Провадження №2/523/1731/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

за участю секретаря - Дзюба Г.І.

за участю представника позивача - Мельник О.О.

за участю представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добровольський-73/73а» про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добровольський-73/73а» про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради здійснює свою діяльність на підставі Положення про Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 07.12.2016р. № 1328-VII (зі змінами). Відповідно до повноважень, наданих Положенням, є уповноваженим органом з управління житловим фондом комунальної власності територіальної громади міста на території Суворовського району, веде облік житлового фонду комунальної власності; здійснює контроль за його використанням, веде облік громадян району, які потребують поліпшення житлових умов, та вирішує питання про надання вільних житлових приміщень у встановленому законодавством порядку.

Квартира АДРЕСА_1 , яка знаходилась у користуванні померлої ОСОБА_4 , не приватизована та, відповідно знаходиться у комунальній власності громади м. Одеси в особі Одеської міської ради та оперативному управлінні Суворовської районної адміністрації.

Згідно з інформацією КП «БТІ» Одеської міської ради від 21.08.2020р. відповідно до архівних даних, реєстрація права власності нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 до 31.12.2012 року в комунальному підприємстві не проводилась.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 відомості таро реєстрацію права власності станом на 05.11.2020р. відсутні.

Відповідно до інформації, наданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, відомості № СЗ-222227-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні у квартирі АДРЕСА_1 , станом на 18.10.2020р. зареєстровані громадяни:

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована 27.06.1988р. (померла);

2. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована 16.11.2000р.;

3. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована 16.11.2000р.

Основним наймачем квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла у 2018 році. На теперішній час зареєстровані особи за вищезазначеною адресою до Суворовської районної адміністрації, а саме, з проханням переоформити особовий рахунок на своє ім`я не звертались.

З 01.01.2020 року житловий будинок АДРЕСА_2 перебуває в управлінні Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добровольський- 73/73А».

Згідно з актом проживання (не проживання) складеним 31.07.2020р. головою правління ОСББ ««Добровольський-73/73А» та підписанням мешканцями сусідніх квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , в квартирі АДРЕСА_6 з осені 2018 року на теперішній час ніхто не проживає. ОСОБА_4 померла, її дочка ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 в квартирі не з`являються, оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території не здійснюють. Квартира перебуває у занедбаному стані, двері не зачиненні. Контактних даних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в ОСББ ««Добровольський-73/73А» немає.

На підставі викладеного позивач просить:

1.Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання.

2.Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання.

В судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також підтвердив обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідачки ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав у повному обсязі, а також пояснив, що дійсно після смерті ОСОБА_4 в квартирі ніхто не проживав, оскільки квартира потребувала ремонту. Так в кватирі було неможливо проживати, оскільки дах будинку мав течу, яка не була усунута житлово-експлуатаційною організацією. Окрім того, ОСОБА_2 чинила певні перешкоди у користуванні квартирою, а тому ОСОБА_3 не мала можливості починати ремонт в квартирі. На теперішній час, в квартирі здійснюється ремонт, після завершення якого ОСОБА_3 має бажання проживати в квартирі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась за місцем реєстрації, проте судові повістки не отримує, встановити місце фактичного проживання є неможливим, а тому додатково повідомлялась про розгляд справи шляхом надання відповідного оголошення на сайті суду.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що основним наймачем квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла у 2018 році. На теперішній час зареєстровані особи за вищезазначеною адресою до Суворовської районної адміністрації, а саме, з проханням переоформити особовий рахунок на своє ім`я не звертались.

В квартирі залишились зареєстрованими ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована 16.11.2000р.; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована 16.11.2000р.

З 01.01.2020р. року житловий будинок АДРЕСА_2 перебуває в управлінні Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добровольський- 73/73А».

Згідно з актом проживання (не проживання) складеним 31.07.2020р. головою правління ОСББ ««Добровольський-73/73А» та підписанням мешканцями сусідніх квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , в квартирі АДРЕСА_6 з осені 2018 року на теперішній час ніхто не проживає. ОСОБА_4 померла, її дочка ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 в квартирі не з`являються, оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території не здійснюють. Квартира перебуває у занедбаному стані, двері не зачиненні.

Судом встановлено, що дійсно після смерті ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 дійсно ніхто не проживав.

Вищевказаний факт підтверджується актом від 31.07.2020р., а також поясненнями представника відповідача.

В той же час, квартира АДРЕСА_1 перебувала у непридатному для проживання стані, що підтверджується наданими фотографіями, а також відеозаписом, що був відтворений судом в процесі розгляду справи.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_3 пояснив, що відповідачка почала роботи ремонт в квартирі з метою постійного проживання.

Судом також встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає без поважних причин з 2020р., відомостей про фактичне місце проживання судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 статті 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців.

Стаття 72 Житлового кодексу України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, проводиться у судовому порядку.

Враховуючи викладені обставини суд вважає, що відповідачка ОСОБА_2 втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 , оскільки не проживає в квартирі без поважних причин понад шість місяців.

В той же час, суд вважає, що відсутні підстави для визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 з наступних підстав.

Так у постанові від 28 квітня 2020 року в справі № 761/20452/17 (провадження № 61-45637св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частиною 2 статті 64 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Вичерпного переліку поважності причин непроживання у житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.

Таким чином, предметом доказування у даній справі, з урахуванням змісту позовних вимог та правових підстав, за яких ці вимоги пред`явлено позивачем, є відсутність або непроживання відповідача без поважних причин понад один рік у домоволодінні, власником якого є позивач.

Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені законом строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Подібні висновки висловлено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року в справі № 490/12384/16-ц (провадження № 61-37646св18), від 22 листопада 2018 року в справі № 760/13113/14-ц (провадження № 61-30912св18), від 26 лютого 2020 року в справі №333/6160/17 (провадження № 61-7317св19), від 18 березня 2020 року в справі № 182/6536/13-ц (провадження № 61-23089св19), від 12 травня 2021 року в справі № 301/288/20 (провадження № 61-2566св21).

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 фактично повернулась до квартири АДРЕСА_1 , оскільки здійснює ремонт в квартирі, що підтверджується належними та допустимими доказами.

Отже позовні вимоги Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_3 про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добровольський-73/73а» про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

2. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

3. Позовні вимоги Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_3 про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду в 30 -ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя

Повний текст рішення складено та підписано 07.11.2022