ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1388/22 Справа № 708/450/22
УХВАЛА

20 жовтня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2022 року про відмову у винесенні окремої ухвали у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі Чигиринської філії відокремленого структурного підрозділу «Черкаські районні енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування електричною енергією, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про винесення окремої ухвали відмовлено.

На зазначену ухвалу суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вважаючи її незаконною та такою, що ухвалена із порушенням норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2022 року про відмову у винесенні окремої ухвали і постановити нову судову ухвалу про задоволення клопотання від 01.09.2022.

Після надходження витребуваних матеріалів справи до суду апеляційної інстанції колегія суддів дійшла висновку, що передбачені законом підстави для відкриття апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою відсутні по наступних підставах.

У ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених ст. 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 6 грудня 2007 року).

Згідно з правилами процесуального закону подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має відбуватися з дотриманням певних умов.

Так, ч. 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 2 ст. 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених ст. 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені ст. 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

У ч. 1 ст. 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Системне тлумачення положень ч. 1 ст. 353ЦПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець використав різні конструкції, визначаючи перелік ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду, зокрема в одних випадках вживається слово: «відмови» (пункти 1, 4, 7, 10 та ін.), а в інших - вказується на сутність процесуального рішення (пункти 3, 6, 11 та ін.).

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч. 2 ст. 353 ЦПК України).

У переліку ухвал, що оскаржуються окремо від рішення суду, відсутня така ухвала як ухвала про відмову у постановленні окремої ухвали щодо повідомлення правоохоронних органів щодо ознак кримінального правопорушення у діях позивача.

Тобто, оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду по суті спору.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у ч. 1 ст. 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 61-19138сво18 дійшов висновку, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена окремо від такого рішення.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15ц та Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 466/10464/16-ц (провадження № 61-1273св19), у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 1 листопада 2021 року у справі № 520/14132/18 (провадження № 61-13531сво21).

Схожі правові висновки Великої Палати Верховного Суду щодо порядку оскарження окремо від рішення суду по суті спору ухвал суду першої інстанції викладені в ухвалах від 13 червня 2018 року у № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18).

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про повернення апеляційної скарги на ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2022 року з підстав, визначених п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, оскільки ухвала про відмову у винесенні окремої ухвали не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 353, 357 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2022 року про відмову у винесенні окремої ухвали у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі Чигиринської філії відокремленого структурного підрозділу «Черкаські районні енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування електричною енергією, - повернути особі, що її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко