Справа № 473/1957/22
УХВАЛА

"10" серпня 2022 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Лузан Л.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

в серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов`язання вчинити певні дії.

Між тим, дана позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Аналогічні положення закріплені у ч.1 ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної».

Відповідно до ч.1 ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року у справі №10-рп/99 (справа про застосування української мови) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

У постанові від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/393/19, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що українська мова як засіб спілкування й інтелектуального вираження відображає самобутність багатомільйонного українського народу і є основою його духовності й історичної пам`яті. Повноцінне функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території держави є гарантією збереження ідентичності української нації та єдності України. У такому сенсі державна мова є складовою конституційного ладу та конституційною цінністю.

Державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. В Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом (ст. 10 Конституції України).

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

З огляду на зазначене, позовна заява повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Крім того, позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме:

-не вірно вказано найменування суду, до якого подається заява;

-не вказані відповідачі, в зв`язку з чим необхідно зазначити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) відповідача/відповідачів по справі, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

-обставини, зміст позовних вимог не чітко викладені, не надані докази на їх підтвердження (необхідно зазначити обставини, які в сукупності дають право особі звернутися до суду, надати відповідні докази на їх підтвердження, а також зазначити матеріально-правову вимогу позивача до відповідача/ відповідачів (ці вимоги повинні мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права);

-до позовної заяви не додано документу, який підтверджує сплату позивачем судового збору в розмірі передбаченому законодавством (за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

-до позовної заяви не додані її копії з доданими до неї документами, відповідно до кількості відповідачів, у стані придатному для її вивчення;

-позовна заява не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Вказані в ухвалі недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до судового розгляду.

Відповідно до ч.1ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ч. 1ст.185, ст.ст.260,261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху, надавши позивачу строк для їх усунення десять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Лузан