ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 621/150/22 Номер провадження 22-ц/814/2341/22Головуючий у 1-й інстанції Бібік О.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю., при секретарі судового засідання: Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20 червня 2022 року у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є гроші ком» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 ТОВ «Фінансова компанія «Є гроші ком» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики «Простой» № -1946639 від 19.11.2021, укладеним згідно ЗУ «Про електронну комерцію», за яким відповідач отримала грошові кошти (споживчий кредит).

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 19.11.2021 року між сторонами укладено договір у вигляді електронного правочину у порядку ст. ст. 10 - 12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою офіційного веб-сайту Позивача шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором (смс-кодом), текст якого наведений у розділі 9 Договору. Пунктом 1.1. договору визначено, що позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 7500,00 грн. Позика надається за вирахуванням комісії вказаної в п. 1.4 Договору з суми, що підлягає одержанню Позичальником у користування, шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 .

19 листопада 2021 року грошові кошти у сумі 7312 гривень 50 копійок були зараховані за банківську картку відповідача.

Позивач вказує, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов?язання за договором не виконала, у зв?язку з чим виникла заборгованість у розмірі 10100,00 грн, яка складається з наступного: 5 007 гривень 50 копійок - заборгованість у вигляді тіла позики; 2 533 гривень 91 копійок - заборгованість у вигляді процентів; 1 547 гривні 75 копійок - заборгованість у вигляді комісій; 1010 гривень 84 копійок - заборгованість у вигляді пені.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20 червня 2022 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є гроші ком» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Є гроші ком» заборгованість за договором позики «Простой» № від 19.11.2021 у розмірі 10100 грн та судовий збір у розмірі 2 481 грн.

З вказаним рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 та подала на нього апеляційну скаргу,в якій прохає скасувати рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20 червня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що вказана справа розглянута судом першої інстанції без її участі, у зв?язку з чим вона була позбавлена можливості надати свої пояснення та докази по справі. Зокрема вказує, що нею 19.11.2021 року (в день укладення договору позики) повернуто позивачу кошти у розмірі 7500,00 грн, а отже вимоги позивача про стягнення з відповідача 10100,00 грн не можуть бути задоволені у зв?язку з їх необгрунтованістю.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 19.11.2021 року між ТОВ ФК «Єгроші ком» та ОСОБА_1 укладено договір позики «Простой» №-1946639, за яким ОСОБА_1 отримала грошові кошти (споживчий кредит). Позивач надав до справи роздрукований текст згаданого договору (а.с. 8-19).

Так, пунктом 1.1. Договору визначено, що позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 7500,00 грн. Позика надається за вирахуванням комісії вказаної в п. 1.4 Договору з суми, що підлягає одержанню позичальником у користування, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .

Укладений між сторонами Договір передбачає нарахування позичальнику наступних комісій: п.1.4. - одноразову комісію за видачу позики у розмірі 2,5%, але не менше ніж 100,00 гривень від суми позики, вказаної у п.1.1. Договору, яка підлягає сплаті в момент видачі позики шляхом її утримання Позивачем; п. 1.4.1. - комісію за обслуговування позики у розмірі 0,2% від суми позики, вказаної у п.1.1. Договору, яка нараховується щоденно; п. 1.4.2. - комісію за обслуговування особистого кабінету позичальника у розмірі 10,00 грн на тиждень, та яка нараховується з наступного дня за днем отримання позики; п.3.1. - комісію за смс-інформування позичальника про актуальний розмір заборгованості у розмірі 12,00 гривень, яка нараховується щоденно.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що позичальник зобов?язаний здійснювати повернення позики, нарахованих процентів та комісій на умовах, встановлених цим Договором. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою та передбачених Договором комісій здійснюватиметься у відповідності до умов цього Договору та Додатку №1 до цього Договору (графіку платежів).

Пунктом 1.3 Договору (з урахуванням додаткової угоди до Договору) датою повернення позики та сплати всіх комісій встановлено 18.12.2021 року.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Є гроші ком» суд першої інстанції виходив з того, що позикодавець повністю виконав свої зобов?язання за вказаним договором та надав відповідачу позику в розмірі 7500,00 грн, які були перераховані на банківську картку відповідача. Проте, відповідач ОСОБА_1 свої зобов?язання за вказаним договором не виконала, а тому з неї з урахуванням вимог ч.2 ст. 625 ЦК України на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 10100,00 грн.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися виходячи з наступних підстав.

Правовідносини у даній цивільній справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України, а також Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.11.2021 року між ТОВ ФК «Є гроші ком» та ОСОБА_1 укладено договір позики «Простой» №-1946639 на споживчі цілі у вигляді електронного правочину у порядку ст. ст. 10 - 12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою офіційного веб-сайту Позивача шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором (смс-кодом), текст якого наведений у розділі 9 Договору.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 19.11.2021 року отримала грошові кошти у розмірі 7500,00 грн. строком на 30 (тридцять) календарних днів, які мають бути повернуті у термін до 18.12.2021 року включно (п.1.3 Договору позики) (а.с.8-19).

Тобто, після підписання вказаного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов?язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов?язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно тарифів та повернути кредит.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 1.8 укладеного між сторонами Договору визначено порядок та умови відмови від надання та одержання Позики.

Згідно п.1.8.1 Договору Позичальник мажє право протягом 14 календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від нього без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

У пункті 1.8.4 Договору зазначено, що протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від Договору Позичальник зобов?язаний повернути Позикодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим Договором, та сплатити процентим з період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою встановленою Договором.

Позичальник не зобов?язаний сплачувати будь-які інші платежі у зв?язку з відмовою від Договору (п.1.8.5 Договору).

Пунктом 1.8.6 Договору визначено, що відмова від Договору є підставою для припинення договорів щодо супровідних послуг, що були визначені як обовязкові для отримання кредиту, укладених Позичальником.

Так, з доданої до апеляційної скарги квитанції № ЕБЕБ-КР24-1АК8-Е7Р5 від 19.11.2021 вбачається, що 19.11.2021 о 21:31:51 год. відповідач ОСОБА_1 сплатила позивачу кошти в сумі 7500,00 грн. Даний факт позивачем не спростовано, про його наявність суду призверненні з позовом не повідомлено, чим введено суд першої інстанції в оману.

Тобто, з вищевикладеного вбачається, що відповідач ОСОБА_1 відмовилася від договору а отримані у позику 7500,00 грн. повернула в день їх отримання, а саме 19.11.2021 року, а тому вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 10100,00 грн, є необгрунтованими.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є гроші ком»про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у розмірі 10100,00 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20 червня 2022 року з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є гроші ком».

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

Так, при подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачувався судовий збір у розмірі 3721,50 грн. Оскільки даною постановою у задоволенні позовних вимог відмовлено, тому з позивача ТОВ «Фінансова компанія «Є гроші ком» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути суму понесених нею судових витрат у розмірі 3721,50 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20 червня 2022 року -скасувати.

Постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є гроші ком» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є гроші ком» (, адреса: 49044, м. Дніпро, вул. Шевченка 51Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) 3721,50 (три тисячі сімсот двадцять одну гривню 50 копійок) грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ С.А. Гальонкін_______________ О.Ю. Кузнєцова