Провадження № 2/686/491/22
Хмельницький міськрайонний судв складі:
головуючої судді ПавловськоїА.А.,
з участю секретаря судового засідання Цибульської Г.В.,
представника позивача прокурора Мельника В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хмельницький цивільну справу за позовомзаступника керівника Окружної прокурора міста Хмельницького в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спільних правовідносинах, Хмельницької обласної державної адміністрації (третя особа на стороні позивача, - ДП «Проскурівське лісове господарство») до Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження, скасування державного акту, зобов`язання повернути земельну ділянку лісогосподарського призначення та скасування держаної реєстрації у ДЗК, -
1. Стислий виклад позицій учасників справи
Позов мотивує тим, що розпорядженням голови Хмельницької районної державної адміністрації від 13.03.2010 №373/10-р затверджено для ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення (сінокіс), на території Масівецької сільської ради для ведення особистого селенського господарства площею 1,95 га.
Відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно до цього часу не внесено.
Окрім того, згідно з інформацією №404 від 05.08.2021 та схемою розташування зазначеної земельної ділянки, наданих ВО «Укрдержліспроект» спірна земельна ділянка накладається на земельні ділянки лісового фонду в межах Хмельницького лісництва ДП ХОСЛАП «Хмельницькагроліс», правонаступником якого є ДП «Проскурівське лісове господарство».
Таким чином, надана у приватну власність ОСОБА_1 спірна земельна ділянка належить до категорії земель лісогосподарського призначення, і після її незаконного надання у власність своє цільове призначення не змінила. Вона відноситься до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні ДП «Проскурівське лісове господарство», що підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.
Отже вилучення для не лісогосподарських потреб і передання у власність такої ділянки належало до повноважень Хмельницької ОДА.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задоволити із наведених підстав.
Представник третьої особи на стороні позивача, - ДП «Проскурівське лісове господарство» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності.
Представник відповідача Хмельницької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності в судовому засіданні відповідачів на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення.
2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 29.12.2021 вжито заходи забезпечення позову.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 29.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 26.01.2022.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 26.01.2022 закрито підготовче провадження у справі і призначено її до судового розгляду на 16.02.2022.
16.02.2022, 18.04.2022, 13.05.2022 судове засідання відкладено в зв`язку неповною явкою учасників процесу.
22.07.2022 розгляд справи закінчено ухваленням заочного рішення суду.
3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, мотивована оцінка доводів сторін і застосовані норми права
Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено, що 13.03.2010 року розпорядженням голови Хмельницької районної державної адміністрації №373/10-р затверджено для ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення (сінокіс), на території Масівецької сільської ради для ведення особистого селенського господарства площею 1,95 га.( арк. спр.38).
Згідно даного розпорядження ОСОБА_1 видано Державний акт серії №794175 на право власності на земельну ділянку , що розташована на території Масівецької сільської ради, за межами населеного пункту (арк.спр.36)
Згідно відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно до цього часу не внесено (арк. спр.42)
Згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування (арк.спр.28-33) надана у приватну власність ОСОБА_1 спірна земельна ділянка належить до категорії земель лісогосподарського призначення, і після її незаконного надання у власність своє цільове призначення не змінила. Вона відноситься до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні ДП «Проскурівське лісове господарство».
Згідно з інформацією №404 від 05.08.2021 та схемою розташування зазначеної земельної ділянки, наданих ВО «Укрдержліспроект» спірна земельна ділянка накладається на земельні ділянки лісового фонду в межах Хмельницького лісництва ДП ХОСЛАП «Хмельницькагроліс», правонаступником якого є ДП «Проскурівське лісове господарство».( арк.спр. 54)
За приписами статті 317 Цивільного кодексу України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. Згідно із ст. 587 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до ч. З ст. 142 Земельного кодексу України припинення права
постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки
В свою чергу відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 Земельного кодексу України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних міських рад відповідно до їх повноважень.
Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необгрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт«б» частини першої статті 164 Земельного кодексу України України).
Вказане переконливо свідчить про те, що Хмельницька районна державна адміністрація всупереч вищезазначених вимог законодавства, безпідставно передала у приватну власність землі лісового фонду, за відсутності згоди власника та постійного землекористувача.
Відповідно-до вимог ч. 3 ст. 57 Лісового кодексу України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища.
Порядок вилучення земельних ділянок визначає стаття 149 ЗК України, за приписами якої земельні ділянки, надані у постійне користування, зокрема, із земель державної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за згодою землекористувачів за рішеннями Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій відповідно до їх повноважень.
Частина шоста статті 149 ЗК України встановлює, що обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті.
Відповідно до частини п`ятої статті 149 ЗК України районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:
а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті.
Отже, згідно з наведеними приписами вилучення для нелісогосподарських потреб спірної земельної ділянки державної власності, що віднесена до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні ДП «Проскурівське лісове господарство», і передання у власність такої ділянки належало до повноважень Хмельницької ОДА (постанова ВГІ ВС від 14.11.2018 у справі № 183/1617/1
Таким чином порушено інтереси держави у сфері регулювання земельних відносин, адже у приватну власність громадянину з порушенням установленої законом процедури передано земельну ділянку, яка не могла бути передана у власність для вищевказаних потреб.
Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналогічні висновки висвітлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22.05.2018 року у справі № 469/1203/15-ц, у пункті 70 постанови від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, у пункті 49 постанови від 07.04.2020 у справі №372/1684/14-ц.
Вказані твердження можливо використовувати також до земель лісового фонду, оскільки останні аналогічно перебувають під особливою охороною держави, мають обмежений режим господарювання та не можуть передаватись у приватну власність, в силу положень ст. 84 Земельного кодексу України.
Таким чином, зайняття земельної ділянки лісового фонду з порушенням Земельного кодексу України та Лісового кодексу України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням права власності держави.
07.04.2020у справі №372/1684/14-ц, законний володілець земельної ділянки лісового фонду може вимагати усунення порушення його права користування на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку.
Згідно із ч.1 ст.155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Статтею 2 І Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. А згідно з ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції на момент вчинення правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
Зважаючи на те, що відповідачем спірний державний акт на право власності на земельну ділянку зареєстровано у встановленому законом порядку, відновити становище, яке існувало до порушення можливо лише шляхом визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, та повернення земельної ділянки на користь держави.
Статтею 131-1 Конституції України, на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно із ч. 4 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області відноситься передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, яке проведене з грубим порушенням вимог чинного законодавства.
Згідно з постановою Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі за № 6-92цс13, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.
Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що позов є підставним, обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 81, 258, 263, 264, 265, ЦПК України, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 116, 121 ЗК України, ст.ст. 388 ЦК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення Хмельницькому апеляційному суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складення повного рішення суду: 01.08.2022
Суддя :