ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року м.Суми

Справа №589/4209/21

Номер провадження 22-ц/816/711/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 травня 2022 року в складі судді Євдокімової О.П., ухваленого в м. Шостка,

в с т а н о в и в:

05 жовтня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 1518296 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 18 листопада 2019 року у сумі 28432 грн.

Позов мотивовано тим, що 18 листопада 2019 року з відповідачем було укладено зазначений договір позики через Інформаційну-телекомунікаційну систему на веб-сайті позивача. Товариство перерахувало відповідачу 10000 грн на вказані у заявці реквізити банківської карти, однак відповідач не повернув кошти в строк та на умовах, встановлених кредитним договором, а також не сплатив відсотки, внаслідок чого виник борг по тілу кредиту у сумі 9990 грн та по несплаченим процентам за користування кредитом у сумі 18442 грн.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 травня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авентус» заборгованість за договором № 1518296 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 18 листопада 2019 року у сумі 28432 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду частково скасувати і ухвалити нове судове рішення про стягнення 2894,60 грн боргу по процентам за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що дійсно 18 листопада 2019 року з позивачем було укладено договір про надання позики, проте заявником не підписувались умови договору про сплату зниженої процентної ставки на рівні 153 % річних та стандартної процентної ставки на рівні 179,82 %. Відтак, заявник вважає, що мав обов`язок повернути 18 грудня 2019 року 10000 грн боргу та 4590 грн процентів за позикою за ставкою 1,8% від суми позики за кожен день користування. Такими чином, після спливу строку дії договору позивач вже не мав права нараховувати проценти за користування позикою, борг по яким становить 2894,60 грн, а не 18442 грн, як помилково вважав суд першої інстанції.

Рішення суду в частині задоволених вимог про стягнення боргу по тілу кредиту у сумі 9990 грн заявником не оскаржується, а тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Авентус» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 травня 2022 року без змін. При цьому вказує, що на веб-сайті товариства у момент підписання договору відповідачем містилась вся інформація про порядок нарахування процентів за користування позикою. Крім того, договір було укладено на 30 днів, проте відповідач ініціював продовження строку його дії ще на 30 днів, здійснивши відповідні дії на веб-сайті в особистому кабінеті з натисканням відповідної клавіші «продовжити кредит» та сплативши нараховану та не сплачену суму боргу по процентам у розмірі 4600 грн, тобто не всієї суми боргу, а лише його частини. Звертається увага суду на те, що відповідач користується послугами позивача з 10 лютого 2019 року, тобто йому фактично відомі всі особливості отримання та повернення позики. До того ж, договір у цілому укладено в електронній формі одноразовим ідентифікатором, тобто доводи відповідача про те, що ним не підписувались умови договору про знижену та стандартну процентні ставки є безпідставними. Вважає, що умова договору про продовження нарахування процентів за користування позикою з 4 дня прострочення боргу за стандартною процентною ставкою впродовж 90 днів, тобто з 21 січня 2020 року по 16 квітня 2020 року, не є односторонньою зміною умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 листопада 2019 року між ТОВ «Авентус» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1518296 про надання у позику 10000 грн строком на 30 днів на умовах споживчого кредиту через Інформаційну-телекомунікаційну систему Товариства, доступ до якої забезпечується через Вебсайт товариства або мобільний додаток (а.с. 9-10). Сторонами договору узгоджено фіксовану процентну ставку за користування позикою, а саме: знижена процентна ставка 1,53% (558,45% річних) від суми позики за кожен день користування коштами у межах 30 днів (п. 1.3.1 договору); стандартна процентна ставка 1,80% (657 % річних), яка застосовується понад 30-денний строк користування позикою у випадку неможливості повернення позики у строк та ініціювання позичальником продовження строку користування позикою, зміни дати її повернення шляхом здійснення платежу у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (п.п. 1.3.2, 1.3.3, 1.6, 1.7 договору).

Крім того, у договорі вказана загальна вартість позики за зниженою процентною ставкою 145,90% від суми позики (14590 грн), а також сума процентів 45,90% (4590 грн). Вказана інформація також відображена у графіку платежів (зворот а.с. 10).

Згідно з п. 1.7 договору позики після вчинення клієнтом дій згідно з п. 1.6 договору (продовження строку дії договору), та у разі якщо залишок суми позики складає не менше ніж 400 грн, товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно з п. 1.6 договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення позики відображається у Особистому кабінеті клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою.

Пунктом 3.6 договору також передбачено, що у випадку порушення клієнтом строків виконання зобов`язань за договором протягом пільгового періоду з 1 по 3 день прострочення виконання зобов`язань клієнта, нарахування процентів не здійснюється (п. 3.6.1 договору), а з 4 дня прострочення заборгованості товариство визнає заборгованість за позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів користування позикою за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється не більше ніж до 90 днів прострочення (п. 3.6.2 договору).

Відповідач ОСОБА_1 , підписавши договір позики також погодився, що використання стандартної процентної ставки відповідно до п. 1.7, 3.4 та 3.6.2 договору є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов договору (п. 3.7 договору).

Грошові кошти позивач надав відповідачу 18 листопада 2019 року шляхом перерахування на банківський рахунок (а.с. 24-27, 28), без забезпечення у виді застави.

Також матеріали справи містять Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус» (а.с. 11-18), Паспорт споживчого кредиту (а.с. 19-20).

Згідно з розрахунком заборгованості борг ОСОБА_1 перед ТОВ «Авентус» станом на 30 вересня 2021 року становить 28432 грн та складається з боргу по тілу позики у сумі 9990 грн та по процентам за користування позикою у сумі 18442 грн (а.с. 21-23).

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 визнав укладення договору позики в електронному виді, а також погашення 18 грудня 2019 року нарахованого за зниженою процентною ставкою боргу по процентам за користування позикою у сумі 4590 грн, тобто відповідачем визнано продовження строку користування позикою, а відтак і строку дії договору до 17 січня 2020 року. Крім того, відповідачем визнано погашення боргу по нарахованих за стандартною процентною ставкою процентів за користування коштами в розмірі 1500 грн та 1000 грн (а.с. 40-42).

Вирішуючи спір в частині стягнення боргу по процентам за користування позикою у сумі 18442 грн, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний борг виник як наслідок невиконання відповідачем умов договору позики, є доведений та не спростований позичальником.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як зазначалось вище, відповідач визнає укладення договору позики в електронній формі шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором. При цьому позивачем дотримано вимог законодавства щодо розміщення у відкритому доступі на веб-сайті всіх складових оферти, а саме: договору позики, графіку погашення боргу, Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус», Паспорту споживчого кредиту. Відтак, підписавши договір позики, відповідач погодився не лише з умовами, викладеними в договорі, а й зі всіма іншими розміщеними на веб-сайті позивача документами щодо умов отримання, використання та повернення позики.

Визнавши в суді першої інстанції обставини укладення договору позики, отримання коштів, а також часткове невиконання умов укладеного договору щодо строків повернення позики, відповідач визнав позов в частині нарахованих процентів за користування позикою у сумі 2894,60 грн. Дані обставини в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник взяті на себе зобов`язання у строк до 18 грудня 2019 року у повному обсязі не виконав, тобто не повернув суму отриманої позики. При цьому, відповідач скористався передбаченою договором позики можливістю ініціювати продовження строку користування позикою. Як зазначалось вище, ОСОБА_1 18 грудня 2019 року через особистий кабінет на веб-сайті позивача продовжив строк користування позикою, сплативши 4590 грн, тобто суму нарахованого боргу по процентам за користування позикою, таким чином продовживши строк користування позикою до 17 січня 2020 року.

При цьому, як передбачено п. 1.7 договору позики змінився порядок нарахування процентів за користування позикою зі зниженої процентної ставки на стандартну процентну ставку, тобто відповідач погодився на передбачену договором збільшену процентну ставку. Крім того, оскільки у строк до 17 січня 2020 року відповідач борг знову не повернув тому на підставі п. 3.6.2 договору позики з 21 січня 2020 року відновлено щоденне нарахування процентів за стандартною процентною ставкою (1,80% на день або 657% річних) яке тривало 90 днів, тобто по 16 квітня 2020 року.

З урахуванням часткової сплати відповідачем боргу по процентам за користування позикою, а саме: 18 грудня 2019 року у сумі 4590 грн, 20 січня 2020 року у сумі 1000 грн, 21 січня 2020 року у сумі 1500 грн, загальна сума залишку боргу по процентам, які позивачем нараховувались впродовж 90-денного періоду, тобто з 21 січня по 16 квітня 2020 року,становить 18442 грн. вказану суму боргу відповідач не спростував.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору позики ТОВ «Авентус», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній, ураховуючи продовження строку користування позикою, зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі до 17 січня 2020 року, чого не зробив. При цьому сторонами договору позики було обумовлено право позикодавця нараховувати проценти за користування позикою впродовж 90 денного строку на четвертий день після закінчення строку дії договору позики. З такими умовами договору відповідач повністю погодився фактично двічі, як у день підписання договору 18 листопада 2019 року, так і у день продовження строку його дії 18 грудня 2019 року.

Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку, тобто за період з 21 січня по 16 квітня 2020 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відповідних умов договору позики про нарахування стандартної процентної ставки він не підписував є безпідставними і не доведеними. Як зазначалось вище, сторони уклали договір позики в електронній формі, позикодавцем було дотримано всіх вимог щодо забезпечення ознайомлення позичальника з офертою, тобто з пропозицією укласти договір, до складу якого входить не лише сам договір, але і інші розміщені на веб-сайті позивача умови та правила. Апеляційний суд звертає увагу, що договір позики від 18 листопада 2019 року містить всі умови, на підставі яких позивач здійснював нарахування процентів за користування позикою як за зниженою процентною ставкою, так і за стандартною процентною ставкою, а також умови щодо права нараховувати проценти за користування неповернутою сумою позики впродовж 90 днів починаючи з 4 дня після закінчення строку повернення боргу по тілу позики.

Решта доводів апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення заявником норм матеріального закону.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення в частині задоволення позову про стягнення боргу по процентам за користування позикою. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до статті 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 травня 2022 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук