Справа № 159/3471/22
Провадження № 2/159/1104/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Шишиліна О.Г.,

із участю секретаря судового засідання Панечко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 вересня 2022 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження по справі для подання відзиву на позовну заяву.

03 жовтня 2022 року, представником позивача адвокатом Клімуком О.С., було подано заяву про затвердження мирової угоди, розгляд якої просив проводити без його участі та участі позивача.

Крім того, 03 жовтня 2022 року відповідачем було подано заяву до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з проханням затвердити подану мирову угоди, одночасно розгляд якої просив проводити без його участі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність перешкод для затвердження мирової угоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2022 року по справі № 159/7102/21, долученого до позовної заяви, судом встановлено, що 10 серпня 1997 року між позивачем та відповідачем міським відділом реєстрації актів громадського стану м. Ковель було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 280 та 10 серпня 1997 року видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2022 року по справі № 159/7102/21 шлюб між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , було розірвано.

Тобто, у період часу з 10 серпня 1997 року по 19 травня 2022 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі.

За час перебування позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу від 18 березня 2005 року, ОСОБА_2 , було набуто та зареєстровано право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6788162 від 21 березня 2005 року. Крім того, ОСОБА_2 , було набуто право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:004:0036, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04 квітня 2005 року № 1119, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 031228 від 25 жовтня 2005 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , було набуто право власності на нерухоме майно, а саме промисловий магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 37,1 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності (індексний номер № 42480527 від 19 серпня 2015 року).

26 жовтня 2022 року представником позивача було подано до суду клопотання про долучення доказів, на підставі яких судом встановлено, що за час перебування позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_2 , було набуто право власності на земельну ділянку кадастровий номер № :02:001:0030, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 078842 від 21 жовтня 2005 року. Крім того, ОСОБА_2 , було набуто право власності на земельну ділянку кадастровий номер № :02:001:0029, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 078841 від 21 жовтня 2005 року.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України передбачає, у тому числі, можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень частин першої четвертої статті 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Перевіривши фактичні обставини справи, при вирішенні питання про наявність підстав для затвердження мирової угоди, суд керується наступним.

Положеннями ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 ЦК України).

Тлумачення ст. 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а у випадку поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Перевіривши умови мирової угоди суд дійшов висновку, що вони не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб та є виконуваними.

З огляду на те, що мирова угода сторін відповідає вимогам ст. 207 ЦК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження мирової угоди.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Згідно із ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Суд звертає увагу сторін, що ст. 208 ЦПК України визначено, що виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом і має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 207, 208, 247, 255, 256, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у викладеній сторонами редакції:

1) спільно нажите майно у вигляді квартири АДРЕСА_5 , земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:004:0036, загальною площею 0,1234 га., за адресою: АДРЕСА_1 , промисловий магазин площею 37,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 залишається у власності ОСОБА_2 ;

2) в порядку компенсації ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_1 належні особисто йому земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0029, загальною площею 2500 кв.м., та для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0030, загальною площею 1000 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 ;

3) визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0029, загальною площею 2500 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0030, загальною площею 1000 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

Закрити провадження у справі.

Мирова угода набирає чинності з моменту набрання законної сили ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області про її затвердження.

Судові витрати залишити за сторонами.

Вказана ухвала в частині виконання умов мирової угоди, після набрання нею законної сили є виконавчим документом.

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченого законодавством для виконання судових рішень Строк пред`явлення ухвали до примусового виконання протягом 3 років.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_6 .

СуддяО. Г. Шишилін