У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

26 липня 2022 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: відповідача-1 ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві клопотання представника відповідача-1 про передачу справи до господарського суду та матеріали цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» до ОСОБА_1 , державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка Ігоря Миколайовича про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2019 р. позивач ПАТ «Експериментальний механічний завод» звернувся до Подільського районного суду м.Києва із вказаним позовом до ОСОБА_1 (відповідач-1), державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М. (відповідач-2), в якому, уточнивши свої вимоги (заява від 12.03.2020 р.) просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Тарасенка І.М., індексний номер рішення 46884207 від 16.05.2019 р., яким нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_1 .

Ухвалою від 25.11.2019 р. відкрито провадження за вищевказаним позовом з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 25.11.2019 р. задоволена заява ПАТ «Експериментальний механічний завод» про забезпечення позову та заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна загальною площею 8 016,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 00), яке належить на приватній власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Постановою Київського апеляційного суду від 11.01.2021 р. зазначена вище ухвала районного суду залишена без змін, а апеляційна скарга представника відповідача-1 - без задоволення.

Представником відповідача-1 було подано відзив, в якому сторона відповідача просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість.

Представником позивача була подана відповідь на відзив, в якому сторона позивача зазначала про те, що позовні вимоги засновані на законі та підтверджуються доказами.

Представником відповідача-1 було подано додатковий відзив, в якому сторона відповідача заперечує проти задоволення позову.

Представником позивача подані додаткові пояснення, в яких сторона позивача стверджує про доведеність своїх позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.09.2020 р. відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача-2 на ухвалу районного суду від 25.11.2019 р. про відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 22.03.2021 р. відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача-1 про скасування заходів забезпечення позову.

В підготовчому засіданні протокольною ухвалою від 26.04.2021 р. закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.

В січні 2022 р. через канцелярію суду від представника відповідача-1 - адвоката Квітіна Р.В. надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю до господарського суду, посилаючись на те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 р., залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2021 р., відкрито провадження у справі № 910/6040/21 за заявою ФОП ОСОБА_1 (як ініціюючого кредитора) про банкрутство ПАТ «Експериментальний механічний завод», а відповідно ч.3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Відповідач-1 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання та передати дану справу в провадження господарського суду, посилаючись на те, що справа про банкрутство розглядається господарським судом.

В судове засідання позивач (як юридична особа), будучи у встановленому порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання повторно не забезпечив, заяв про відкладення розгляду справи не подано, представник позивача - адвокат Хілінській А.О., який раніше брав участь в судових засіданнях, телефоном повідомив про службу в ЗСУ.

Відповідач-2 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав, заяв по суті справи та з процесуальних питань не подано.

Враховуючи повторність неявки та неповідомлення про її причини, суд вважає за можливе вирішити клопотання представника відповідача-1 за відсутності осіб, що не з`явились в судове засідання.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали клопотання представника відповідача-1 та матеріали цивільної справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 зазначив, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]". Поняття суд, встановлений законом включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів. Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно з ч.1 ст.3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Водночас, відповідно до п.8 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

21.10.2019 в Україні почав діяти Кодекс України з процедур банкрутства, прийнятий Верховною Радою України наприкінці 2018 року та, який набрав чинності 21 квітня 2019 року. Відповідно до п. 1 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, визначено, що цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства , установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу , подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 у справі № 922/928/17).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Частиною 3 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Як вбачається з наданих представником відповідача-1 документів, ухвалою Господарського суду м.Києва від 02.06.2021 р. відкрито провадження у господарській справі № 910/6040/21 за заявою ФОП ОСОБА_1 до ПАТ «Експериментальний механічний завод» про банкрутство (суддя Мандичев Д.В.).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2021 р. зазначена вище ухвала господарського суду 1 інстанції залишена без змін, а апеляційна скарга ПАТ «Експериментальний механічний завод» - без задоволення.

Отже, ухвала господарського суду 1 інстанції від 02.06.2021 р. набрала законної сили.

В ЄРДСР міститься електронна копія ухвалою Верховного Суду від 12.01.2022 р., якою відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Експериментальний механічний завод" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 року та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2021 року у справі № 910/6040/21.

Ухвалою Верховного Суду від 16.02.2022 р., електронна копія якої міститься в ЄДРСР, зупинено касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Експериментальний механічний завод" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2021 у справі № 910/6040/21 - до закінчення перегляду в касаційному порядку судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 910/10741/21.

Тим самим, на час вирішення даного клопотання в ЄДРСР не міститься електронної копії процесуального рішення Верховного Суду про скасування ухвали господарського суду від 02.06.2021 р. та постанови апеляційного господарського суду від 13.10.2021 р. у справі № 910/6040/21 про банкрутство ПАТ "Експериментальний механічний завод".

Згідно матеріалів даної цивільної справи № 758/14876/19, провадження за позовом ПАТ "Експериментальний механічний завод" до ОСОБА_1 , державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М. відкрито ще до відкриття провадження у справі № 910/6040/21 про банкрутство ПАТ "Експериментальний механічний завод". А відтак, в даному випадку спір вже не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції.

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14 травня 2020 року у справі № 903/69/18 зазначає, що Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо концентрації всіх спорів у межах справи про банкрутство. Так, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом , який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника. Така ж правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 918/420/16, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 908/4057/14, від 11 липня 2018 року у справі № 922/3040/17, від 29 листопада 2019 у справах № 908/130/15-г, № 923/1194/17, від 05 лютого 2020 у справі № 921/557/15-г.

Законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке врегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Дана позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, де зазначено, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому, таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що дана цивільна справа підлягає передачі до Господарського суду м.Києва, яким відкрито провадження у справі про банкрутство ПАТ "Експериментальний механічний завод" (позивача у цивільній справі).

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Тим самим, ЦПК України передбачив лише передачу цивільних справ між судами загальної юрисдикції для дотримання територіальної юрисдикції.

Відповідно до ст.10 ч.9 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

А відтак, беручи до уваги спеціальні норми Кодексу з процедури банкрутства щодо надіслання справ до господарського суду, застосовуючи аналогію закону щодо передачі справ за підсудністю, цивільну справу № 758/14876/19 слід передати до Господарського суду міста Києва, яким відносно ПАТ "Експериментальний механічний завод" відкрито провадження у господарський справі № 910/6040/21 про банкрутство та в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

З таких обставин, суд вважає, що заявлене клопотання представника відповідача-1 підлягає задоволенню, оскільки є обгрунтованим та заснованим на законі.

На підставі викладеного, керуючись ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст.31, 258-260, 260, 353, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача-1 ОСОБА_1 - адвоката Квітіна Р.В. про передачу справи до господарського суду - задовольнити.

Цивільну справу № 758/14876/19 за позовом Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» до ОСОБА_1 , державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка Ігоря Миколайовича про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора - передати до Господарського суду міста Києва, в провадженні якого перебуває господарська справа № 910/6040/21 про банкрутство ПАТ «Експериментальний механічний завод».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складений 26.07.2022 р.

СуддяН. М. Ларіонова