Справа № 161/7994/22 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/932/22 Категорія: 70 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

секретар Ганжа М. І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_4 подану її представником ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 подану її представником ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 серпня 2022 року,-

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року позивач ОСОБА_4 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання як непрацездатної матері покликаючись на такі обставини.

З 2009 року вона є пенсіонером, їй призначено виплату пенсії в розмірі 28473,06 грн. довічно, інших доходів немає.

Вказує, що вона є співвласником двокімнатної квартири в АДРЕСА_1 , у якій проживає її дочка з чоловіком і дитиною, а також колишній її чоловік ОСОБА_5 . Однак, через неможливість проживати у вказаній квартирі, вона змушена винаймати житло.

Пенсійного забезпечення їй вкрай не вистачає на проживання, оплати оренди кімнати, комунальні платежі і задоволення мінімальних потреб в харчуванні, одязі, засобах гігієни тощо.

Разом з тим, відповідач у справі, є працездатною особою, а тому має можливість їй допомагати, оскільки офіційно працює і проживає у належній їй квартирі.

Просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі по 2500,00 грн. щомісячно.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 23 серпня 2022 року позов задоволено частково.

Постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання, як непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги в розмірі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з 22.06.2022 і довічно.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення про стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 992 грн. 40 коп. судового збору.

Позивач та відповідач подали апеляційні скарги на це рішення.

Позивач ОСОБА_4 просить змінити рішення суду та задовольнити іі вимоги в повному обсязі, оскільки суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів не врахував розмір одержуваного позивачем доходу та розмір витрат, необхідних для задоволення мінімальних життєвих потреб.

Відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Зазначає, що суд не врахував стану здоров`я відповідачки, яка хворіє, потребує придбання ліків,також доглядає за хворим батьком.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.

Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).

З указаного вбачається, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі N 212/1055/18-ц, провадження N 61-2386сво19.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, при встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію у розмірі, який є меншим за прожитковий мінімум, що підтверджує викладені в позовній заяві доводи про те, що вона не може задовольнити найбільш необхідних потреб у їжі та одязі.

Також судом правильно враховано, що позивач, хоча і є співвласником квартири, однак не проживає у цій квартирі , оскільки в одній із кімнат двохкімнатної квартири проживає іі колишній чоловік, у другій - дочка, відповідач у справі, разом із сім`єю. Наведена обставина встановлена рішенням апеляційного суду Волинської області від 21 січня 2015 року , яким постановлено відмовити у позові ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою шляхом виділення ОСОБА_4 однієї кімнати у квартирі для користування.

У даному судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не заперечувала того, що вона займає для проживання одну із двох кімнат квартири, співвласником якої є її матір.

Водночас, при призначенні аліментів у розмірі 1000 грн, які належить стягувати з відповідача на утримання непрацездатної матері, суд першої інстанції врахував матеріальне становище відповідачки, наявність у неї захворювання, у зв`язку з яким вона витрачає кошти і на своє лікування та ту обставину, що відповідач зобов`язана також утримувати свого непрацездатного батька.

З урахуванням вказаного, у справі, що переглядається, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи й застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач є особою похилого віку, непрацездатна, має лише єдиний дохід - пенсію у розмірі 28473,06 грн. яка виходячи з її умов проживання, не може задовольнити її життєві потреби, а тому потребує додаткового утримання, яке відповідач, яка є дочкою позивача, особою молодого віку, працездатною, зобов`язана надавати шляхом сплати аліментів на непрацездатну матір. При цьому відповідачем не було надано доказів того, що вона не має можливості надавати допомогу та судом не встановлено підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатну матір.

Аргументи апеляційної скарги позивача ОСОБА_4 про неправильне визначення судом розміру аліментів не підтверджені належними та допустимими доказами.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача у розмірі 1000 грн щомісячно.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Аргументи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про неврахування судом усіх обставин справи, зокрема, того, що позивач є співвласником квартири, від здачі в оренду якої може отримувати дохід є неспроможними, оскільки з матеріалів справ та пояснень самої відповідачки вбачається, що квартира є двохкімнатною, в одній з яких проживає батько відповідачки, в іншій - сама відповідачка з сім`єю.

Щодо посилань в апеляційній скарзі відповідача на наявність у неї захворювання, участь в утриманні батька, то ці обставини враховані судом першої інстанції шляхом присудження аліментів на утримання непрацездатної матері в розмірі меншому, ніж того просила позивач в позовній заяві.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не містять передбачених законом підстав для його скасування, тому у задоволенні поданих апеляційних скарг необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 374, 375, 381, 382,-384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 подану її представником ОСОБА_1 та апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 подану її представником ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 серпня 2022 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: