Справа № 752/4412/16-ц
Провадження № 2/752/574/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 лютого 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства " Українська транспортна страхова компанія " про стягнення страхового відшкодування,-

встановив:

ОСОБА_1 у березні 2016 року звернулась до суду з позовом про стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» суми страхового відшкодування в розмірі 27 656, 78 грн, стягнення з ОСОБА_2 відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди в розмірі 54 487, 78 грн.

Позивачка обґрунтовувала заявлені вимоги тим, що 16 жовтня 2014 року у м. Києві на Столичному шосе сталася ДТП за участю автомобіля «Renault», р/н НОМЕР_1 , з напівпричепом «KOGEL SN 24», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Mitsubishi», р/н НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 , внаслідок якої пошкоджені зазначені транспортні засоби. Винним у ДТП визнано водія, який керував автомобілем «Renault», р/н НОМЕР_1 , з напівпричепом «KOGEL SN 24», р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault», р/н НОМЕР_1 застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», страховик здійснив виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у сумі 22 343, 22 грн та пені у сумі 885, 32 грн. Проте, на переконання позивачки, розмір страхового відшкодування не відповідає дійсним пошкодженням транспортного засобу, оскільки відповідно до рахунку від 20 жовтня 2015 року № 11887/00007707, складеного ТОВ «Ніко Центр Київ», вартість запчастин, робіт та малярних робіт з відновлення пошкодженого автомобіля складає 104 487, 78 грн. Ураховуючи, що страховиком частково виплачено страхове відшкодування, з останнього підлягає стягненню 27 656, 78 грн. у межах ліміту страхового відшкодування, розмір якого становить 50 000, 00 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 02 листопада 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 27 656, 78 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої внаслідок ДТП майнової шкоди в розмірі 54 487, 78 грн. Стягнуто в солідарному порядку з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування завданої шкоди задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 27 156, 78 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 10 890, 02 грн. Стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 274, 25 грн та витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 1 227, 84 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 108, 36 грн та витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 492, 37 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» судовий збір у розмірі 16, 34 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2019 року заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 листопада 2016 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року в частині задоволення позовних вимог, пред`явлених до ПрАТ " Українська транспортна страхова компанія " скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року справу за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія " про стягнення страхового відшкодування, прийнято до провадження судді Плахотнюк К.Г. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у ній.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що відповідно до положення статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодуванню підлягають витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. При цьому, рахунком №11887/00007707 від 20 жовтня 2015 року, який був наданий позивачкою визначена вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача без урахування коефіцієнту фізичного зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Вважає, що на підставі рахунку № НОМЕР_4 від 20 жовтня 2015 року неможливо визначити розмір страхового відшкодування (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу). Звертав увагу й на те, що ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» замовила у суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 проведення оцінки ушкодженого майна, за результатами якого було отримано Звіт №41/07/15 про розрахунок вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням коефіцієнту зносу для визначення розміру страхового відшкодування, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Mitsubishi» д.н. НОМЕР_3 , становить 22 843,21 грн., яка у свою чергу була виплачена на розрахунковий рахунок позивачки.

Врахувавши думку сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне.

У відповідності до статтей 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2014 року о 19:30 год у м. Києві по Столичному шосе ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Рено», д.н. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Kogel SN 24», д.н. НОМЕР_2 , при виїзді з головної дороги на основну, перед зміною напрямку руху, не впевнився у безпеці свого маневру, перед поворотом праворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє праве положення на проїжджій частині, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Мітсубісі» д.н. НОМЕР_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 6-7)

Власником автомобіля «Мітсубісі» д.н. НОМЕР_3 , є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 . (а.с. 8).

Частиною другою статі 1187 ЦК України зазначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Матеріалами справи підтверджено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Рено», д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». (а.с. 30).

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов?язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов?язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи.

Отже, у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» є обовязок відшкодувати шкоду на умовах, визначених Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Положенням пункту 34.2 статті 34 Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов?язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно із пунктом 34.3 статті 34 Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з?явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Відповідно до пункту 7.39 зазначеної Методики винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Відповідно до пункту 8.2 Методики, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість, б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ, в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника.

За правилами ч.4 статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд за результатами розгляду касаційної скарги ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» у межах справи № 752/4412/16-ц зробив висновки, що судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи не надано правової оцінки наданим відповідачем ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» письмовим доказам з урахуванням положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Судом достовірно встановлено, що ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» виконало свої зобовязання, забезпечивши у встановленому законом порядку і у встановлений термін проведення огляду транспортного засобу, щодо якого претензій чи зауважень від позивачки не надходило та було підписано останньою. При цьому, позивачка у графі «пошкодження, що не пов`язані з ДТП зазначила «крышка багажника деформ. без ПКГ» ( а.с. 37).

Крім того, згідно зі звітом про розрахунок вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням коефіцієнта зносу для визначення розміру страхового відшкодування, від 10 липня 2015 року № 41/07/15, здійсненого на підставі зазначеного вище акту огляду, величина вартості відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля «Mitsubishi», р/н НОМЕР_3 , з урахуванням зносу та обмежень і допусків складає 22 843, 21 грн.

ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» визнало зазначену ДТП страховою подією й на підставі страхового акта № 1439-14К здійснило виплату страхового відшкодування у сумі 22 343, 22 грн, з відрахуванням франшизи у розмірі 500, 00 грн.

Позивачка у свою чергу не спростував визначеного страховиком зазначеного розміру, а отже не довела належними та допустимими доказами, що розмір страхового відшкодування страховою компанією визначений неправильно.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки розмір завданої позивачці шкоди був оцінений страховиком та останній виплачене страхове відшкодування на підставі Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відтак, заявлений позов в межах заявлених позовних вимог не підлягає до задоволення, відповідно не підлягають задоволенню понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979, 988, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263, 274, 280, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія " про стягнення страхового відшкодування, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя: К.Г. Плахотнюк