Справа № 309/1777/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів : Куштана Б.П., Мацунича М.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 20 грудня 2021 року у складі судді Лук`янової О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,-

встановив :

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

Позов мотивовано тим, що з 20 січня 2007 року позивачка з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Хустського районного суду від 10 вересня 2012 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею. Згідно рішення Хустського районного суду від 10 вересня 2012 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання сина в розмірі 550 грн. щомісячно. В подальшому за рішеннями Хустського районного суду від 14 вересня 2015 року та від 18 жовтня 2018 року розмір стягуваних аліментів з відповідача збільшено і на теперішній час він сплачує на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1300 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення останнього судового рішення про розмір аліментів на утримання дитини її матеріальне становище погіршилось у зв`язку з розвитком кризових явищ у країні, загальним подорожчанням рівня життя через підвищення цін на комунальні послуги, товари першої необхідності, продукти харчування, медикаменти, транспортні послуги, поширенням сегменту платних послуг, поширенням негативних явищ в економічному житті країни, практичним переведенням дітей протягом останніх двох років на дистанційну форму навчання; витрати на виховання та розвиток здібностей сина збільшилися; розмір аліментів 1300 грн. практично наближений до мінімального розміру аліментів на утримання дитини у віці від 6 до 18 років; досягнути домовленості з відповідачем щодо збільшення розміру аліментів на утримання сина не вдалося, оскільки він уникає будь-якого спілкування з нею. Відповідач за віком та станом здоров`я здатний надавати більшу матеріальну допомогу своїй дитині, яка потребує такої допомоги у зв`язку з відсутністю особистих доходів та непрацездатністю. Відповідач займається підприємницькою діяльністю, але не зареєстрований як підприємець.

За вказаних обставин, позивач просила збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Хустського районного суду від 18 жовтня 2018 року та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 20 грудня 2021 року заявлений позов ОСОБА_2 задоволено.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Хустського районного суду від 18 жовтня 2018 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким стягувати з нього аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1800 грн., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при вирішенні вимог щодо зміни розміру аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, а також погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Апелянт звертає увагу, що у нього є дитина від іншого шлюбу, і станом на сьогоднішній день є безробітним, заробляє на життя тимчасовими підробітками, офіційного місця роботи не має, а тому згідний сплачувати аліменти у розмірі 1800 гривень щомісячно.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відхили апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що з 20 січня 2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано рішенням Хустського районного суду від 10 вересня 2012 року (а.с.7-8).

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою (а.с.6,18).

Рішенням Хустського районного суду від 10 вересня 2012 року з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 550 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття (а.с.7-8).

02 березня 2013 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_5 , у зв`язку з чим змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (а.с.22).

В подальшому, рішенням Хустського районного суду від 14 вересня 2015 року та від 18 жовтня 2018 року розмір стягуваних аліментів з відповідача збільшувався і на теперішній час він сплачує на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1300 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-11).

24 вересня 2020 року відповідач ОСОБА_1 зареєстрував за собою на праві приватної власності в цілому житловий будинок, загальною площею 135,5кв.м., житловою площею 80,2кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; підстава для державної реєстрації: декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ЗК04, видавник: виконавий комітет Хустської міської ради ради, Документ отримано з ЄРД; технічний паспорт, серія та номер: 23, виданий 09.09.2020, видавник: КПП «АРХІТЕКТУРА»; відомості з ДЗК, серія та номер: 23211914, виданий 24.09.2020, видавник: Державний земельний кадастр (а.с.19-21).

Ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Тобто, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 грн., з 1 липня 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році прожитковий мінімум для: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 грн., з 1 липня 2744 грн.

Згідно з абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України).

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідач зобов`язаний виконувати обов`язок по утриманню дитини нарівні з позивачкою.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

З врахуванням зазначеного, доведеним є факт, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру .

Окрім того, одержувач аліментів позивачка ОСОБА_2 надала суду доказ про обставину, яка враховується при збільшенні розміру аліментів у відповідності до ст.192 СК України: поліпшення матеріального стану платника аліментів, зокрема, поява у відповідача на праві приватної власності в цілому житлового будинку, загальною площею 135,5 кв.м., житловою площею 80,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Збільшуючи розмір стягуваних з апелянта аліментів з 1300 грн. до 2000 грн. щомісячно, суд першої інстанції правильно встановив і врахував, що з моменту присудження аліментів на дитину (2018 року) дитина підросла і витрати на її утримання значно зросли, матеріальне становище одержувача аліментів матері дитини, з якою проживають дитина погіршилися, а платник аліментів у 2020 року зареєстрував за собою на праві приватної власності в цілому житловий будинок, загальною площею 135,5кв.м., житловою площею 80,2кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , а також врахував і необхідність за загальним правилом дотримання рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини.

Визначений судом розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції не враховано, що офіційного місця роботи він не має, а підробляє тимчасовими заробітками, і має на утриманні дитину від іншого шлюбу, а тому згідний сплачувати аліменти у розмірі 1800 гривень щомісячно не заслуговують на увагу, оскільки дані обставини не спростовують обов`язку апелянта, як батька, який є молодою та працездатною особою щодо належного забезпечення своїх дітей. Крім того, визначений розмір аліментів і так є незначним. При цьому, спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дитини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків суду, а тому не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 20 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 02 листопада 2022 року.

Головуючий :

Судді: