Справа № 594/947/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І. розглянувши у спрощеному порядку без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказала, що рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 13 квітня 2022 року, шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відповідач ОСОБА_2 вже тривалий час за місцем реєстрації не проживає, також не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона ж ніде не працює, оскільки займається вихованням дитини і її матеріальний стан та матеріальний стан спільної з відповідачем дитини не відповідає нормальному забезпеченню. Вона з сином проживає в квартирі, на утримання якої потрібні значні кошти. Окремо на утримання дитини потрібно близько 6000 грн. кожного місяця, а саме на одяг, харчування удома, харчування в школі, та інші витрати, пов`язані з розвитком сина. Відповідач є працездатною особою, може працювати та працює без реєстрації, отримує доходи, має фінансову можливість надавати допомогу на утримання дитини, однак добровільно цього робити не бажає. Іншої сім`ї та дітей на утриманні у відповідача немає.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2022 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов, у якому позовні вимоги визнав частково. Погоджується на стягнення аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як закон визначає обов`язок обох батьків утримувати дитину до повноліття і дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, який у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що усі роки сімейного життя доходи, які він одержував, повністю покривали витрати їхньої сім`ї. В утриманні дитини та їхньої сім`ї їм частково допомагали батьки. Впродовж 2021-2022 років жодного разу не було такого щоб в місяць на дитину вони витрачали 8000,00 грн. Він ніколи не заробляв таких коштів ні сам, ні з позивачкою разом. За спеціальністю влаштуватися на роботу по місцю проживання він не може, оскільки немає вільних робочих місць. З метою зайнятості, нерегулярно та неофіційно виконує по найму робітничі роботи, оплата за які є мінливою. Будь-яких офіційних доходів він не має, відтак не може віддавати увесь свій незначний та мінливий дохід. Окрім того, проживаючи окремо від сім`ї, змушений винаймати житло, оплачувати проїзд до різних місць роботи, харчуватися, оплачувати комунальні послуги. Знає про свій обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не заперечує його та не ухиляється від нього. Однак, позивачка ОСОБА_1 в позовній заяві жодним чином не обґрунтувала суми аліментів в розмірі 4000 грн, які просить з нього стягувати, не навела та не надала суду доказів середньомісячних витрат на дитину в сумі 8000 грн., не довела наявність його матеріального становища, яке б дозволяло стягувати з нього 4000 грн. в місяць.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти.

13 квітня 2022 року рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу шлюб між сторонами розірвано.

У сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 ).

Згідно довідки Борщівської міської ради №827 від 19 серпня 2022 року позивачка ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на її утриманні.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або натуральній) формі.

Судом встановлено, що домовленості щодо участі у витратах на утримання дитини між сторонами не досягнуто.

За відсутністю домовленості між батьками щодо участі в утриманні дитини той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів (ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України "Пpo Державний бюджет на 2022 рік" з 01 липня 2022 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 2744 грн.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, кожен з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом-ч. 6 ст.81 ЦПК України.

Відповідач у відповіді на позовну заяву вказав, що за спеціальністю влаштуватися на роботу по місцю проживання не може, скільки немає вільних робочих місць, він не зареєстрований як безробітний, що підтвердив довідкою, виданою Борщівською районною філією Тернопільського ОЦЗ від 11.10.2022. Виконує нерегулярні та неофіційні роботи, оплата за які є мінливою. Будь-яких офіційних доходів не має, на підтвердження чого надав відомості з ДРФО про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 11 жовтня 2022 року.

Позивачка не надала суду доказів на підтвердження того, що відповідач відповідно до свого майнового становища має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в сумі 4000 грн. щомісячно, а наявні в матеріалах справи докази матеріального становища відповідача, свідчать про те, що він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі - 4 000 грн щомісячно на утримання малолітнього сина.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства " на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

У відповідності зі ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Приймаючи до уваги розмір законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи, що малолітній син сторін потребує матеріальної допомоги, з урахуванням встановлених обставин щодо матеріального стану відповідача, а також зважаючи на те, що законом обов`язок по утриманню дитини покладається на її батьків в рівних частках, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, і з відповідача слід стягнути в користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 2000,00 грн щомісячно.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 992,40 грн.

На підставі ст.ст. 180, 182, 184 СК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно з урахуванням індексу інфляції, однак, не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Борщівський районний суд Тернопільської області до Тернопільського апеляційного суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне рішення складено 07 листопада 2022 року.

Суддя