ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 634/621/21 Номер провадження 22-ц/814/4265/22Головуючий у 1-й інстанції Єрьоміна О.В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Хіль Л.М.

суддів: Дряниці Ю.В., Кузнєцової О.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в і інтересах ОСОБА_2

на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 20 грудня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до місцевого суду із вказаним позовом у якому прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до дня закінчення навчання, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, чи до досягнення двадцяти трьох річного віку за умови, що буде продовжувати навчання.

В обґрунтування позову зазначала, що від шлюбу з відповідачем вони мають повнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на її утриманні. На даний час дитина навчається на 1 курсі Обласного комунального закладу «Лозівський вищий коледж мистецтв», за денною формою здобуття освіти за освітньо-професійною програмою «Народна хореографія» за спеціальністю 024 «Хореографія, на бюджетній основі, що підтверджується довідкою з місця навчання №2/1/079 від 20 травня 2021 року.

Зазначала, що відповідач проживає окремо і добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Він повністю знаходиться на її утриманні. Вважає, що батько має змогу надавати дитині матеріальну допомогу до досягнення 23 років за умови продовження навчання.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 20 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 08 червня 2021 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

В іншій частині позовних вимог відмовлено

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах одного місяця піддано негайному виконанню.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , який діє в і інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на те, що судом було неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що позивачем не надано доказів які б підтвердили матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у відповідача інших дітей, наявність на праві власності володіння і користування майна та майнових прав, нерухомого майна, грошових коштів, корпоративних прав та його витрати, а також не надано доказів матеріального становища позивача.

Вказував, що позивачем після відкриття провадження було долучено до матеріалів справи довідку про доходи сина ОСОБА_4 , квитанції на його утримання та забезпечення, при цьому копії цих доказів не було надіслано відповідачу, тому суд не міг брати до уваги такі докази.

Зазначав, що у відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 було задано ряд питань, на які вона не надала відповіді.

Крім того місцевий суд не перевірив та не з`ясував спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину.

Разом з тим зазначав, що відповідач не ухиляється від своїх обов`язків та надає матеріальну допомогу синові.

Ураховуючи викладене, прохав скасувати рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 20 грудня 2021 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, згідно копії свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 одружилися 01 червня 2001 року, актовий запис №24. Після одруження присвоєне прізвище ОСОБА_6 (а.с.5).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтві про народження батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_3 (а.с. 6).

Відповідно до довідки КЗ «Лозівський фаховий вищий коледж мистецтв» Харківської обласної ради від 20 травня 2021 року №2/1/079 ОСОБА_4 навчається на І курсі спеціальності 024 «Хореографія» освітньої програми» Народна хореографія» денної форми навчання за державним замовленням. Наказ про зарахування від 07 вересня 2020 року №85. Термін навчання по 30 червня 2023 року (а.с. 11).

Згідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 .(а.с.8).

Відповідно довідки, виданої Сахновщинською селищною радою Красноградського району Харківської області від 20 травня 2021 року №1160 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає по АДРЕСА_1 та має склад сім`ї: син - ОСОБА_4 , 2003 року народження, син ОСОБА_7 , 2004 року народження (а.с. 10).

Згідно копії договору купівлі продажу жилого будинку від 06 лютого 1998 року, зареєстровано в реєстрі за №84, ОСОБА_2 є власником будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.39).

Відповідно до Судового наказу від 11 грудня 2018 року виданого Сахновщинським районним судом Харківської області, справа № 634/1203/18, ОСОБА_2 сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 , на утримання дітей, сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини, щомісячно з усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення дітьми повноліття (а.с.53-54).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_4 виданої КЗ «Лозівський фаховий вищий коледж мистецтв» Харківської обласної ради від 29 жовтня 2021 року, №3/272, загальна сума доходу за період з січня 2021 року по вересень 2021 року без урахування аліментів становить 2940,00 грн.(а.с.63) Також вбачається, що кошти отримані тільки за липень 2021 року, серпень 2021 року та вересень 2021 року у вищевказаному розмірі, доходів за період з 01 січня 2021 року по липень 2021 року не отримував.

До матеріалів справи надані копії квитанцій на утримання та забезпечення необхідним ОСОБА_4 , зокрема оплата у кімнаті відпочинку ОКЗ «Лозівський вищий коледж мистецтв ХОР, що підтверджується квитанціями про сплату 08 лютого 2021 року у розмірі 1661,00 грн та 30 серпня 2021 року у розмірі 2000,00 грн, всього у сумі 3661,00 грн. (а.с.64-74).

Відповідно до ч. 2ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток.

Згідно ст. 28 Конвенції про права дитини, дитина має право на освіту.

Відповідно до ч. 3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У відповідності до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч.1 ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з вимогами ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так матеріали справи свідчать про те, що у зв`язку з денною формою навчання ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги для оплати пов`язаних з навчанням витрат, зокрема, на придбання підручників та навчальних матеріалів, проїзду до навчального закладу, харчування, проживання в гуртожитку тощо, а отримана ним стипендії за період з січня 2021 року по вересень 2021 року у сумі 2940,00 грн. є явно недостатньою для забезпечення належних умов навчання, враховуючи прожитковий мінімум.

Станом на момент подачі позовної заяви, а саме: 08 червня 2021 року прожитковий мінімум для працездатної особи становив 2379 грн.

Отже, місцевий суд вірно зазначив, що отримані кошти, які виплачуються навчальним закладом студенту ОСОБА_8 , а саме стипендія на час навчання, є недостатніми для забезпечення його життєдіяльності на належному рівні.

Щодо посилання апелянта на те, що позивачем не надано доказів про матеріальний стан ОСОБА_4 , суд вважає безпідставними.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що повнолітній син ОСОБА_4 навчається на денній формі, факт його потреби у матеріальній допомозі є безумовним. Доказів того, що він здатний самостійно себе утримувати, має самостійний дохід або мати може самостійно його утримувати і у зв`язку з цим не потребує надання матеріальної допомоги з боку батька, матеріали справи не містять.

Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітню дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Судом також враховується наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу.

Оскільки, відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини на період навчання.

При цьому у свої апеляційній скарзі апелянт послався на те, що не надано доказів які б підтвердили матеріальне становище ОСОБА_2 та його можливість сплачувати аліменти на повнолітнього сина.

Апеляційний суд зауважує, що відповідачем не надано доказів щодо неспроможності виплати аліментів на утримання сина, який продовжує навчання як до місцевого суду, так і до суду апеляційної інстанції, тому колегія суддів відхиляє такі доводи.

Крім того колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з наданих позивачем доказів не вбачається спроможність відповідача сплачувати аліменти саме у визначеній у позові розміру, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо доходу відповідача.

Таким чином, висновок суду, що з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає стягнення 1/6 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 08 червня 2021 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 (двадцяти трьох) років, є правильним та відповідає законності.

Апеляційний су відхиляє доводи апелянта про те, що він не ухиляється від своїх обов`язків та надає матеріальну допомогу сину, оскільки вказане не підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин, суд першої інстанції всебічно та повно з`ясував обставини, які мають значення для справи, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку на предмет пропорційності співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою у контексті конституційного принципу верховенства права та права на справедливий розгляд, керуючись критерієм «поза розумним сумнівом», та вірно виходив з того, що є законні підстави для задоволення позову у визначеному судом розмірі.

У п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява №4241/03) від 28 жовтня 2010 року, остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11Конвенції(див. вище пункти 42-45), Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв`язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують рішення, яке ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в і інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 20 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 31 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя : Л.М. Хіль

Судді: Ю.В. Дряниця

О.Ю. Кузнєцова