Постанова

Іменем України

09 серпня 2022 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/5631/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва

від 26 січня 2021 року

в складі судді Колдіної О.О.

у цивільній справі №752/15252/20 Голосіївського районного суду м. Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В:

05 серпня 2020 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС" (далі - ТОВ "ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС", Товариство) звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , своєчасно отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за цією ж адресою, однак не сплачує за такі послуги, просив стягнути з останнього заборгованість за спожиті у період з 01.01.2017 по 06.07.2020 послуги з централізованого опалення в сумі 6 568,59 грн.

Також, посилаючись на те, що відповідач не сплатив вчасно за послуги з централізованого опалення, чим просторочив виконання зобов`язання, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 3% річних, нарахованих на суму заборгованості, в сумі 600,87 грн та інфляційні втрати в сумі 1 194,74 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року позов задоволено у повному обсязі. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права; висновки, викладені в рішенні суду, не відповідають обставинам справи.

Як на підставу скасування рішення суду ОСОБА_1 посилався на те, що відсутні підстави для стягнення з нього заборгованості, оскільки він ніколи не був і на даний час не є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , до якої позивачем постачаються послуги з централізованого опалення. Додав, що з 02.11.2010 його місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

Також, в обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилався на те, що судом в порушення вимог ст. 187 ЦПК України не здійснено запиту щодо його зареєстрованого місця проживання, внаслідок чого належним чином не повідомлено про розгляд справи та позбавлено права на подання обґрунтованого відзиву на позовну заяву.

За наведених обставин просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.01.2021 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідач, належним чином повідомлений про відкриття апеляційного провадження за його апеляційною скаргою та призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 72-73).

Від позивача, який належним чином повідомлений про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, відзиву до суду не надходило (а.с. 72, 77-78).

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Спір у даній справі не належить до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; ціна позову не перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак справа розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилався на те, що судом першої інстанції постановлено рішення з порушенням норм процесуального права, а саме без належного повідомлення учасника справи, зокрема відповідача, про розгляд справи.

Колегія суддів погоджується з такими доводами апеляційної скарги та приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду, з огляду на таке.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Повідомлення учасників справи про місце, дату і час судового засідання проводиться судом, відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України.

За приписами статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Таким чином, про належне повідомлення учасника справи про час і місце розгляду справи у даному випадку може свідчити лише розписка.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.08.2020 відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 13). Судове засідання призначено на 06.11.2020. У зв`язку з перебуванням судді на лікарняному судове засідання відкладено на 26.01.2021, в якому ухвалено оскаржуване рішення.

З матеріалів справи також вбачається, що судом за адресою, зазначеною у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_2 , надсилалися судові повістки відповідачу про виклик в судове засідання.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про отримання відповідачем судових повісток про день, час та місце розгляду справи, що свідчить про відсутність доказів на підтвердження належного повідомлення відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, судова повістка на 06.11.2020 повернулася на адресу суду без вручення ОСОБА_1 з відміткою поштового відділення "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" (а.с. 16-17).

Судова повістка на 26.01.2021 повернулася на адресу суду без вручення ОСОБА_1 з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 20-21).

За приписами п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день простовлення у поштовому відділенні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Поряд з цим, як того вимагає ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суд першої інстанції не виконав свого обов`язку та не звернувся до відповідного органу щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи.

Однак, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції зазначені вимоги законодавства та обставини справи до уваги не взяв, розглянувши справу за відсутності відповідача, щодо якого відсутні докази належного повідомлення про дату, час і місце засідання суду; суд розгляд справи не відклав, причини неявки відповідача в судове засідання не з`ясував.

Наведені вище обставини свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо належного повідомлення відповідача.

Більше того, колегія суддів враховує, що згідно копії паспорта ОСОБА_1 , яку долучено до апеляційної скарги, з 02.11.2010 місце проживання останнього зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 52-54).

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 376 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статі 1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, законодавець покладає обов`язок утримання квартири та сплати житлово-комунальних послуг на власника квартири.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що як на підставу стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, позивач вказував на те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , до якої Товариством надаються послуги з централізованого опалення. Однак, ОСОБА_1 не оплачує отримані послуги, у зв'язку з чим в нього за період з 01.01.2017 по 06.07.2020 утворилась заборгованість.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

Таким чином, аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що позивач повинен довести обставини того, що у період з 01.01.2017 по 06.07.2020 ОСОБА_1 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 , до якої ТОВ "ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС" надавало послуги з централізованого опалення.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що ТОВ "ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС" є виконавцем послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_4 .

На підтвердження обставин належності на праві власності ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , позивачем до позовної заяви долучено копію Договору купівлі-продажу квартири від 08.12.2006, який укладено між ТОВ "Територіальне міжгосподарче об`єднання "ЛІКО-ХОЛДІНГ" та ОСОБА_1 (а.с. 6).

З вказаного договору вбачається, що ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_5 .

З наведеного слідує, що Договір купівлі-продажу квартири від 08.12.2006, яким позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, не підтверджує право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 . На інші докази, які б могли підтвердити право власності ОСОБА_1 на квартиру, позовна заява не містить посилань, відпоідно і матеріали справи не містять таких доказів.

В той же час, як вбачається з долучених відповідачем до апеляційної скарги доказів, квартира АДРЕСА_1 , з 30 грудня 2014 роу на праві власності належить ОСОБА_2 (а.с. 49-50).

Отже, матеріали справи не містять належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів того, що квартира АДРЕСА_1 , у період, за який виникла заборгованість, належала на праві власності ОСОБА_1 . Більше того, матеріали справи взагалі не містять доказів того, що квартира АДРЕСА_1 , належала на праві власності відповідачу.

Крім того, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Дані норми закону регулюють відносини, що виникають при пасивній солідарності (множинності осіб на стороні боржника).

Згідно частини 4 вищевказаної статті, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Отже, після виконання солідарного зобов`язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них, воно повністю припиняється. Натомість виникає нове зобов`язання між боржником, який виконав зобов`язання, й іншими боржниками, яке визначено положеннями ст. 544 ЦК України.

Аналіз наведених положень закону вказує на те, що позивач має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг як від власника квартири, так і від будь-якої іншої особи, яка зареєстрована або проживає у житлі власника, адже така особа на рівні з власником користується усіма житлово-комунальними послугами.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2002 ОСОБА_1 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , а 07.09.2010 знятий з реєстрації (а.с. 54).

Отже, зареєстроване місце проживання відповідача у квартирі, до якої позивачем надаються послуги з централізованого опалення, було у період з 17.12.2002 по 07.09.2010, тобто не у період, за який нарахована заборгованість (з 01.01.2017 по 06.07.2020).

Так само матеріали справи не містять доказів, що у період з 01.01.2017 по 06.07.2020, за який нарахована заборгованість, відповідач фактично проживав у квартирі АДРЕСА_1 .

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що позивачем пред'явлено позов до неналежного відповідача.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц).

Позивач у цій справі, як то визначено ст. 51 ЦПК України,клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, колегія суддів зауважує, що позивач не позбавлений правав подати позов про стягнення заборгованості до належного відповідача.

За приписами ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове судове рішення, то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір стягується пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання апеляційної скарги відповідачем у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в сумі 3 153,00 грн (а.с. 61).

Беручи до уваги викладене та те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, то з ТОВ "ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 153,00 грн.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛОПОСТАЧСЕРВІС" (; місцезнаходження: м. Київ, вул. Ломоносова, 58-А) на користь ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір в сумі 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених в п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець