звернувся до суду із скаргою, в якій просить зобов`язати начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винести постанову, якою скасувати обтяження, накладені на все його нерухоме майно, а саме: арешт нерухомого майна, накладений на підставі постанови державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Дмитренко О.Ю., серія та номер: 40806492 від 10.05.2012 року, номер запису обтяження: 3646859; арешт нерухомого майна, накладений на підставі постанови державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Дмитренко О.Ю., серія та номер: 32532143 від 13.11.2013 року, реєстраційний номер обтяження: 12483088.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2022 року цивільна справа була розподілена судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 24.05.2022 року вказана скарга була прийнята до провадження та призначено судове засідання на 01.06.2022 року.

До судового засідання скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Галайчук Г.С. не з`явились, належним чином повідомлялись, поважності причин неявки суду не надано, будь-які заяви про відкладення судового засідання або розгляд справи за їх відсутності суду до суду не надходило.

До судового засідання представник Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Загребельний О.В. не з`явився, проте надав відзив виконавчої служби, яким просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі та письмову заяву, якою просив розглянути справу за його відсутності.

До судового засідання представник стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило.

Суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є повними та достатніми для розгляду справи по суті вимог скарги.

Згідно положень ч.1,2 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п.а ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст.450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника, державного виконавця, неявка вказаних осіб, належним чином повідомлених, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст.451 ЦПК України - за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу, якою у разі обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує усунути порушення, а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи по даній скарзі та цивільної справи №1512/2-593/11, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що Київським районним судом м.Одеси 06.06.2011 року по справі № 1512/2-593/11 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитом, було ухвалено рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом № 014/0030/85/87338 від 25.12.2007 року у розмірі 257463,63 доларів США, що за курсом НБУ складає 2036717,85 гривень; також стягнуто судові витрати. Рішення Київського районного суду м.Одеси від 06.06.2011 року набрало законної сили.

На підставі заяви стягувача 12.01.2012 року судом було видано виконавчі листи для примусового виконання рішення суду.

В подальшому представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся із заявами на виконання вищезазначених виконавчих листів до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, правонаступником якого є Перший Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18.03.2019 року замінено стягувача ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» ( МФО 300346 м. Київ, 04112 вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) у виконавчих листах №1512/2-593/11./а.с.8/

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.04.2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2011 року в цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитом.

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що за домовленістю ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», не буде мати жодних претензій майнового та немайнового характеру до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за Кредитним договором № 014/0030/85/87338 від 25 грудня 2007 року, після реєстрації за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права власності на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» повідомило ОСОБА_1 про те, що товариство зареєструвало право власності на предмет іпотеки на вищевказані земельні ділянки, тому не має жодних претензій майнового та немайнового характеру до ОСОБА_2 /а.с.5/

Отже, у зв`язку із самостійним врегулюванням спору між боржником та стягувачем, та повним виконанням зобов`язання щодо погашення кредиту, 07.05.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до Начальника Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) із заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом)./а.с.7/

03.06.2021 року державний виконавець Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Гнатюк Д.В., виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 44091377 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження»./а.с.6/

Із постанови вбачається, що виконавчий збір та виконавчі витрати не сплачено та виведено в окреме виконавче провадження. В резолютивній частині постанови формально вказано про припинення чинності арешту майна боржника, але не конкретизовано не вид, ні адресу майна, ні реквізити за якими було накладено арешт, який підлягає скасуванню.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 17.01.2022 року, на все майно ОСОБА_1 накладені наступні обтяження: арешт нерухомого майна, накладений на підставі Постанови державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Дмитренко Оксани Юріївни, серія та номер: 40806492, від 10.05.2012 року, номер запису про обтяження: 3646859; арешт нерухомого майна, накладений на підставі Постанови державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_3 , серія та номер: 32532143, від 13.11.2013 року, Реєстраційний номер обтяження: 12483088./а.с.10/

03.05.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) із заявою, якою зазначив, що у зв`язку із повним виконанням зобов`язання перед стягувачем у виконавчому провадженні, просить скасувати арешти накладені на підставі Постанови державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Дмитренко Оксани Юріївни, серія та номер: 40806492, від 10.05.2012 року, номер запису про обтяження: 3646859 та на підставі Постанови державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Дмитренко Оксани Юріївни, серія та номер: 32532143, від 13.11.2013 року, Реєстраційний номер обтяження: 12483088.

Представник заявника зазначає, що заяву ОСОБА_1 було отримано державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) 10.05.2022 року, однак по теперішній час жодних дій щодо зняття арешту вчинено не було.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"

За змістом ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення на майно боржника.

Судом встановлено, що в провадженні Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 32532143 та виконавче провадження № 40806492 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-593/11, виданого Київським районним судом м.Одеси 12.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» грошової суми у розмірі 2036717,85 грн.

10.05.2012 року державним виконавцем відділу Дмитренко О.Ю. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 32532143.

13.11.2013 року державним виконавцем відділу Дмитренко О.Ю. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 40806492.

02.11.2012 року державним виконавцем відділу, керуючись п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», по вищезазначеному виконавчому провадженню № 32532143 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (№606-XIV від 21.04.1999 року із змінами, який діяв на момент закінчення виконавчого провадження №32532143), не була передбачена можливість зняття арешту у разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, державний виконавець Першого Київського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ Дмитренко О.Ю. при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу 02.11.2012 року правомірно не вирішив питання про припинення чинності арешту майна боржника, оскільки чинність арешту в даному випадку не припиняється.

29.05.2014 року державним виконавцем відділу, керуючись п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», по вищезазначеному виконавчому провадженню № 40806492 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виконавчий документ направлено за належністю до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції до виконання за місцем отримання доходів боржником.

Відповідно до частини 1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (№606-XIV від 21.04.1999 року із змінами, який діяв на момент закінчення виконавчого провадження №32532143), у разі закінчення виконавчого провадження ( крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби) закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, а також (крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також проводяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Таким чином, державний виконавець Першого Київського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ Дмитренко О.Ю. при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого документу за належністю до Першого Малиновського відділу виконавчої служби від 29.05.2014 року правомірно не вирішив питання про припинення чинності арешту майна боржника, оскільки чинність арешту в даному випадку не припиняється.

У подальшому, у зв`язку із закінченням строків зберігання, вищезазначені виконавчі провадження № 32532143 та № 40806492 було знищено у порядку, передбаченому законодавством.

Станом на сьогоднішній день порядок зняття арешту з майна чи коштів боржника регулюється статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

Судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження було направлено за належністю до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що 03.06.2021 року державний виконавець Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Гнатюк Д.В., виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 44091377 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 44091377 та наявності підстав для зняття арешту відповідно до частини 1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 2016 року, саме державний виконавець Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гнатюк Д.В. повинен був вирішити питання щодо зняття усіх арештів, навіть тих, що були накладені при попередніх надходженнях виконавчого документа на виконання.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного в Постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 204/2494/20 вимоги боржника у виконавчому провадженні щодо скасування арешту, накладеного в межах виконавчого провадження на його майно не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як її майно арештовано державним виконавцем і вона є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог статей 42, 48, 175, 447 ЦПК України.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, суд вважає, що представник заявника ОСОБА_1 адвокат Галайчук Г.С. правомірно звернулась до суду зі скаргою на дії /бездіяльність/ органів виконавчої служби, а ні у позовному провадженні, однак невірно визначила сторону оскарження Перший Київський відділ ДВС у місті Одесі Південного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Одеса) замість Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одеси Південного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Одеса), зокрема державного виконавця Гнатюк Д.В., який виніс постанову про закінчення виконавчого провадження та повинен був вирішити питання щодо скасування обтяжень.

Крім того, стороною скаржника взагалі не порушено вимоги щодо поновлення строків звернення з даною скаргою до суду та відсутня вимога про визнання дій /бездіяльності/ органу виконавчої служби, оскільки без визнання або невизнання дій державного службовця неправомірними, неможливо зобов`язати його скасувати накладені обтяження, що відповідає нормам ст.451 ЦПК України про те, що у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 76, 80, 89, 259-261, 447-452 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про зобов`язання начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.06.2022 року.

Суддя Гниличенко М. В.