ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-2047/10/0408
Провадження № 4-с/210/19/22
У Х В А Л А

іменем України

"20" липня 2022 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Сільченко В. Є.

секретаря судового засідання Петрик Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у м. Кривий Ріг Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на протиправну бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні №38254370 про скасування арешту з транспортного засобу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду з вищевказаною скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що у Центральному - міському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебував виконавчий лист від 07.09.2010 року №2-2047/10-0408 виданий Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення аліментів у розмірі ј частини з усіх видів доходів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Постановою державного виконавця від 17.09.2014 року Центрального-Міського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області оголошено розшук майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виконавчому провадженні №38254370, заборону на його відчуження та арешт. Відомості про обмеження внесені до бази МВС України.

Дане виконавче провадження було завершено 25.11.2014 року відповідно до п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (письмовою заявою стягувана).

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся в Сервісний центр МВС України в м. Шепетівка з метою зняття транспортного засобу з обліку та його відчуження, де йому повідомили, що на транспортний засіб ВАЗ 21099, 2001 року випуску, двигун - НОМЕР_1 , шасі - кузов НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 є обмеження на підставі постанови державного виконавця від 17.09.2014 року про розшук майна та накладення арешту.

В листопаді 2021 року скаржник письмово звернувся до державного виконавця про припинення розшуку майна та зняття арешту з майна.Державний виконавець постановою від 25.11.2021 року припинив розшук майна боржника: автотранспорт: номерний знак - НОМЕР_3 (тип -1) марка - ВАЗ 21099, 2001 року випуску, двигун НОМЕР_1 , шасі - кузов НОМЕР_2 , що належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак арешт з транспортного засобу не зняв.

04.01.2022 року скаржник письмово звернувся до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту з автомобіля у виконавчому провадженні №38254370.

10.05.2022 року листом за вихідним № 22715 в.о. начальника відділуЦентрального-Міського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області скаржнику відмовлено в знятті арешту з транспортного засобу. Відмова мотивована тим, що 25.11.2021 року державним виконавцем Смаглюк О.А. було направлено до Головного управління поліції в м. Києві та УІАН ГУНП в Дніпропетровській області постанову про припинення розшуку майна боржника від 17.09.2014 року. Проте, 01.02.2022 року на адресу відділу надійшла відповідь від Головного управління Національної поліції в м. Києві про неможливість зняття розшуку в «ручному режимі» у зв`язку із запровадженням електронного обміну між Автоматизованою системою виконавчого провадження та Інформаційним порталом Національної поліції України і запропоновано звернутись до суду.

У зв`язку з викладеним, скаржник просив суд зобов`язати державного виконавця Центрального міського відділу державної виконавчої служби у м. Криви Ріг Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у виконавчому провадженні №38254370 зняти арешт на легковий автомобіль номерного знаку - НОМЕР_4 АГЗ (тип -1), марки - ВАЗ 21099, 2001 року випуску, двигун - НОМЕР_1 , шасі - кузов НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів рухомого майна.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі та без фіксації технічними засобами. Вимоги скарги підтримує та просить задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та винести рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали скарги, суд доходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Центральному-міському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебував виконавчий лист від 07.09.2010 року №2-2047/10-0408 виданий Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення аліментів у розмірі ј частини з усіх видів доходів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Постановою державного виконавця Центрального-Міського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 17.09.2014 року оголошено розшук майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виконавчому провадженні №38254370, заборона на його відчуження та арешт.

Вказане виконавче провадження було зупинено 25.11.2014 року відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (за письмовою заявою стягувача), претензій до боржника зі сплати аліментів не має.

Державний виконавець постановою від 25.11.2021 року припинив розшук майна боржника: автотранспорт: номерний знак - НОМЕР_3 (тип -1) марка - ВАЗ 21099, 2001 року випуску, двигун НОМЕР_1 , шасі - кузов НОМЕР_2 , що належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку було направлено до Головного управління Національної поліції в м. Києві та УІАН ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 43, 45).

01.02.2022 року на адресу Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла відповідь від Управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в м. Києві про неможливість зняття розшуку в «ручному режимі» у зв`язку із запровадженням електронного обміну інформацією між Автоматизованою системою виконавчого провадження та Інформаційним порталом Національної поліції України (а.с. 46).

10.05.2022 року ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з виявленням технічної помилки у спец-розділі автоматизованої системи виконавчого провадження, у державного виконавця не має можливості зняти даний розшук за допомогою електронного цифрового підпису. Для вирішення даного питання ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду (а.с. 43).

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають права оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 5 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ (у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії) передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ (у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії).

Згідно із статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

Частиною 3 та 4 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ встановлюють випадки зняття арешту з майна боржника за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або за постановою державного виконавця.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ(у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії), в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у справах за скаргами стягувана чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії).

Відповідно до положень статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ і роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року №4 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (з наступними змінами) особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, підлягає розгляду за правилами розділу VII ЦПК України 2004 року.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів рухомого майна запису про арешт легкового автомобіля номерного знаку - НОМЕР_3 ( тип -1), марки - ВАЗ 21099, 2001 року випуску, двигун - НОМЕР_1 , шасі -, кузов - НОМЕР_2 , що належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є перешкодою для реалізації його права на розпорядження власним майном.

Згідно зі ст.ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частинами 2, 3 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та з урахуванням того, що виконавче провадження завершено 25.11.2014 року за заявою стягувача, претензії до боржника зі сплати аліментів відсутні, постановою державного виконавця від 25.11.2021 року розшук майна ОСОБА_1 припинено, а отже, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у м. Кривий Ріг Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на протиправну бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні №38254370 про скасування арешту з транспортного засобу задовольнити.

Зобов`язати державного виконавця Центрального-міського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) у виконавчому провадженні №38254370 зняти арешт на легковий автомобіль з номерним знаком - НОМЕР_4 АГЗ ( тип -1), марки - ВАЗ 21099, 2001 року випуску, двигун НОМЕР_1 , шасі, кузов НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів рухомого майна.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.

Суддя: В. Є. Сільченко