Номер провадження: 22-ц/813/1961/22
Справа № 517/129/20
Головуючий у першій інстанції Чеботаренко О. Л.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Перехрестівська сільська рада Захарівського району Одеської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 21 вересня 2020 року у складі судді Чеботаренко О.Л.,

в с т а н о в и в:

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Перехрестівська сільська рада Захарівського району Одеської області про встановлення нікчемності заповіту.

Позовні вимоги, після їх уточнення, позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 та після його смерті відкрилася спадщина. З метою оформлення своїх спадкових прав після смерті батька позивач звернувся до державного нотаріуса Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори та з матеріалів спадкової справи йому стало відомо, що за чотири дні до смерті, а саме 14.08.2015 батьком було складено два заповіти. Обидва заповіти були посвідчені одночасно за межами приміщень органів місцевого самоврядування з виїздом посадових осіб за місцем реєстрації та проживання заповідача, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавця ОСОБА_2 не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 16.05.2019 ОСОБА_2 визначено додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Рішення набрало законної сили після перегляду в апеляційному порядку 11.12.2019 та на підставі рішення ОСОБА_2 звернулася до державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини. Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся з касаційною скаргою до Касаційного цивільного суду Верховного Суду. Постановою Верховного Суду від 26.03.2020 касаційна скарга залишена без задоволення. Позивач вважає, що ОСОБА_2 не має права на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , оскільки заповіт, посвідчений секретарем Перехрестівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області 14.08.2015 за реєстраційним №17, яким ОСОБА_3 заповів грошові вклади ОСОБА_2 , є нікчемним, так як він складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Тому позивач просив встановити нікчемність зазначеного заповіту та стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн та очікувані судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн.

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 21 вересня 2020 року встановлено нікчемність заповіту ОСОБА_3 , складеного 14 серпня 2015 року, зареєстрованого за №17 та посвідченого секретарем Перехрестівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду є недоведеними і помилковими та є наслідком неповного з`ясування обставин справи і неправильного застосування норм матеріального права. Не є переконливим посилання суду на те, що за повідомленням Перехрестівської сільської ради Захарівського району Одеської області інші рішення та розпорядження, крім вищевказаних про визнання повноважень секретаря сільської ради та про затвердження його посадової інструкції, не приймалось, оскільки у цих повідомленнях не зазначено на підставі яких документів за періодом часу їх прийняття вони надані, а також за який період перебувають на зберіганні ради протоколи засідань сесій та виконавчого комітету, а за який період вони передані на зберігання до державного архіву. Не є належним чином дослідженою обставина щодо неможливості посвідчення оспорюваного заповіту через те, що у посвідченому секретарем Затишанської селищної ради заповіті цього ж заповідача на користь ОСОБА_4 зазначена така ж дата і час його складення та посвідчення, оскільки причетні до посвідчення оспорюваного заповіту особи з цього питання не допитувались і наявність технічної помилки щодо часу посвідчення обох заповітів о 16 год. 20 хв. не виключається. Крім цього, ніхто з учасників справи не оспорює факт складення та посвідчення оспорюваного заповіту 14.08.2015. Неправильним застосуванням норм матеріального права є посилання суду на Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки він не регулює спірні правовідносини, а згідно преамбули до нього визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Посилання суду на порушення вимог ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат» щодо вчинення нотаріальних дій в межах нотаріального округу є також помилковим, оскільки ці вимоги стосуються тільки нотаріусів і не поширюються на нотаріальні дії, які вчиняють посадові особи органів місцевого самоврядування. Наведені вище обставини та положення законодавства свідчать про те, що станом на 14.08.2015 за відсутності нотаріуса у Фрунзівському районному нотаріальному окрузі Одеської області та наявності у секретаря Затишанської селищної ради Фрунзівського району Одеської області Кошелєвої Т.І. визначених статтею 9 Закону України «Про нотаріат» перешкод для посвідчення заповіту на користь відповідачки, яка проживала однією сім`єю з батьком ОСОБА_5 - були наявні передбачені законом підстави для посвідчення заповіту ОСОБА_3 на користь відповідачки у виконавчому комітеті іншої сільської ради, зокрема і Перехрестівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області.

16.02.2021 представник ОСОБА_1 надав суду відзив на апеляційну скаргу та просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Ознайомившись з наданим відзивом на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 подав до суду заперечення на відзив на апеляційну скаргу та посилався на те, що такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину не є способом захисту прав та інтересів, установлених законом і тому захист права власності позивача за правом успадкування можливий тільки шляхом пред`явлення позову про визнання за ним цього права.

Надавши пояснення, надалі учасники справи в судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи не надали.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 15.08.2022.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників процесу, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що 14.08.2015 о 16 год. 20 хв в с.Перехрестове Фрунзівського району Одеської області секретарем Перехрестівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області Стрельбицькою В.Т. посвідчено заповіт, зареєстрований в реєстрі за №17, яким ОСОБА_3 грошові вклади, включаючи відсотки та інші нарахування, які знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , відкритих у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», заповів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У заповіті вказано, що він посвідчений 14 серпня 2015 року о 16 год. 20 хв секретарем Перехрестівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області Стрельбицькою В.Т., і у зв`язку з станом здоров`я складено та посвідчено удома у заповідача за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт записаний ОСОБА_6 зі слів заповідача ОСОБА_3 і у зв`язку з фізичною вадою (вада зору), на прохання заповідача і в його присутності заповіт прочитано і підписано відомою особисто заповідачу ОСОБА_7 у присутності запрошених заповідачем свідків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . У заповіті вказано, що він повністю прочитаний уголос заповідачем до його підписання у присутності запрошених ним свідків.

Відповідно до витягу з реєстру для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування за 2015 рік по Перехрестівській сільській раді Захарівського району Одеської області, 14.08.2015 внесено запис №17, за яким за зверненням ОСОБА_3 «зроблено заповіт. Перехрестівська сільська рада», сплачено державне мито в сумі 0,85 грн.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 сина померлого, відкрита спадкова справа, та 16.02.2017, 27.04.2020 та 07.06.2017 ОСОБА_1 видані свідоцтва про право на спадщину за законом на інше, не охоплене оспорюваним заповітом майно.

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 16.05.2019 у справі №517/82/19 задоволено позов ОСОБА_2 та визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 у три місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили. Постановою Одеського апеляційного суду від 11.12.2019 зазначене рішення залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 26.03.2020 касаційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Акуліча О.О. залишено без задоволення, а вищевказане рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 11.12.2019 залишено без змін.

Встановлюючи нікчемність заповіту, суд першої інстанції виходив із того, що секретар Перехрестівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області Стрельбицька В.Т. не мала повноважень посвідчувати заповіт, оскільки призначена на посаду розпорядженням сільського голови від 28 січня 2011 року, тоді як відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 N 3306/5, нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, а також положеннями статті 56 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат».

Визначення терміну «орган місцевого самоврядування» викладено у статті 1 Закону України від 21 травня 1997 року «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якої представницький орган місцевого самоврядування - це виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення, виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

У сільських радах, що представляють територіальні громади, які налічують до 500 жителів, за рішенням відповідної територіальної громади або сільської ради виконавчий орган ради може не створюватися. У цьому випадку функції виконавчого органу ради (крім розпоряджання земельними та природними ресурсами) здійснює сільський голова одноособово.

Відповідно до п.5ч.1ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, державна реєстрація актів цивільного стану (за винятком виконавчих органів міських (крім міст обласного значення) рад).

Відповідно до частин першої, третьої статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Із матеріалів справи убачається, що секретаря сільської ради призначено відповідальною особою за вчинення нотаріальних дій саме розпорядженням сільського голови від 28 січня 2011 року, а не відповідним рішенням органу місцевого самоврядування.

При цьому Перехрестівська сільська рада Захарівського району Одеської області повідомила, що інші рішення та розпорядження, крім вищевказаних про визнання повноважень секретаря сільської ради та про затвердження посадових інструкцій, не приймалось.

Отже, обґрунтованими є висновки суду про те, що оспорюваний заповіт складено без дотримання вимог щодо його посвідчення, оскільки секретаря сільської ради, що уповноважений на здійснення нотаріальних дій, призначено сільським головою, а не органом місцевого самоврядування.

З огляду на викладене, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про нікчемність оспорюваного заповіту, оскільки він посвідчений особою без відповідних повноважень, наданих органом місцевого самоврядування.

Щодо доводів про унеможливлення посвідчення заповіту через недотримання правил територіального округу, то самого факту посвідчення заповіту неповноважною особою достатньо для того, щоб вважати його нікчемним, тому інші доводи на зміст викладених відносин не впливають.

Неможна вважати пропущеним строк позовної давності, оскільки право на реалізацію заповіту ОСОБА_2 отримала із набранням законної сили постановою Одеського апеляційного суду від 11.12.2019, якою залишено без змін рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 16.05.2019 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відтак з цього часу з позовом до суду ОСОБА_1 звернувся в межах трьох років.

Доводи апеляційної скарги про вплив на достовірність наданих доказів щодо рішень органу місцевого самоврядування обставин того, що ОСОБА_1 є головою селищної ради, підставою для скасування рішення суду бути не можуть, оскільки рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, об`єктивних відомостей на спростування наданих доказів ОСОБА_2 не надано.

Доводи про обрання позивачем неналежного способу захисту прав також не можуть бути підставою скасування рішення суду, оскільки відповідно до висновків постанови ВП ВС від 04.06.2019 у справі №916/3156/17 не допускається визнання нікчемного правочину недійним, у цій справі встановлений факт нікчемності заповіту, а не визнано нікчемний заповіт недійсним.

Відповідно до ч.1ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 21 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 15.08.2022.

Головуючий:

Судді: