Провадження № 22-ц/811/4382/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
Провадження №22-ц/811/4381/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

Секретар Савчук Г.В.

З участю представника ОСОБА_1 -адвоката Кудіної М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів цивільну справу № 295/10725/20 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 04 жовтня 2021 року та на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 04 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», з участю третьої особи: Акціонерного товариства «УкрСиббанк»,- про захист прав споживача ,-

в с т а н о в и в:

08 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду міста Житомира із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі по тексту- ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»), з участю третьої особи: Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі по тексту - АТ «УКРСИББАНК»), в якому просить: 1) зобов`язати ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» в десятиденний термін з дня винесення судового рішення надати позивачу завірену печаткою товариства копію кредитного договору №СТХ0596 від 13.03.2018, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «УКРСИББАНК», копію договору, на підставі якого ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» став правонаступником банку в кредитному договорі №СТХ0596 від 13.03.2018, детальний розрахунок суми заборгованості на день його пред`явлення; 2) стягнути з ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» моральну шкоду, заподіяну внаслідок не подання на звернення позивача інформації про розрахунок боргу в сумі 3 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13.03.2018 між ним та АТ «УКРСИББАНК» укладено договір №СТХ0596 за умовами якого останнє надало споживчий кредит в сумі 20 000,00 грн. В травні 2020 року від ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» отримав поштою копію повідомлення про відступлення прав вимог за кредитним договором, з якого вбачалося, що відповідач став правонаступником АТ «УКРСИББАНК» по кредитному договору №СТХ0596 на підставі договору факторингу №169 від 20.05.2020 і з тих підстав вимагає сплатити 43 745,25 грн. У липні отримав повідомлення про розмір боргу у 47 775,05 грн. та запланований огляд майна з метою його подальшої реалізації. Вважав, що немає заборгованості за кредитним договором №СТХ0596. Письмово звернувся до відповідача для отримання інформації щодо стану розрахунків по споживчому кредиту та просив надати завірену копію кредитного договору з додатками, договору про відступлення прав вимоги або іншого правочину, яким права вимоги передані ТзОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», а також просив надати інформацію з чого складається сума 43 745,25 грн. та за який період стягується заборгованість. Однак, жодної інформації на звернення не отримував, що на думку позивача завдало йому моральної шкоди та є порушенням прав останнього, як споживача банківських послуг.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 04 жовтня 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» з участю третьої особи: АТ«УкрСиббанк» про захист прав споживача в частині зобов`язання ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» в десятиденний термін з дня винесення судового рішення надати ОСОБА_1 завірені печаткою товариства копію кредитного договору №СТХ0596 від 13.03.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк», копію договору, на підставі якого ТзОВ ФК«Кредит-Капітал» стало правонаступником банку в кредитному договорі №СТХ0596 від 13.03.2018 року, детальний розрахунок суми заборгованості на день її пред`явлення закрити у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 04 жовтня 2021 року узадоволенні позову ОСОБА_1 в частині стягнення з ТЗОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» моральної шкоди в розмірі 3 000,00 грн., заподіяної внаслідок неподання на звернення ОСОБА_1 інформації по розрахунку боргу- відмовлено.

Ухвалу та рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 ..

В апеляційній скарзі на ухвалу суду зазначає, що вважає ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, якщо він був відсутній як на час пред`явлення позову так і після відкриття провадження, коли на час ухвалення рішення місцевим судом між сторонами не залишилося неврегульованих питань.

Суд дійшов помилкового висновку, вважаючи, що предмет спору відсутній. Вказує, що звернувся до суду за захистом свого порушеного права як споживача банківських послуг після того, як отримав листа від ТОВ «ФК «Кредит Капітал» з якого вбачається, що ТОВ «ФК «Кредит Капітал» став правонаступником AT «УкрСиббанк» по кредитному договору № СТХ0596 від 13.03.2018р. на підставі договору факторингу № 169 від 20.05.2020р. відповідно до якого він мав сплатити на розрахунковий рахунок відповідача 43 745,25 грн. В липні отримано листа від ТОВ ФК «Кредит-Капітал» Резник К., в якому його повідомляли, що в нього існує борг уже в сумі 47 775,05 грн. перед товариством по кредитному договору № СТХ0596 від 13.03.2018р. У зв`язку з цим позивач звернувся письмово до ТОВ «ФК «Кредит Капітал» для отримання інформації щодо стану розрахунків по споживчому кредитному договору № СТХ0596 на підставі ст.11 ЗУ «Про споживче кредитування». Також просив на підтвердження факту отримання ТОВ ФК «Кредит-Капітал» прав по кредитному договору № СТХ0596 від 13.03.2018р., укладеному між позивачем і AT «УкрСиббанк», надати йому завірену належним чином копію кредитного договору № СТХ0596 від 13.03.2018р. з додатками, договору про відступлення прав вимоги або іншого правочину, яким права вимог передані від AT «УкрСиббанк» до ТОВ ФК «Кредит-Капітал». Відповідач не надав будь-якої інформації по запиту, в тому числі, і інформацію про зміну номеру кредитного договору з № СТХ0596 на N 0 на підставі Додаткової угоди до договору факторингу N9 169 від 13.07.2020р., в якій викладено в новій редакції Реєстр боржників, і в якому номер кредитного договору, право вимоги за яким товариство набуло до ОСОБА_1 , зазначений під номером 0, а не СТХ571. Зазначає також, що і сам відповідач не вважав в своїх запереченнях, що предмет спору відсутній, а саме - кредитний договір № СТХ0596 від 13.03.2018р., пояснивши, що кредитний договір, право вимоги за яким придбав відповідач відносно боржника ОСОБА_1 зазначений під номером НОМЕР_1 і під номером 0, тобто є одним і тим самим кредитним договором. Отже, зазначені обставини не свідчать про відсутність предмету спору. Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду по суті.

В апеляційній скарзі на рішення зазначає, що вважає його таким, що ухвалене з грубим порушенням норм матеріального права. Відповідач порушив вимоги Закону України «Про захист прав споживача», тому його дії є протиправними. Відповідач не надав йому будь-якої інформації по запиту, в тому числі і інформацію про зміну номеру кредитного договору з № СТХ0596 на N9 0 на підставі Додаткової угоди до договору факторингу № 169 від 13.07.2020р.,як і доказів факту правонаступництва та розрахунку суми заборгованості. Такі дії відповідача стали причиною психологічного дискомфорту, переживань і необхідності звернення до суду. Отже, йому була заподіяна моральна шкода розмір якої він визначив в сумі 3000 грн., виходячи з принципу розумності і об`єктивності.

Просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі, стягнути моральну шкоду в розмірі 3000 грн. та витрати понесені на правову допомогу понесені в суді першої інстанції в розмірі 7650 грн.

На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України ( далі по тексту ЦПК) відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Відповідач по справі та третя особа в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином були повідомлені про день і час слухання справи, що підтверджується листами про повідомлення на електронну пошту та SMS повідомленнями.

Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Кудіної М.Г. на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

За приписами статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.1 ст.5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК).

Матеріалами справи та судом встановлено, що 13.03.2018 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № СТХ 0596 за умовами якого позичальник ОСОБА_1 отримав кредит на суму 20 000,00 грн..

В травні 2020 року позивач ОСОБА_1 отримав від ТзОВ «ФК «Кредит-капітал» повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором з якого вбачається, що відповідач став правонаступником АТ «Укрссиббанк» по кредитному договору № СТХ 0596 на підставі договору факторингу № 169 від 20.05.2020 року і з тих підстав вимагає сплатити 43 745,25 грн. боргу.. У липні позивач ОСОБА_1 повторно отримав повідомлення про сплату ним боргу у розмірі 47 775,05 грн. та запланований огляд майна з метою його подальшої реалізації. Так як вважав, що заборгованості не повинно бути, звернувся до відповідача із заявою про отримання інформації щодо стану розрахунків по споживчому кредиту та просив надати копію кредитного договору з додатками, договору про відступлення прав вимоги або іншого правочину, яким права вимоги передані ТзОВ «ФК «Кредит-капітал», а також розрахунок про складові суми 43 745,25 грн. та період за який виникла заборгованість, що підлягає стягненню.

Однак, на своє звернення інформації не отримав, що вважає є порушенням його прав як споживача банківських послуг та , відповідно, завдало йому моральної шкоди.

Однак, в подальшому 10.08.2020 року отримав відповідь на своє звернення від 03.08.2020 року, яке було відправлено від генерального директора ТзОВ «Кредит-капітал» Хробак М.Р. та суду надано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 від 08.09.2020 року.

Відповідачем ТзОВ «ФК`Кредит-капітал» зазначено, що 20.05.2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ТзоВ «ФК «Кредит-капітал» укладено договір факторингу №169 відповідно до умов якого банк відступив на користь відповідача право грошової вимоги за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками. Відповідно до реєстру боржників від 20.05.2020 року позивач ОСОБА_1 рахується боржником АТ «Укрсиббнк». Звертає увагу, що формуючи реєстр боржників, у полі, де зазначався номер кредитного договору, банк зазначив реквізити рахунків боржників, які обліковувалися за кредитними договорами, в тому числі щодо позивача- № НОМЕР_2 . 13.07.2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ТзОВ «ФК Кредит-капітал» укладено додаткову угоду, якою реєстр боржників викладено у новій редакції із зазначенням номерів кредитних договорів, а не їх рахунків. Тому, у позивача замість номера рахунку НОМЕР_2 зазначено номер кредитного договору № 0.

Зазначає, що відповідно до умов кредитного договору від 13.03.2018 року позивач отримав кредитну картку «Револьверна кредитна карта «Шопінг карта» з балансом 20 000,00 грн. В подальшому кредитний ліміт збільшено до 40 000,00 грн. Позивач активно користувався цим кредитним лімітом, що підтверджується виписками по карті за період з березня 2018 року по травень 2020 року і станом на дату відступлення права грошової вимоги ( 20.05.2020 року) заборгованість становила 43 745,25 грн.

Факт відступлення права вимоги від АТ «Укрсиббанк» до ТзОВ «ФК`Кредит-капітал» підтверджується Інформаційним витягом з реєстру боржників до договору факторингу від 20.05.2020 року №169 (а.с. 59).

Із наведено встановлено, що за номером СТХ 0596 кредитний договір, який є предметом спору, не укладався, оскільки реєстр боржників АТ «Укрсиббанк» формувався за номерами рахунків, а тому між АТ «Укрсиббанк» та ТзОВ «Кредит-капітал» 13.07.2020 року укладено додаткову угоду відповідно до якої реєстр боржників проведено за номерами кредитних договорів, в тому числі щодо позивача ОСОБА_1 про що останній повідомлений.

Із врахуванням зазначеного, суд першої інстанції правильно зазначив, що відсутній предмет спору та закрив провадження у справі.

Згідно ч.1 п.2 ст.255 ЦПК суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: п.2) відсутній предмет спору.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, оскільки на час розгляду справи судом першої інстанції відсутній предмет спору та інші неврегульовані питання щодо вимог позивача. Позивач отримав роз`яснення на свій лист, між АТ «Укрсиббанк» та ТзОВ «ФК Кредит-капітал» укладено додаткову угоду про врегулювання всіх питань що стосується реєстру боржників, внесено відповідні виправлення про що повідомлено позивача ОСОБА_1 .

Щодо відмови суду у стягненні 3 000,00 грн. моральної шкоди на користь позивача, суд першої інстанції прописав, що оскільки ухвалою суду від 04.10.2021 року закрито на підставі ч.1 п.2 ст.255 ЦПК провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ТзОВ «ФК «Кредит-капітал» вчинити певні дії, за відсутністю предмета спору, відтак відсутні правові підстави у стягненні моральної шкоди відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».

Підстави відшкодування моральної шкоди визначені у ст.ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК).

У спорах про захист прав споживачів, відшкодування моральної шкоди регулюється спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживача, а саме Законом України «Про споживче кредитування». При задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає :1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За змістом ст.1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Із матеріалів справи, доводів апеляційної скарги позивачем не доведено в чому полягає його моральна шкода, які страждання він переніс, адже на його заяву від 30.07.2020 року ТзОВ «ФК «Кредит-капітал» вчасно надало відповідь-роз`яснення та копії документів, які ОСОБА_1 просив йому надіслати та такі отримав 10.08.2020 року, тобто у строк, визначений для надання відповіді на заяву про звернення громадян.

Ухвалою суду від 04.10.2021 року провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання до вчинення дій закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК).

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини прописав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Справа «Серявін та інші проти України», рішення від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 04 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит капітал» про захист прав споживача залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 04 жовтня 2021 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 04 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит капітал» про захист прав споживача залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 04 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 липня 2022 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк