Номер провадження: 22-ц/813/6941/22
Справа № 521/445/22
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Хухрова С.В.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

особа, дії якої оскаржуються приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича,

заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2022 року у складі судді Тополевої Ю.В.,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М., за участю заінтересованої особи ТОВ «ОТП Факторінг України», в якій просила визнати неправомірними дії приватного виконавця у виконавчому провадженні №66644434 щодо проведення оцінки, визначення та прийняття оцінки майна боржника ОСОБА_1 , а саме частини квартири, загальною площею 56,0 кв. м., житлова площа 37,0 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати протиправною та незаконною оцінку майна згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №901/21, виданий 10.12.2021 Фондом Державного майна України), про незалежну оцінку майна від 09.12.2021, проведеної в межах виконавчого проваджений №66644434.

Скарга обґрунтована тим, що приватним виконавцем Колечко Д.М. здійснюється примусове виконання виконавчого листа №521/11887/17, виданого 02.08.2021 Малиновським районним судом міста Одеси у виконавчому провадженні №66644434, боржником у якому є ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Карімовою Л.М. від 21.02.2002, зареєстрованого в реєстрі за №477, право власності набувачів за яким зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» в кн. №397 пр стор.99 за №322, шляхом продажу цього майна на публічних торгах за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна на рівні не нижче за звичайних ринкових цін з метою задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 1 314 772,95 грн. 26.10.2021 приватним виконавцем Колечко Д.М. була винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. 19.11.2021 приватним виконавцем Колечко Д.М. винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 17.11.2021, якою поновлено строк на подання апеляційної скарги на рішення Малиновського районного судом міста Одеси від 22.10.2020 у справі №521/11887/17, відкрито апеляційне провадження у справі №521/11887/17, зупинено дію рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 22.10.2020 у справі №521/11887/17. Незважаючи на зупинення виконавчого провадження та виконавчих дій, 28.12.2021 ОСОБА_1 отримала поштою лист приватного виконавця Колечко Д.М. від 16.12.2021 «Щодо ознайомлення зі звітом про оцінку майна», яким її було повідомлено про наступні обставини: згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 про незалежну оцінку майна від 09.12.2021, ринкова вартість об`єкта оцінки частини квартири, загальна площа 56,0 кв. м., житлова площа 37,0 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_1 складає 356123,00 грн. Заявник вважає, що оцінка належної їй частини квартири проведена із грубим порушенням чинного законодавства України, а встановлена вартість у розмірі 356123,00 грн. не відповідає ринковим цінам та є значно заниженою, що порушує права боржника. Так, на замовлення ОСОБА_1 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 03.01.2022 було виготовлено Звіт про ринкову (оціночну) вартість квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 , яким встановлено наступне: ринкова (оціночна) вартість об`єкта оцінки становить 1081200 грн, а ринкова вартість частки об`єкта оцінки становить 540 600 грн. Таким чином, вартість об`єкта оцінки, визначена залученим приватним виконавцем суб`єктом оціночної діяльності, є значно заниженою. Також, відповідно до електронного визначення оціночної вартості належної ОСОБА_1 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на офіційному сайті Фонду державного майна, на підставі довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості №201-03453563 від 06.01.2022 оціночна вартість об`єкта оцінки становить 603 069,30 грн. В обґрунтування скарги заявник також зазначила, що суб`єкт оціночної діяльності провела оцінку частини квартири без фактичного доступу до цієї квартири та без врахування її реального стану, поза встановленого приватним виконавцем строку 15 робочих днів, під час дії постанови про зупинення вчинення виконавчих дій та виконавчого провадження №66644434.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2022 року скаргу залишено без задоволення.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначила, що як звіт про ринкову (оціночну) вартість квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 від 03.01.2022, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 так і довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості №201-03453563 від 06.01.2022 підтверджують факт суттєвого заниження суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 вартості належної ОСОБА_5 квартири та невідповідність визначеної нею вартості ринковим цінам на ідентичні та подібні об`єкти нерухомості. Однак, при ухваленні оскаржуваної ухвали суд залишив поза увагою вказані докази, так як в оскаржуваній ухвалі відсутнє будь-яке мотивування відхилення судом вказаних доказів або неприйняття їх до уваги, що не відповідає імперативним приписам ЦПК України. При цьому вказує на те, що незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин ч. 4 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», яка в даному випадку застосуванню не підлягає. Таким чином, висновок суду про те, що визначення необ`єктивності оцінки майна входить до повноважень виконавця в межах процедури, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», не відповідає приписам чинного законодавства України.

08.07.2022 приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. надав суду відзив на апеляційну скаргу та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, посилаючись на те, що звіт про ринкову (оціночну) вартість квартири від 03.01.2022, виготовлений на замовлення боржниці ОСОБА_4 та довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201-03453563 від 06.01.2022 не є допустимими доказами, які могли б підтвердити неякісність оцінки, оскільки таким доказом є виключно рецензія. Доводи апелянта про порушення судом положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, а оцінювачем процедури оцінки майна, є безпідставними, ґрунтуються на припущеннях та, підлягають відхиленню.

03.11.2022 від представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, інші учасники справи також не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. при примусовому виконанні виконавчого листа №521/11887/17, виданого Малиновським районними судом м. Одеси 02.08.2021 року в повній мірі вчинялися дії відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та у межах його повноважень.

З вказаним висновком апеляційний суд погоджується в повній мірі виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Учасниками виконавчого провадження, зокрема, є виконавець, сторони, представники сторін, експерт, спеціаліст, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання (згідно із ч. 1 ст. 14 Закону).

За змістом статті 10 вказаного Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Права державного виконавця визначені у частині третій статті 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 вищезазначеного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної статті визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Згідно із частиною першою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення.

Частинами першою, другою, третьою статті 50 Закону визначено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Відповідно до частини четвертої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира- загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Статтею 20 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Статтею 57 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання (абзац третій частини другої статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі (частина перша статті 5 Закону про оцінку майна).

Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця (частина третя статті 20 Закону про виконавче провадження).

Оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності, зокрема, зобов`язані дотримуватися під час здійснення оціночної діяльності вимог Закону про оцінку майна та нормативно-правових актів з оцінки майна, забезпечувати об`єктивність оцінки майна, повідомляти замовника про неможливість проведення об`єктивної оцінки у зв`язку з виникненням обставин, які цьому перешкоджають (згідно із статтею 13 Закону про оцінку майна).

Суб`єкти оціночної діяльності, зокрема, мають право залучати додатково у разі необхідності до участі у проведенні оцінки майна інших оцінювачів або інших фахівців, а також суб`єктів підприємницької діяльності (згідно із статтею 30 Закону про оцінку майна).

Згідно з ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору.

Відповідно до приписів ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Частиною 6 ст. 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт N1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою КМУ від 10 вересня 2003 N1440 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Згідно з вищезазначеною статтею 12 Закону про оцінку майна та умовами абзацу сьомого пункту 51 Національного стандарту N 1 незалежна оцінка майна передбачає складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки. Пункти 56 та 57 Національного стандарту N 1 передбачають, що висновок про вартість об`єкта є складовою частиною такого звіту.

Звіт про оцінку майна підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (згідно із пунктом 59 Національного стандарту N 1). Висновок підписується оцінювачем (оцінювачами), який безпосередньо проводив оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (абзац третій пункту 60 Національного стандарту N 1).

Оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності несуть відповідальність за недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна згідно із законодавством (абзац перший пункту 55 Національного стандарту N 1).

Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах. Даним Стандартом (п. п. 50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися у відповідності до Національного стандарту N 2 "Оцінка нерухомого майна" з урахуванням вимог Національного стандарту N 1, яким визначено загальні засади.

Згідно з приписами п. 50 Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до п. 51 вказаного Національного стандарту незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: - укладення договору на проведення оцінки, - ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Пунктом 53 зазначеного стандарту передбачено, що незалежно від обраних підходів та методів оцінки оцінювач повинен: зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об`єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, інформацію про стан ринку стосовно подібного майна, відомості про економічні характеристики об`єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об`єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання); проаналізувати існуючий стан використання об`єкта оцінки та визначити умови його найбільш ефективного використання; зібрати необхідну інформацію для обґрунтування ставки капіталізації та (або) ставки дисконту; визначити правові обмеження щодо об`єкта оцінки врахувати їх вплив на вартість об`єкта оцінки; обґрунтувати застосування методичних підходів, методів та оціночних процедур, у разі потреби застосування спеціальних методів оцінки та оціночних процедур (комбінування кількох методичних підходів або методів).

Відповідно до абзацу 12 п. 56 Національного стандарту звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен, серед іншого, містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Пунктом 62 Національного стандарту N1 передбачено, що рецензування звіту про оцінку майна здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та осіб, які заінтересовані у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна.

Рецензування здійснюється відповідно до вимог "Положення про порядок рецензування звітів про оцінку майна та майнових прав рецензентами, що працюють у штаті Фонду державного майна України, його регіональних відділень та представництв" затвердженого наказом Фонду державного майна України N 1585/1 від 31 жовтня 2011 року.

Згідно з п. 4.1 даного Положення відповідно до положень статті 4 Закону рецензування звіту про оцінку майна полягає в його критичному розгляді та наданні висновків щодо його повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна в порядку, визначеному Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.08.2021 Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Карімовою Л.М. від 21.02.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №477, право власності набувачів за яким зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» в кн. №397 пр стор. 99 за №322, шляхом продажу цього майна на публічних торгах за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна на рівні не нижче за звичайних ринкових цін з метою задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в розмірі 1314772,95 грн.

28.08.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечком Д.М. відкрито виконавче провадження №66644434 за вказаним виконавчим листом.

06.10.2021 приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт (коштів) боржника ОСОБА_1 , а саме Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 .

Вказана постанова була надіслана на адресу боржника.

Постановою приватного виконавця Колечко Д.М. від 26.10.2021 призначено суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 та попереджено суб`єкта оціночної діяльності про кримінальну відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновку чи за дачу завідомо неправдивого висновку (недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна).

Вбачається, що згідно супровідного листа від 26.10.2021 № 8207 постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності направлена боржнику ОСОБА_1 за адресою відповідно до виконавчого листа, а саме: АДРЕСА_1 (а. с. 81).

19.11.2021 року постановою приватного виконавця зупинено вчинення виконавчих дій.

10.12. 2021 за результатами проведеної оцінки майна боржника суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 складено звіт про оцінку майна, відповідно до якого вартість Ѕ частини квартири АДРЕСА_3 на дату оцінки становить 356 123,00 грн.

16.12.2021 за вихідним №11061 приватним виконавцем Колечко Д.М. повідомлено ОСОБА_1 про результати визначення вартості чи оцінки майна (а. с. 91).

З викладеного слідує, що приватним виконавцем Колечко Д.М. остаточне питання щодо визначення вартості арештованого майна боржника та подальшої його передачі на реалізацію не вирішував, так як виконавче провадження було зупинено, про що боржник був обізнаний, водночас факт надсилання на адресу боржника виконаного звіту про вартість майна, здійсненого на підставі постанови, прийнятої до зупинення виконавчих дій, є обов`язком приватного виконавця на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» та не свідчить про вчинення виконавчих дій.

Слід також зазначити, що оцінка майна відбулася без його огляду з підстав неодноразового ігнорування боржником звернень приватного виконавця щодо надання доступу до квартири, а тому у даному випадку не може ставитися в провину приватному виконавцю, водночас така бездіяльність ОСОБА_1 свідчить про намагання ухилитися від виконання рішення суду.

Крім того, отримавши звіт та ознайомившись з ним, боржник не звертався до приватного виконавця з запереченнями щодо нього, доказів щодо звернень з вимогою про проведення рецензії вказаного звіту не надано, власного звіту, який би протирічив вартості встановленої звітом боржник не надавала.

За таких обставин відсутні обставини вважати дії виконавця приватного виконавця щодо проведення оцінки, визначення та прийняття оцінки майна боржника ОСОБА_1 протиправними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 18.11.2022.

Головуючий:

Судді: