Справа №557/944/20
Провадження №2/557/10/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року смт.Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Пацка Д.В.,

секретар судового засідання Довгалець Н.М.,

номер справи 557/944/20,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Петрук О.В.

відповідач Гощанська селищна рада,

представник відповідача Михалочко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гощанської селищної ради про визнання права власності на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно.

Позивач вказує, що він як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька фактично прийняв спадщину лише у 2019 року, коли стало відомо, що за життя батько був членом КСП «ім. І. Франка» Гощанського району Рівненської області та був включений в списки пайовиків, як такий, що має право на отримання земельної частки (паю). Однак за життя він земельну частку (пай) не встиг отримати, а тому після його смерті відповідно до додатку №2 до протоколу КСП «ім. І. Франка» від 06.07.1997, його було виключено зі списку пайовиків як такого, що помер.

Бажаючи отримати земельну частку (пай), позивач, як спадкоємець за законом після смерті батька, неодноразово звертався до органів місцевого самоврядування, однак отримував постійні відмови.

А тому, з урахуванням уточнення позовних вимог просить суд: поновити строк позовної давності для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ; визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме на: земельну частку (пай) розміром 2,58 умовних кадастрових гектарах у землі, що перебуває на території бувшої Жаврівської сільської ради Рівненського району Рівненської області згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії РВ №00013 який видано КСП «ім. І.Франка» Гощанського району Рівненської області.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин. Зокрема у відзиві відповідач вказує, що позовна заява не містить даних, щодо резервного фонду КСП «ім. І.Франка». Окрім того, посилання позивача на п. 24 ППВСУ від 16.04.2004 №7 стосується лише тих осіб, хто включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Зазначає, що рішенням Гощанської селищної ради від 08 квітня 2021 року №378 вбачається, що на території Гощанської селищної ради відсутні землі запасу.

Адвокатом Петруком О.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 подано до суду відповідь на відзив, згідно якого обставини викладені у відзиві на позовну заяву, позивачем не визнаються та просить суд відхилити вказаний відзив представника відповідача, як безпідставний.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2020 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2020 року, постановлено витребувати з Рівненського обласного державного нотаріального архіву належним чином завірену копію спадкової справи номер у спадковому реєстрі 623210 номер у нотаріуса №383 від 30.12.1997 року, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2020 року, доручено Рівненському місцевому центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги вирішити питання щодо призначення адвоката для здійснення представництва інтересів позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 17 червня 2021 року, замінено відповідача Жаврівську сільську раду Гощанського району, - на належного відповідача - Гощанську селищну раду.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 13 квітня 2022 року, постановлено витребувати з Рівненської районної державної адміністрації належним чином завірені копії Державного акта на право власності на землю бувшого КСП «Ім. Івана Франка» (с. Жаврів Гощанського району Рівненської області), списки членів КСП «Ім. Івана Франка» (с. Жаврів Гощанського району Рівненської області), копії протоколів загальних зборів КСП «Ім. Івана Франка» (с. Жаврів Гощанського району Рівненської області), за 1996-1997 роки.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 13 квітня 2022 року, постановлено витребувати з Рівненського обласного державного нотаріального архіву належним чином завірену копію спадкової справи номер у спадковому реєстрі 623210 номер у нотаріуса №383 від 30.12.1997 року, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 13 квітня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги просить задовольнити з підстав, викладених у позові та справу розглянути без його участі.

Адвокат Петрук О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити, при цьому зазначив, що позивач спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не приймав.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав, що вказані вимоги є безпідставними.

Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до такого висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що КСП «Ім. І.Франка» у зв`язку з розпаюванням земель, 19 червня 1993 року видано Державний акт на право колективної власності на землю серія РВ №00013 та додаток №1 до державного акта №00013.

Судом встановлено, ОСОБА_2 був членом КСП «Ім. І.Франка» Гощанського району Рівненської області та був включений в список громадян громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, що підтверджується записами додатку 1 до Державного акта №00013.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 повторно виданого 08 серпня 2019 року виданого Гощанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №11.

З додатку № 2 до протоколу комісії КСП «ім. І.Франка» від 06 лютого 1997 року про зміни та доповнення в списках, вбачається, що ОСОБА_2 виключено зі списку як такий, що помер.

Згідно довідки Жаврівської сільської ради Гощанського району Рівненської області від 06.11.2020 №479, ОСОБА_2 до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав в житловому будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку проживали і були зареєстровані: дружина ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що позивач є сином померлого ОСОБА_2 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 повторно виданого Гощанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №28.

Позивач, вказуючи, що оскільки померлий ОСОБА_2 який неправомірно був виключений зі списку громадян-членів КСП, мав право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Ім. І. Франка» Гощанського району Рівненської області та таке право, як до спадкоємця за законом перейшло до позивача, водночас приватний нотаріус Гощанського районного нотаріального округу Строкаль В.Д. відмовив у заведенні спадкової справи після смерті ОСОБА_2 оскільки ОСОБА_1 не прийняв спадщину. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом свого права.

Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов`язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту З мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року N 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 25 Земельного кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, які мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості), ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність, п. а ч. З ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що захист права громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення внатурі (на місцевості)земельних ділянок власникам земельних паїв» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Частиною 3 ст. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку, а документом, що посвідчує вказане право є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» з 1995р. проводилося розпаювання земель КСП ім. Івана Франка в Гощанському районі Рівненської області.

Пунктом 2 Указу Президента України від08.08.1995р.№ 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствами організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта направо колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними.

Відповідно до п. 24 ППВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року, член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року(561-12),Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95(720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР ( 1540-06 ). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Ураховуючи викладене, оскільки ОСОБА_2 як член КСП включений до списку Державного акта на право колективної власності на землю серії РВ №00013 набув право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті, успадкування такого права мають його спадкоємці, які прийняли спадщину.

Суд виходить з роз`яснень, які викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Так, пленум Верховного Суду України в п.1 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що «відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщину, яка відкрилась до набрання чинності ЦК (435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом».

В даному випадку на час смерті ОСОБА_2 07 жовтня 1966 року та протягом встановленого законом строку на прийняття спадщини діяли норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (чинного на момент відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно з положеннями статей 548, 549, 554ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути:

- довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним;

- довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню;

- копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини;

- запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі);

- інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Вказані обставини узгоджують з позицією колегії суддів ЦС ВС згідно постанови № 305/235/17 від 25.03.2020.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ураховуючи викладене, судом встановлено, що за наявними матеріалами справи позивач ОСОБА_1 заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до нотаріальної контори не подавав, окрім того докази, які б підтверджували, що позивач вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_2 , відсутні. При цьому представник позивача в судовому засіданні підтвердив той факт, що позивач із заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини на час розгляду справи до суду не звертався.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Гощанського районного нотаріального округу Строкаль В.Д. правомірно відмовив позивачу у видачі заведенні спадкової справи, а тому підстав для задоволення позову щодо визнання права на земельну частку (пай) суд не вбачає, оскільки позивач після смерті батька ОСОБА_2 спадщину не прийняв.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 12, 81, 200, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Гощанської селищної ради про визнання права власності на земельну частку (пай), відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 14.11.2022.

Суддя Д.В. Пацко