РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/16818/21

Провадження № 22-ц/4815/971/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання Крижов В. С.

учасники справи:позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Омельчук Тетяни Василівни на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2022 року у складі судді Гордійчук І. О., ухвалене в м. Рівне, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення боргу у порядку регресу. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що був поручителем згідно договору поруки від 11.08.2008 року. Оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконував, 11.11.2010 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області в справі №2-1214/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 241830,14 грн. та 510,08 грн. пені, 500 грн. неустойки, та судові витрати по сплаті державного мита у розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі виданого судом виконавчого листа 10.01.2012 року державним виконавцем відділу ДВС у м.Рівне відкрито виконавче провадження № 30570704, накладено арешт на майно позивача, стягнуто з ОСОБА_1 в повному обсязі кошти на користь ПАТ «УкрСиббанк», виконавчий збір та витрати на виконавче провадження. Дане виконавче провадження закінчено у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Таким чином, вважає, що оскільки він як поручитель виконав в повному обсязі зобов`язання відповідачів перед ПАТ «УкрСиббанк», то він набув прав кредитора у цьому зобов`язанні, а відтак у нього виникло право на зворотну вимогу (регрес) до відповідачів. З урахуванням заяви від 29.11.2021 року просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість у порядку регресу в розмірі 244 660,22 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2022 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість у порядку регресу в розмірі 163 106 грн. 81 коп.. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 815 грн. 45 коп. та 2000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 815 грн. 45 коп., та 2000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями ст. 544 ЦК України, яка передбачає право зворотної вимоги (регресу) у одного із солідарних боржників до інших після виконання ним солідарного обов`язку та обґрунтоване тими обставинами справи, підтвердженими належними доказами, які підтверджують, що ОСОБА_1 було сплачено заборгованість за рішенням суду, яким стягнуто в солідарному порядку з нього, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 борг за кредитним договором. Часткове задоволення позову зумовлене вирахуванням із загальної суми заборгованості, що була сплачена позивачем, його частки як солідарного боржника за кредитним договором.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_1 адвокат Омельчук Тетяна Василівна оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок місцевого суду про частковий перехід до її довірителя права зворотної вимоги (регресу) та пояснює, що він здійснив повне виконання грошового зобов`язання за ОСОБА_2 перед ПАТ «УкрСиббанк», а тому до нього перейшли всі права кредитора, а не частина, а від так і право вимоги повернення усієї суми боргу. Додає, що її довіритель виконав зобов`язання з повернення боргу як поручитель за ОСОБА_2 , котрий є основним боржником, і який отримав кошти та не повернув їх. Зазначає, що до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі і ті, що забезпечували його виконання. Доводить, що оскільки її довірителем сплачено заборгованість у повному розмірі, він має право на повне повернення сплаченої суми на підставі норм закону, що регулюють регрес не відшкодування.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції змінити та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11.11.2010 року у справі №2-1214/10, позов задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 241 830,14 грн., 510,08 грн. пені, 500 грн. неустойки та судові витрати по справі державного мита у розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені цим рішенням не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки вищевказаним рішенням суду встановлено, що між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, а ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , відповідно до умов договору поруки, поручилися перед Банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання ОСОБА_2 його зобов`язань за кредитним договором, то такі обставини не підлягають доказуванню.

Рівненським міським судом Рівненської області 01.09.2011 року видано виконавчий лист та згідно інформації про виконавче провадження відкрито виконавче провадження №30570704.

Постановою державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гаврилюк Н.П. від 13.05.2021 року, у виконавчому провадженні ВП №30570704, закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1214 виданого 01.09.2011 року Рівненським міським судом Рівненської області у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно виконавчим документом. Згідно матеріалів виконавчого провадження за період з 01.11.2012 року по 13.05.2021 року, відповідно до розпорядження державного виконавця №30570704 заборгованість згідно виконавчого документу перерахована стягувачу, виконавчий збір та витрати стягнуто.

Як вбачається з листа Відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) №19796 від 11.02.2022 року, виконавче провадження №30570704 закінчено 13.05.2021 року у зв`язку з фактичним виконанням. Також зазначено, що згідно матеріалів виконавчого провадження №30570704, за період з 01.11.2012 року по 13.05.2021 року, відповідно до розпоряджень державного виконавця №30570704 заборгованість згідно виконавчого листа №2-1214 стягнуто з заробітної плати боржника ОСОБА_1 в повному обсязі та перераховано ПАТ «УкрСиббанк» борг в розмірі 244660,22 грн. В межах даного виконавчого провадження з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у сумі 19888,02 грн. та витрати виконавчого провадження у сумі 21,79 грн.

Таким чином, погашення заборгованості у виконавчому провадженні №305707104 (сплата виконавчого збору і витрат виконавчого провадження) здійснено ОСОБА_1 ..

За змістом наведеної частини першої статті 544 ЦК України, право на зворотну вимогу (регрес) виникає у одного з солідарних боржників до інших лише після виконання ним солідарного обов`язку.

Правовий аналіз положень зазначеної правової норми дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені у ній, настають лише в разі повного виконання боржником солідарного обов`язку.

З фактичних обставин вбачається, що солідарний обов`язок ОСОБА_1 виник з договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Частиною 1 ст. 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України).

Таким чином, стягувач ПАТ «УкрСиббанк» скористався своїм правом вимоги до одного з боржників, стягнув кошти в повному обсязі з ОСОБА_1 як поручителя за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним. (ч. 2 та 3 ст. 556 ЦК України).

Отже, відповідно до пункту 3 частини 1 та частини 3 статті 512 та ч. 2 та 3 ст. 556 Цивільного кодексу, до позивача як до майнового поручителя, який виконав забезпечене порукою зобов`язання за кредитним договором, перейшли усі права кредитора за цим зобов`язанням в обсязі, який був ним забезпечений та виконаний, тобто в межах суми виконаного ним за боржника зобов`язання. І

Правовий аналіз норм частин першої та другої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ІІК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-466цс15.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 виконав основне зобов`язання відповідача ОСОБА_2 перед ПАТ «УкрСиббанк», забезпечене порукою в повному обсязі, в результаті чого до нього перейшли всі права кредитора і він набув права на зворотну вимогу (регрес) до боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_6 щодо відшкодування сплаченої суми в розмірі 244 660 грн. 22 коп..

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до помилкових висновків про часткове виконання ОСОБА_1 як майновим поручителем свого обов`язку перед ПАТ «УкрСиббанк», та помилково здійснив вирахування частини зі сплачених ОСОБА_1 коштів на погашення боргу.

Регрес передбачає стягнення з боржника всієї суми виконаного за іншу особу зобов`язання. Регресна вимога носить похідний характер. Вона виникає тільки на основі виконання якогось іншого зобов`язання, що стосовно регресного може бути основним. Зміст регресного зобов`язання становлять права і обов`язки сторін. У регресному зобов`язанні регредієнту належить право на одержання відшкодування, регресант зобов`язаний вчинити дії по відшкодуванню, тобто змістом регресного зобов`язання є стягнення сплаченого. Розмір регресної вимоги не може бути більше суми фактичного сплаченого кредиторові в основному зобов`язанні. Отже, регресне зобов`язання - це зворотна вимога про повернення грошей або майна, виконане однією особою за іншу або з вини останньої третій особі. Регресне зобов`язання характеризується такими ознаками: воно є похідним від іншого (основного) зобов`язання; один або всі його учасники є також суб`єктами основного зобов`язання; виконання одним учасником зобов`язання або навіть саме його виникнення зумовлюється діями або бездіяльністю осіб, з якими в майбутньому і встановлюються регресні зобов`язання.

Аналізуючи обставини справи в сукупності і взаємозв`язку із нормами права, якими вони врегульовані, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарно усієї суми заборгованості, яка була ним погашена, внаслідок чого він набув прав кредитора у зобов`язанні (тобто без вирахування частки як солідарного боржника) в розмірі 244 660,22 грн. є обґрунтованими, доведеними та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, за подання до суду позовної заяви ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 2 446,60 грн., який підлягає стягненню з відповідачів у рівних частинах (по 1 223,30 грн. з кожного) на користь позивача.

При поданні до апеляційного суду апеляційної скарги позивач був звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При зверненні зі апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції судовий збір виходячи із розміру позовних вимог, становить 3 669,90 грн., які підлягають до стягнення з відповідачів у рівних частинах на користь держави, тобто по 1 834,95 грн..

Окрім цього, в суді першої інстанції представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Омельчук Тетяною Василівною було заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які місцевим судом були задоволені частково у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог. Апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, стягує з відповідачів у рівних частинах заявлену та підтверджену необхідними документальними доказами суму витрат на правничу допомогу, які поніс позивач, у розмірі 5 000,00 грн., тобто по 2500,00 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Омельчук Тетяни Василівни задовольнити.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2022 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення боргу у порядку регресу задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість у порядку регресу в розмірі 244 660 (двісті сорок чотири тисячі шістсот шістдесят) гривень 22 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 1 223 (одна тисяча двісті двадцять три) гривні 30 копійок, та 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави Україна судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 834 (одна тисяча вісімсот тридцять чотири) гривні 95 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 1 223 (одна тисяча двісті двадцять три) гривні 30 копійок, та 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 834 (одна тисяча вісімсот тридцять чотири) гривні 95 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2022 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Шимків С. С.