КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2577/2022
справа №358/352/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства Богуславської міської ради "Богуславське житлово-комунальне підприємство" на рішення Богуславського районного суду Київської області від 05 жовтня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Тітова М.Б.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Богуславської міської ради "Богуславське житлово-комунальне підприємство", третя особа: Богуславська міська рада про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку,-

встановив:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, яким просив суд:

- стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 166 946,51 грн. станом на 04.05.2021;

- забезпечити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за один місяць.

Вимоги обґрунтовує тим, що позивач відповідно до розпорядження виконавчого комітету Богуславської міської ради № 30-ОС від 12.02.2019 був прийнятий на роботу на посаду директора Богуславської житлово-експлуатаційної контори на умовах контракту за сумісництвом з 13.02.2019 до 13.02.2021, з окладом за посадою у розмірі 4173 гривні. 02.03.2020 Богуславською міською радою, в особі міського голови, з одного боку, та начальником КП БМР «Богуславська ЖЕК» ОСОБА_1 з другого боку, укладено додаткову угоду № 2 до контракту з керівником підприємства від 13.02.2019 року, згідно якої внесені зміни до контракту, а саме пунктом 3.1. частини 3 визначено, що за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності, заробітна плата складається з посадового окладу в розмірі 10000 гривень 00 коп.

Відповідно до розпорядження виконавчого комітету Богуславської міської ради № 210-ОС від 07.08.2020 «Про припинення трудового договору (контракту)» позивач був звільнений з посади начальника Богуславської ЖЕК на підставі пункту 1 статті 38 КЗпП України за власним бажанням з подальшим розірванням контракту на підставі заяви від 05.08.2020.

На день звільнення, а саме на 07.08.2020, заборгованість з виплати йому заробітної плати складала за період з квітня по серпень 2020 року включно в розмірі 40000 гривень. Відповідачем у день звільнення з ним не було здійснено розрахунок по заробітній платі, що є прямим порушенням ст. 43 Конституції України та ст. 116 КЗпП України.

При зверненні до відповідача за розрахунком заборгованості по заробітній платі ним було отримано відповідь про те, що відповідач не має можливості розрахуватись по вище вказаній заборгованості внаслідок відсутності грошових коштів.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 05 жовтня 2021 року позовні вимоги задоволено частково:

стягнуто із комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславське житлово-комунальне підприємство» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за квітень-липень 2020 року у сумі 40000 гривень та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 50000 гривень, всього 90000 (дев`яносто тисяч) гривень;

стягнуто із комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславське житлово-комунальне підприємство» на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені на сплату правничої допомоги у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень;

стягнуто із комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславське житлово-комунальне підприємство» на користь держави судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Комунальним підприємством Богуславської міської ради "Богуславське житлово-комунальне підприємство" подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що згідно частини 3 статті 21 Кодексу законів про працю контракт є особливою формою трудового договору, в якому вказані строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Так, зокрема, пунктом 1.3 Контракту від 13.02.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та Богуславською міською радою (далі - Контракт) передбачено, що на підставі цього контракту виникають трудові відносини між Керівником, тобто Позивачем, та Органом управління майном, тобто Богуславською міською радою.

Згідно частиною 3 статті 96 ЦК України учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. З огляду на викладене належним відповідачем у даній справі мала б бути Богуславська міська рада Київської області.

Указує, що судом не було надано належної оцінки положенням вищевказаного Контракту, та положенням Статуту Богуславської ЖЕК, які вказують на права та обов`язки та повноваження позивача під час перебування на посаді начальника Богуславської ЖЕК, що, в свою чергу, допомогло б встановити причинно-наслідкові зв`язки в питанні виникнення заборгованості з виплати заробітної плати та нездійсненні розрахунку при звільненні, а також з`ясувати роль самого позивача у цих процесах.

Звертає увагу, що судом помилково вказано, що позивачем доведено факт, що в день звільнення 07.08.2020 року останній працював. Суд вказав, що це твердження підтверджується звітністю за 08.2020 року про нарахування єдиного внеску та нарахування заробітної плати. Водночас судом першої інстанції не взято до уваги, що вищевказану звітність за серпень 2020 року була підписана та подана самим позивачем 13 вересня 2020 року, тобто більше як через місяць після його звільнення з посади начальника.

Указує, що оскільки в період виникнення заборгованості із заробітної плати позивач, як це вірно установлено судом першої інстанції, був керівником та єдиним працівником на підприємстві, здійснював свою діяльність на засадах єдиноначальності та розпоряджався коштами Богуславської ЖЕК. Саме діяльність позивача і призвела до невиплати заробітної плати та невиконання розрахунку при звільненні.

Уважає, що суд першої інстанції дійшов до висновку, що підприємство Богуславської міської ради «Богуславське житлово-комунальне підприємство» має компенсувати позивачеві майнові витрати (збитки), яких він зазнав через власні одноосібні дії на посаді начальника Богуславської ЖЕК, дії, за які чинним законодавством передбачено, зокрема, адміністративну та кримінальну відповідальність.

Окрім того, зазначає про необгрунтовану відмову суду у задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності згідно частини 1 статті 233 КЗпП України.

Указує, що при ухваленні рішення судом було порушено вимоги пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України. Уважає, що якщо позов було задоволено частково, а загальна сума виплат на користь позивача становить 90000 (дев`яносто тисяч) гривень з 174419,68 (сто сімдесят чотири тисячі чотириста дев`ятнадцяти гривень) 68 копійок заявлених позивачем, сума до сплати за вказані послуги для відповідача мала б становити 15600 гривень. Аналогічна ситуація відбулася із визначенням суми судового збору, який згідно рішення відповідач має сплатити у повному обсязі.

У зв`язку із викладеним, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Богуславського районного суду від 05 жовтня 2021 року в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

03 грудня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив Богуславської міської ради Київської області на апеляційну скаргу.

Зазначає, що не погоджується з думкою скаржника про те, що належним відповідачем у даній справі має бути Богуславська сільська рада. Посилається на частину 3 статті 21 Кодексу законів про працю, пункт 10 частини 4 статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Постанову Кабінету Міністрів України від 19.05.1999 року №859 "Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності та об`єднань державних підприємств". Звертає увагу, що не дивлячись на те, що між позивачем та Богуславською сільською радою укладено контракт, остання не є роботодавцем в розумінні Кодексу законів про працю, оскільки міською радою, в межах повноважень визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконувалися управлінські функції, що характеризуються справлянням владного впливу на комунальне підприємство в рамках публічно-правових відносин. Указує, що Богуславська міська рада Київської області не є суб`єктом порушення прав чи несення обов`язку перед позивачем, а пред`явлення позову до неналежної сторони у цивільному процесі має наслідки ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову.

При вирішенні питання по суті апеляційної скарги Богуславська міська рада Київської області покладалась на розсуд суду.

В судовому засіданні представник відповідача Євтушенко Я.М. доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегією суддів установлено.

13.02.2019 між Богуславською міською радою (Орган управління майном) та ОСОБА_1 укладено Контракт, згідно умов якого ОСОБА_1 приймається на посаду начальника Богуславської житлово-експлуатаційної контори за сумісництвом (том 1 а.с. 36).

Відповідно до даних розпорядження виконавчого комітету Богуславської міської ради № 30-ОС ОСОБА_1 від 12.02.2019 був прийнятий на роботу на посаду директора Богуславської житлово-експлуатаційної контори на умовах контракту за сумісництвом з 13.02.2019 до 13.02.2021, з окладом за посадою у розмірі 4173 гривні (том 1 а.с.34).

Відповідно до даних розпорядження виконавчого комітету Богуславської міської ради №60-ОС від 25 березня 2019 року ОСОБА_1 переведено з роботи за сумісництвом на основне місце роботи, відповідно до умов контракту (том 1 а.с.35).

01.07.2019 Богуславською міською радою, в особі міського голови, та начальником КП БМР «Богуславська ЖЕК» ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до контракту з керівником підприємства від 13.02.2019 року, згідно якої внесені зміни до контракту, а саме пунктом 3.1. частини 3 визначено, що за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності. Заробітна плата складається, зокрема, з посадового окладу в розмірі 5400 гривень 00 копійок ( том 1 а.с.39).

02.03.2020 Богуславською міською радою, в особі міського голови, та начальником КП БМР «Богуславська ЖЕК» ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до контракту з керівником підприємства від 13.02.2019 року, згідно якої внесені зміни до контракту, а саме пунктом 3.1. частини 3 визначено, що за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності. Заробітна плата складається, зокрема, з посадового окладу в розмірі 10000 гривень 00 копійок ( том 1 а.с.40).

Відповідно до даних розпорядження виконавчого комітету Богуславської міської ради № 210-ОС від 07.08.2020 «Про припинення трудового договору (контракту)» ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Богуславської ЖЕК на підставі пункту 1 статті 38 КЗпП України за власним бажанням з подальшим розірванням контракту на підставі заяви від 05.08.2020 ( том 1 а.с.41).

Згідно Рішення Богуславської міської ради десятої сесії восьмого скликання "Про реорганізацію комунальних підприємств Богуславської міської ради шляхом злиття та створення комунального підприємства Богуславської міської ради "Богуславське житлово-комунальне підприємство" від 27 квітня 2021 року вирішено почати процедуру реорганізації комунальних підприємств Богуславської міської ради шляхом злиття в комунальне підприємство Богуславської міської ради "Богуславське житлово-комунальне підприємство", в тому числі і комунального підприємства Богуславської міської ради "Богуславська ЖЕК" (пункт 2.2.) ( том 1 а.с. 150-153).

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

За змістом статті 115 КЗпП України, статті 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом ( а у разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно положень частин 1, 2 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів про відсутність заборгованості по заробітній платі та проведення в день звільнення повного розрахунку з позивачем.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки він грунтується на досліджених у справі доказах та доводами апеляційної скарги не спростовується.

Згідно даних виписки по картковому рахунку за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року убачається безготівкове зарахування на рахунок ОСОБА_1 заробітної плати за лютий 2020 року та березень 2020 року ( том 1 а.с. 147).

Даних про виплату заробітної плати за спірний період (квітень 2020 року - липень 2020 року ) відповідачем не надано.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що відповідачем у цій справі мала бути Богуславська міська рада відхиляються колегією суддів, оскільки докази на підтвердження того, що ця юридична особа виплачувала позивачу заробітну плату, в матеріалах справи відсутні. Натомість згідно даних звітів Богуславської ЖЕК, які подавались Богуславській ДПІ Обухівського управління ГУ ДПС у Київській області, ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата саме цією юридичною особою ( том 1 а.с. 163-185).

Доводи апеляційної скарги про вчинення позивачем дій, за які чинним законодавством передбачено, зокрема, адміністративну та кримінальну відповідальність, відхиляються колегією суддів, оскільки матеріали справи таких доказів не містять.

Доводи апеляційної скарги в частині застосування положень частини першої статті 233 КЗпП України відхиляються колегією суддів, оскільки правильними є висновки суду першої інстанції в тій частині, що відповідач до часу звернення позивача із цим позовом розрахунок з позивачем не провів , відтак перебіг тримісячного строку не розпочався.

Відповідно до частин першої, другої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен6 був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату парці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що середній заробіток згідно статті 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника.

На вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України застосовується тримісячний строк звернення до суду, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Вказані правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) та Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові Верховного Суду від 20.07.2022 р. у справі № 204/3645/20 (провадження № 61-2520св22).

Відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення грошових сум згідно статті 117 КЗпП України, та, установивши, що такий за час затримки по день ухвалення рішення становить 134419,68 грн, зменшив до суми 50000 грн, що позивачем не оскаржується.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд першої інстанції не вказав, що суми заборгованості по заробітній платі та середньому заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зазначені без вирахування податків і обов`язкових платежів. Відтак рішення суду підлягає зміні із доповненням резолютивної частини про те, що суми заборгованості по заробітній платі та середньому заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зазначені без вирахування податків і обов`язкових платежів.

Окрім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в частині застосування принципу пропорційності при вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Згідно із статтею 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат.

Згідно із статтею 134 ЦПК України:

1. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

4. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно із статтею 137 ЦПК України:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до пункту третього частини другої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач заявлено до стягнення витрат на правничу допомогу на загальну суму 52000 грн, що підтверджено відповідними доказами. Проте позовні вимоги задоволено на 54% , відтак стягненню з Комунального підприємства Богуславської міської ради "Богуславське житлово-комунальне підприємство" на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає 28080 грн.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга Комунального підприємства Богуславської міської ради "Богуславське житлово-комунальне підприємство" задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Богуславської міської ради "Богуславське житлово-комунальне підприємство" задовольнити частково.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 05 жовтня 2021 року змінити, вказавши в резолютивній частині рішення, що суми заборгованості по заробітній платі та середньому заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зазначені без вирахування податків і обов`язкових платежів.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 05 жовтня 2021 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу змінити, зменшивши розмір витрат, що підлягають стягненню з Комунального підприємства Богуславської міської ради "Богуславське житлово-комунальне підприємство" на користь ОСОБА_1 з суми 30 000 грн до суми 28080 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 серпня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова