Справа №760/3774/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ заочне /

29 вересня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А, за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , 3-я особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить у рахунок погашення заборгованості перед банком за Кредитним договором про №0 від 19 березня 2008 рок, звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить відповідачу,шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом в сумі, яка складає - 1 324 000, 00 гр.

Посилається в позові на те, що 19 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» / правонаступник АТ «Альфа-Банк» / та третьою особою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого третій особі було надано кредит у сумі 137 000, 00 дол. США.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором було укладено іпотечний договір № 80278 від 19 березня 2008 року, відповідно до якого банку передано нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

В зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором станом на 29 вересня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 378 546, 76 дол. США, яка складається з:

- 133 456, 26 дол. США прострочена заборгованість;

- 245 090, 50 дол. США строкова заборгованість по нарахованих відсотках.

Відповідно до інформації довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №273246520 від 03 вересня 2021 року предмет іпотеки на даний час належить відповідачу ОСОБА_3 .

Зазначає, що з точки зору ст. 23 Закону України « Про іпотеку» Договір іпотеки є дійсним для відповідача.

Виходячи з того, що умови кредитного договору боржником не виконані, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 18 лютого 2022 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 22 лютого 2022 року в справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечує.

Відповідач та третя особа в судове засідання неодноразово не з`являлися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Про причину неявки суд до відома не поставили.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

Пояснення від третьої особи також не надходили.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього та враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За приписом ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України окремим видом застави є іпотека - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Як передбачено ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Судом встановлено, що 19 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та третьою особою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0, за умовами якого й був наданий кредит у розмірі 137 000, 00 дол. США.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором № 0 було укладено іпотечний договір № 80278 від 19 березня 2008 року, відповідно до якого банку передано нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належала іпотекодавцю ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу предмету іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В.

/ а. с. 5 - 10, 18 - 20 /

В зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором № 0 станом на 29 вересня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 378 546, 76 дол. США, яка складається з:

- 133 456, 26 дол. США прострочена заборгованість;

- 245 090, 50 дол. США строкова заборгованість по нарахованих відсотках.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 273246520 від 03 вересня 2021 року на підставі договору купівлі-продажу від 19 лютого 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко А.В., предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належала іпотекодавцю ОСОБА_2 , було відчужено відповідачу ОСОБА_3 .

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 56710050 від 19 лютого 2021 року.

/ а.с. 12 /

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

В пункті 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»).

Дана правова позиція висловлена і в постанові Верховного Суду в справі № 338/1769/15 від 08 квітня 2019 року.

Виходячи з цього, квартира, що належала ОСОБА_2 та є предметом договору іпотеки, укладеного між нею та банком, була відчужена останньою на користь відповідача ОСОБА_3 , який набув право власності на неї та, відповідно, набув статусу іпотекодавця.

Таким чином відповідач за умовами іпотечного договору має всі права та несе всі обов`язки у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно з ч.1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека, як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

За правилами ч.1 ст.589 ЦК України та ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За правилами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

В п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне подання вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві.

З наведеного вище випливає, що звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником зобов`язання.

Умовами ст. 590 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.

Відповідно до п.п.4.1.1. договору іпотеки Іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором.

З точки зору частин 2 і 3 ст. 16 ЦК України, статей 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» позивач, як іпотекодержатель, має право захистити свої майнові права звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п.п.4.2.1. Договору іпотеки звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 41 вище приведеної постанови Пленуму при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК).

З наданого позивачем при зверненні до суду Висновку про вартість майна, виконаного ТОВ «Незалежна експертна компанія», вартість об`єкта оцінки, становить 1 324 000, 00 гр.

Сума заборгованості за умовами договору станом на 29 вересня 2021 року становить 378 546, 76 дол. США, тобто обраний позивачем спосіб захисту є співмірним вартості майна.

Відповідно до п. 42 вище приведеної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України.

Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача та їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 19 860, 00 гр. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 526, ч.1 ст.575, ч.1 ст.589, 590, 611, 1049-1050,1054 ЦК України, ст.ст.1, 23, 33, 36, 37, ч.ч.1,2 ст.39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.3-4,10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 224, 263 - 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором № 0 від 19 березня 2008 року, яка станом на 29 вересня 2021 року складає 378 546, 76 дол. США, що складається з: 133 456, 26 дол. США простроченої заборгованості; 245 090, 50 дол. США строкової заборгованості по нарахованих відсотках, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 44, 3 кв.м., житловою площею 27 кв.м., під АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 .

Звернення стягнення на предмет іпотеки провести шляхом проведення прилюдних торгів та встановити початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом в сумі 1 324 000, 00 гр.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» 19 860, 00 гр. судового збору.

Позивач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: невідомий.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результати апеляційного розгляду справи.

Текст рішення складено 20 жовтня 2022 року.

Суддя Л.А. Шереметьєва