справа № 361/354/22
провадження № 2-з/361/157/22
УХВАЛА

03 листопада 2022 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати об`єктом права спільної власності ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в рівних частках, по Ѕ частки кожному, земельну ділянку площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :00:063:1277.

31 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення цього позову, у якій просить накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :00:063:1277, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, посилаючись на те, що у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа № 361/5442/19 за його позовом до ОСОБА_2 про встановлення нікчемності попереднього договору № 15.11.17, укладеного 15 листопада 2017 року між ним і ОСОБА_2 , на строк до 31 грудня 2018 року, застосування наслідків недійсності цього правочину та стягнення на його користь з ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 13518778 грн. 07 коп. У ході вказаної справи судом вжито заходів забезпечення його позову та накладено арешт на належні відповідачу ОСОБА_2 три квартири і три земельні ділянки. Проте, враховуючи заявлений ним розмір грошових коштів, які він просить стягнути суд на його користь з ОСОБА_2 у справі № 361/5442/19, вважаючи, що зазначеного майна, на який судом накладено арешт для забезпечення його позову, є недостатньо для виконання судового рішення, звернувся до суду з позовною заявою про визнання об`єктом спільної власності ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , у рівних частках по Ѕ частки кожному, земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :00:063:1277, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що 24 квітня 2020 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що, на його думку, є безспірним фактом, а враховуючи, що вказана вище земельна ділянка придбана після укладення шлюбу між відповідачами та право власності на неї зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3 , вважає, що на підставі ст. 60 СК України відповідачам дана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності подружжя, тому він звернувся до суду з цим позовом. Вказував на те, що, враховуючи суму грошових коштів, яку він просить стягнути із відповідача ОСОБА_2 у цивільній справі № 361/5442/19, та у разі задоволення його позову у цій справі № 361/354/22, відповідачі будуть вживати дії для уникнення виконання судового рішення, зокрема, можуть укласти між собою шлюбний договір та розпорядитися цим майном на власний розсуд, що істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення його порушених прав, тому вважає доцільним вжиття заходів забезпечення позову про які він просить суд. Даний захід забезпечення його позову буде співмірним із заявленими позовними вимогами та не спричинить збитків відповідачам.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексом заходів забезпечення позову.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві та знаходяться у нього або в інших осіб.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд повинен перевірити: наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду та повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У ст. ст. 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися у тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

За змістом і формою заява про забезпечення позову повинна відповідати вимогам ст. 151 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у заяві про забезпечення позову не достатньо лише послатись на диспозицію відповідної норми права, заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи підтверджені. Не може бути задоволена заява про забезпечення позову, якщо заявник не надав доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Наведене вище свідчить про те, що законодавчо встановлено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт на майно, що стосується лише майна, що належать відповідачеві.

Тобто, вирішуючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, суд має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти безпосередньо належить відповідачеві та де вони знаходяться.

Судом встановлено, що у січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати права об`єктом спільної власності ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у рівних частках, по Ѕ частки кожному, земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :00:063:1277, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (цивільна справа № 361/354/22).

В обґрунтування цього позову зазначав, що у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області на розгляді перебуває цивільна справа № 361/5442/19 за його позовом до ОСОБА_2 про встановлення нікчемності попереднього договору № 15.11.17, укладеного 15 листопада 2017 року між ним і ОСОБА_2 , застосування наслідків недійсності цього правочину та стягнення на його користь з відповідача ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 13518778 грн. 07 коп. У ході цієї справи судом вжиті заходи забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_2 .

Із обґрунтування позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що метою поданого ОСОБА_1 позову у цивільній справі № 361/354/22 є визнання за відповідачем ОСОБА_2 права власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :00:063:1277, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка, на думку позивача, придбана відповідачами у період шлюбу, право власності на яку зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3 , суть цього позову фактично зводиться для забезпечення позову в іншій цивільній справі № 361/5442/19.

На підтвердження факту належності відповідачу ОСОБА_3 на праві власності земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :00:063:1277, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, позивач ОСОБА_1 надав суду Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і Реєстру прав власності на нерухоме майно від 15 листопада 2021 року за № 284692882, з якої вбачається, що ОСОБА_3 належить зазначена земельна ділянка.

Доказів на підтвердження того, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому у шлюбі, позивачем ОСОБА_1 до суду не подано.

Разом з тим, 28 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_1 у ході розгляду цієї цивільної справи № 361/354/22 подав до суду клопотання про витребування у Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідченої копії свідоцтва про шлюб, який укладено 24 квітня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також інформації про розірвання шлюбу між ними, якщо такий факт мав місце.

Вказане клопотання, станом на день подання позивачем ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову, судом ще не розглянуто.

Враховуючи наведене вище, слід дійти висновку, що у суду, на день розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 361/354/22, відсутня інформація на підтвердження обставин, зазначених позивачем у заяві про забезпечення позову та якими він обґрунтовую дану заяву, зокрема, інформації про те, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що позбавляє суд можливості пересвідчитися у тому, що земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер :00:063:1277, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належить відповідачу ОСОБА_3 та на яку позивач ОСОБА_1 просить накласти арешт, дійсно придбана відповідачами у період їхнього перебування у шлюбі.

Всупереч ч. 1 ст. 151 ЦПК України та враховуючи зазначені обставини у цій справі, позивач ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову не надав доказів, на підтвердження викладу обставин, якими він обґрунтовує свою заяву, що позбавляє суд можливості перевірити чи не будуть порушені права та інтереси ОСОБА_3 при вжиті заходів забезпечення позову, яка є власником нерухомого майна, та на яке позивач ОСОБА_1 просить накласти арешт.

У даному випадку забезпечення позову ОСОБА_1 без зазначення вказаних вище відомостей, суперечить інституту забезпечення позову та суд, вирішуючи це питання бере до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, та враховує, що це може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову вимогам, встановленим ст. 151 ЦПК України, не відповідає.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 149, 150, 151, 153, 259, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовуповернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київської апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Дутчак І. М.