Справа № 490/586/22
Провадження № 2/487/1644/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2022 Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Афоніна С.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до віробничого підрозділу «Пасажирське вагоне депо станції «Миколаїв» філії Пасажирська компанія Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про вісторонення від роботи та стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до віробничого підрозділу «Пасажирське вагоне депо станції «Миколаїв» філії Пасажирська компанія Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про вісторонення від роботи та стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення та просила: визнати противоправним та скасувати наказ ПКВЧД-13/07-1440 від 30.12.2021, поновити порушені права, шляхом допуску на роботу та виплатити заробітну плату за час незаконного відсторонення від робот из 30.12.2021 до часу фактичного виконання судового рішення, на підтвердження своїх вимог до позову додано лише наказ, який оскаржуєьтся позивачем.

Вивчивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи приходжу до наступного:

Позовна заява не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Однак в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, але не зазначені докази, що підтверджують вказані обставини.

В порушення вимог ч.4 ст.177 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції 1320-IX, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Щодо інших вимог, які виникають з трудових правовідносин, вищезазначені пільги не застосовуються.

В постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 зроблено висновок, що починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Від цього висновку не відступила Велика Палата Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301 гс 18) де зазначено, що пільга щодо сплати судового збору не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий висновок зроблений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18, де також визначено, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є заробітною платою, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Вимога в частині стягення заробітної плати за час незаконного відсторонення від робот з 30.12.2021 до часу фактичного виконання судового рішення, за своєю правовою природою не може вважатися заборгованістю по заробітній платі, позивач фактично просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу (відсторонення).

Також, заявлена позивачем вимога про визнання противоправним та скасування наказу, не відносяться до вимог про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, а тому правила п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» на них не поширюються.

Позивачем при предявленні позову сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду вимоги майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

У позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується (п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України).

Таким чином, позивачем не сплачено судовий збір за подання вимоги майнового характеру - стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (відсторонення), у ставці визначеній п. 2 ст.4 ч.2 Закону України «Про судовий збір» на загальну суму 992,40 грн., враховуючи, що його розмір позивачем не визначено.

Отже, позивачу необхідно доплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн.

До того ж, в порушення п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем не надано суду відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

В порушення п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем не надано суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно частини 1 статті 185 ЦПК України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючий зазначене, прихожу до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з чим позивачу слід усунути недоліки позовної заяви та надати належні докази сплати судового збору.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини 3 ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до віробничого підрозділу «Пасажирське вагоне депо станції «Миколаїв» філії Пасажирська компанія Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу про вісторонення від роботи та стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків позовної заяви в зазначений термін та роз`яснити, що в противному випадку позовна заява вважається неподаною та підлягає поверненню.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://court.gov.ua

Копію ухвали надіслати позивачу, для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту винесення та оскарженню не підлягає.

Надати позивачу строк для виправлення недоліків позовної заяви, на які вказано в ухвалі, протягом десяти діб з часу отримання копії ухвали суду та роз`яснити, що у випадку не виправлення зазначених недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Суддя С.М. Афоніна