Справа № 487/1027/22
Провадження № 2/487/1443/22
17.08.2022 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого-судді А.А. Лагоди
секретаря А.В. Мізюк
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Універсальна товарна біржа «Ріко-Альянс» про визнання договору дійсним, -
Позивач звернулася до суду з уточненим позовом, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №4-57 від 25 квітня 2000 року та Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за №514 від 28 квітня 2000 року.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 25.04.2000 року на Універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_2 будинок АДРЕСА_1 . Сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо усіх його істотних умов, що підтверджується відповідним письмовим договором, і відбулося повне його виконання. Зазначений договір 28.04.2000 року був зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за реє.№ 514. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 придбала будинок. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, для прийняття якої позивач ОСОБА_1 , донька померлої, звернулася до нотаріуса з відповідною заявою. Проте нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Посилаючись на те, що вказаний договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, що унеможливлює отримати правовстановлюючий документ на будинок, а без отримання цього документа неможливо прийняти спадщин після смерті матері ОСОБА_3 , позивач звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2022 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.
10.08.2022 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали.
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України).
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Судом встановлено, що 25.04.2000 року на Універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» укладено договір купівлі-продажу №4-57, відповідно до умов якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купила будинку АДРЕСА_1 . Сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується відповідним письмовим договором, і відбулося повне виконання договору.
Зазначений договір 28.04.2000 року був зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за реє.№514 на ім`я ОСОБА_3 .
Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все її майно.
Позивач по справі, яка є донькою померлої, звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського місткого нотаріального округу Миколаївської області Захаренко І.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері.
10.02.2022 року приватний нотаріусом Захаренко І.В. винесено постанову, відповідно до якої ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано правовстановлюючий документ на житловий будинок, а не додержання вимоги щодо нотаріального посвідчення договору тягне його недійсність.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
У відповідності до ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин.
Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу (ч. 1 ст. 47 цього Кодексу).
Згідно з ч. 2 ст. 47ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Відповідно до частини 1 Закону України від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину), товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.
Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»).
Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ч.2 ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», дозволяло укладати угоди купівлі продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржового контракту.
Відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, в якому роз`яснено, що у випадку наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають юридичну силу, застосуванню підлягає той, що прийнятий пізніше.
Оскільки в даних правовідносинах наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу - ст.. 15 Закону України «Про товарну біржу» та ст. 277 ЦК Української РСР 1963 року, Закон України «Про товарну біржу» було прийнято в 1991 року, а Цивільний кодекс на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року, тому при вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, суд вважає правомірним застосування сторонами спірного правочину ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (як нормативного акта, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення.
Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій квартиру.
Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачам нерухомого майна.
Позивач на теперішній час не має можливості оформити спадщину, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений.
Приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 220, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 47, 224, 227 ЦК України в редакції 1963 року, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, ст.ст. 1-2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76 - 82, ч.1 ст. 223, 258 - 259, 263 - 264, 265, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Універсальна товарна біржа «Ріко-Альянс» про визнання договору дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі - продажу за № 4-57 від 25.04.2000 року будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №4-57 від 25 квітня 2000 року та Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за №514 від 28 квітня 2000 року.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду м. Миколаєва безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , остання відома адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Універсальна товарна біржа «Ріко-Альянс», , адреса: м. Миколаїв, проспект Центральний, 152.

Суддя А.А. Лагода