Постанова

Іменем України

03 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 522/13071/19

провадження № 61-11427 св 21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;

третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Таранська Аліна Миколаївна;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2020 року у складі судді Свяченої Ю. Б. та постанову Одеського апеляційного суду від 01 червня 2021 року у складі колегії суддів: Таварткіладзе О. М., Погорєлової С. О., Заїкіна А. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПТ КБ «ПриватБанк»), третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Таранська А. М., про зняття обтяження з нерухомого майна, в якому просив припинити обтяження квартири АДРЕСА_1 , яка передавалася в іпотеку банку для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2020 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - Климович А. В. - про закриття провадження у справі задоволено, провадження у справі закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами відсутній предмет спору, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 19 250 грн.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не підтримав своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, тому заява позивача про стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача підлягає задоволенню на підставі частини третьої статті 142 ЦПК України.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Одеського апеляційного суду від 01 червня 2021 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2020 року змінено, стягнувши з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору у розмірі 384 грн 20 коп. В іншій частині додаткове рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивач відмовився від своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення до нього позову та відкриття провадження у справі, тому позивач має право на відшкодування з відповідача понесених ним судових витрат.

Разом з тим, у разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача у зв`язку з його відмовою від позову має бути стягнуто 50% від сплаченого ним судового збору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, й ухвалити нове судове рішення, яким у стягненні судових витрат відмовити.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 821/227/17, від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16, від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18, що відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Також заявник вказує на порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2022 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 522/13071/19 з Приморського районного суду м. Одеси.

У жовтні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2022 року зазначену справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд не звернув увагу на положення частини третьої статті142 ЦПК України про те, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються.

Позивачем не надано доказів фактичного понесення ним витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі, а сума заявлених витрат не відповідає вимогам розумності та справедливості.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2020 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - Климович А. В. - про закриття провадження у справі задоволено, провадження у справі закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами відсутній предмет спору, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

23 січня 2020 року позивач звернувся до суду із заявою про відмову від позову, посилаючись на те, що після звернення до суду відповідач 09 січня 2020 року добровільно звернувся до нотаріуса із заявою про припинення обтяження, яке того ж дня нотаріус припинив (а.с. 101).

Посилаючись на відсутність предмету позову, через добровільне виконання відповідачем вимог позивача до ухвалення рішення суду, позивач просив закрити провадження у справі. Також позивач просив вирішити питання про стягнення судових витрат, які складаються із судового збору у розмірі 768 грн 40 коп. та витрат, понесених на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 19 250 грн. До заяви додано: договір про надання правничої (правової) допомоги адвокатом Шевченком І. В. від 17 липня 2019 року (а.с. 78); акт приймання-передачі наданих послуг адвокатом Шевченком І. В. від 20 січня 2020 року на суму 11 250 грн (а.с. 79); договір про надання правничої (правової) допомоги адвокатом Климовичем А. В. від 06 вересня 2019 року (а.с. 80); акт приймання-передачі наданих послуг адвокатом Климовичем А. В. від 21 січня 2020 року на суму 8 тис. грн та розрахунок на цю суму (а.с. 81-82).

Відповідно до умов договору укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Шевченком І. В. від 17 липня 2019 року (пункти 3.1., 3.2.), сторони домовились, що надання професійної (правничої) допомоги виконавцем адвокатом Шевченко І. В. здійснюється в погодинній основі. Вартість однієї години надання правничої (правової) допомоги складає 1 500 грн. Підтвердження фактичного надання правничої (правової) допомоги є підписання сторонами відповідного акту.

Відповідно до акту приймання-передачі від 20 січня 2020 року (а.с. 97), адвокатом Шевченко І. В. були здійснені послуги на суму 11 250 грн, з яких: 3000 грн - аналіз судової практики у правовідносинах про зняття обтяження з нерухомого майна (2 години); 4 500 грн - підготовка позовної заяви (3 години); 1 500 грн - підготовка додатків до позовної заяви, виготовлення їх копії та засвідчення в установленому законом порядку (1 година); 1 500 грн - написання клопотання про витребування доказів (1 година); 750 грн - направлення адвокатом позову до суду (0,5 години).

Відповідно до умов договору укладеного між ОСОБА_1 та адвокатським бюро Андрія Климовича в особі керуючого партнера Климовича А. В. (пункти 3.1., 3.2., 3.3.) сторони домовились, що надання професійної правничої (правової) допомоги виконавцем адвокатом Климовичем А.В. здійснюється у погодинній основі. У разі участі адвоката у будь-яких процесуальних діях (судові засідання, інші дії) за межами Миколаївської області вартість послуг адвоката становить 5 000 грн за одну таку процесуальну дію (наприклад, участь у судовому засіданні). Вартість однієї години надання професійної правничої (правової) допомоги адвокатом відповідно до цього договору становить 1 500 грн. Загальна вартість наданої професійної правничої (правової) допомоги за цим договором визначається на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі наданих послуг, а також рахунків, виставлених адвокатом. Замовник зобов`язаний оплатити рахунки адвоката протягом 30 днів з дня набрання законної сили судовим рішенням у конкретній справі.

Відповідно до акту приймання-передачі від 21 січня 2020 року (а.с. 99), адвокатом Климовичем А. В. були здійснені послуги на суму 8 000 грн, з яких:- 5 000 грн - за участь у судовому засіданні Приморського районного суду м. Одеси 16 жовтня 2019 року (а.с. 45); 750 грн - підготовка заяви про відмову від позову (0,5 години); 750 грн - формування додатків до заяви, виготовлення їх копій та засвідчення адвокатом (0,5 години); 1 500 грн - написання заяви про відмову від позову з підготовкою копій завірених належним чином доказів.

Таким чином, загальна вартість правничої допомоги адвокатами Шевченком І. В. та Климовичем А. В. позивачу складає 19 250 грн.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 19 250 грн.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не підтримав своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, тому заява позивача про стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача підлягає задоволенню на підставі частини третьої статті 142 ЦПК України.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З-поміж основних засад (принципів) цивільного судочинства законодавець виділяє, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша, друга статті 5 ЦПК України).

Процесуальний порядок провадження в цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У справі, що переглядається, ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до зняття обтяження з нерухомого майна, в якому просив припинити обтяження квартири АДРЕСА_1 , яка передавалася в іпотеку банку для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.

До моменту ухвалення рішення по суті спору, а саме 23 січня 2020 року, представник позивача ОСОБА_1 - Климович А. В. - подав до суду заяву про стягнення судових витрат з відповідача, в якій посилався на те, що після звернення до суду відповідач 09 січня 2020 року добровільно звернувся до нотаріуса із заявою про припинення обтяження, яке того ж дня нотаріус припинив, а тому у справі відсутній спір. Посилаючись на відсутність предмету позову у зв`язку з добровільним виконанням відповідачем вимог позивача до ухвалення рішення суду, просив закрити провадження у справі та вирішити питання про стягнення судових витрат, які складаються із судового збору у розмірі 768 грн 40 коп. та витрат, понесених на професійну правничу допомогу адвоката, у розмірі 19 250 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2020 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - Климович А. В. - про закриття провадження у справі задоволено, провадження у справі закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору сторонами не оскаржувалося ні до суду апеляційної інстанції, ні до суду касаційної інстанції.

Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду регламентується статтею 142 ЦПК України.

Відповідно до положень цієї статті у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі закриття провадження передбачає, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Разом із тим, у результаті закриття провадження процесуальний закон не передбачає відшкодування судових витрат, понесених позивачем.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 308/12079/18 (провадження № 61-6836св20), від 04 серпня 2021 року у справі № 686/9357/20 (провадження № 61-7728св21), від 08 вересня 2021 року у справі № 279/5943/18 (провадження № 61-17894св20).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Таким чином, ураховуючи те, що ОСОБА_1 не оскаржена ухвала суду про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, а стаття 142 ЦПК України не містить положення про відшкодування позивачу витрат на правову допомогу в разі закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України (за відсутністю предмета спору), суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про стягнення судових витрат.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - Климович А. В. - про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 01 червня 2021 року скасувати.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - Климович Андрія Володимировича - про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович