Справа № 308/7454/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 червня 2022 року. У вказаній ухвалі позивачу було вказано на недоліки, а саме на те, що:

До ціни позову не включено вартість земельної ділянки площею 0,1177 га, кадастровий номер земельної ділянки - :10:015:0047, право власності на Ѕ частку якої просить визнати за нею позивач. При цьому згідно договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, від 10.10.2018 року, в якому зазначено, що згідно Звіту про експертне грошову оцінку земельної ділянки від 09.10.2018 року становить 40 336,00 грн. (сорок тисяч триста тридцять шість грн. 00 коп.). Слід вказати на те, що експертної оцінки щодо вартості земельної ділянки, станом на день звернення із даним позовом до суду, матеріали позовної заяви не містять.

Так, відповідно до ч.2 ст. 176 ЦПК України, судом було попередньо визначено розмір судового збору з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. Таким чином, суд попередньо визначає розмір судового збору в розмірі 3000,00 грн. та з врахування сплаченого судового збору, позивачу необхідно доплатити судовий збір в розмірі 1 736,58 грн., зазначено реквізити для сплати судового збору.

Окрім того, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху було вказано і на те, що при зверненні до суду із вказаним позовом, позивач зазначає, що 10 жовтня 2018 року, під час перебування в шлюбі, вони із чоловіком придбали житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що доводиться договором купівлі-продажу житлового будинку від 10.10.2018 року № 2-431 посвідченого державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 . Витяг з ДРРП від 10.10.2018 року № 140920287, номер запису про право власності 28322497. За даним договором купівлі-продажу житлового будинку зазначено, що ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_2 купив належний продавцю на праві приватної власності житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,1177 га, кадастровий номер земельної ділянки - :10:015:0047.

В ухвалі про залишення позовної завяи без руху було вказано на те, що до матеріалів справи не надано підтвердження вказаному, а саме договору купівлі житлового будинку. Натомість матеріали позовної заяви містять копію договору купівлі-продажу від 10.10.2018 року, саме земельної ділянки площею 0,1177 га, кадастровий номер земельної ділянки - :10:015:0047, що знаходиться за адресою: в АДРЕСА_1 . Також, до позовної заяви додано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, де вказано, що відповідач ОСОБА_2 , є власником земельної ділянки площею 0,1177 га, кадастровий номер земельної ділянки - :10:015:0047, що знаходиться за адресою: в АДРЕСА_1 . Вказаний витяг датовано 10.10.2018 року, тобто актуальної інформації щодо права власності на земельну ділянку матеріали позовної заяви не містять.

Також, позивачу було вказано на те, що жодних документів, щодо придбання, набуття права власності, та відомостей щодо актуальної інформації про власників спірного житлового будинку, інформації чи введений такий будинок в експлуатацію до матеріалів позовної заяви не додано. До позовної заяви додано одну сторінку звіту про експертну оцінку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . № від 10.06.2022, де замовником та співвласником вказана позивач.

Для усунення вказаних недоліків позивачу було надано час, а саме три дні з моменту отримання ухвали про залишення позовної зяви без руху.

05.07.2022 від позивача по справі на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху надійшла заява. Згідно вказаної заяви, позивачем додано для приєднання до матеріалів позовної заяви огригінал квитанції про сплату судового збору.

Разом із тим слід констатувати, що інші недоліки на які вказано в ухвалі від 20.06.2022 позивачем не усунуто, клопотання про продовження процесуального строку (для усунення недоліків позовної заяви) ОСОБА_1 , не подано. Клопотань про витребування доказів у звязку з неможливістю їх отримання не подавалось.

Таким чином, недоліки на які було вказано в ухвалі суду про залишення позовної заяви станом на 28.07.2022 року усунуто не було.

Відповідно ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

В даному випадку позивач, отримавши ухвалу суду про залишення позову без руху та будучи обізнаний із встановленим судом строком для усунення недоліків позовної заяви міг, усунути вказані у ній недоліки, або скористатися своїм правом на подання клопотання про продовження вказаного строку. Клопотань про продовження такого строку не подавала.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

При цьому, право кожної особи на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів слід розуміти у праві такої особи на подання відповідних документів та доказів, певне обґрунтування позовних вимог у тій мірі, в якій вона вважає за необхідне, оскільки одним із визначальних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, а особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Аналіз судової практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (справа «Мушта проти України», заява №8863/06, рішення від 18.11.2010, пункти 37-38; Справа "Golder v. The United Kingdom", заява №4451/70, рішення від 21.02.1975, пункт 38).

Суд вважає за необхідне вказати на те, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (Справа «Надточій проти України», заява № 7460/03, рішення від 15.05.2008, пункт 26; див. серед інших рішень та mutatis mutandis, "Кресс проти Франції" (Kress v. France), [GC], no.39594/98, п.72, ECHR 2001-VI; "Ф.С.Б. проти Італії" (F.C.B. v. Italy), рішення від 28.08.1991, Серія A no. 208-B, п.33; "Т. проти Італії" (Т. v. Italy), рішення від 12.10.1992, Серія A no.245-C, п.26; та "Кайя проти Австрії" (Kaya v. Austria), no.54698/00, п.28, від 08.06.2006).

Зазначені в ухвалі недоліки не є суто формальними, оскільки перешкоджають дотримання судом приписів ЦПК України.

Надання переваги будь-кому з учасників у справі у вирішенні процесуальних питань (у даному випадку щодо відкриття провадження без доданих до позовної заяви копій всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб) не відповідає таким засадам (принципам) судочинства, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Таким чином суд констатує, що недоліки позовної заяви на які було вказано в ухвалі від 20.06.2022 року, позивачем не усунуто.

При цьому, клопотань про продовження строку для усунення недоліків або витребування доказів позивачем не подавалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Окрім того, право позивача на судовий захист не порушено, оскільки повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду в загальному порядку після усунення недоліків, про що вказав місцевий суд в ухвалі у даній справі, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 185, 258-260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,- визнати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання) безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош