Справа № 175/4439/21-ц
Провадження № 2/175/1293/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Паленко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним , -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, в якому просив суд постановити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,0930 га, цільове призначення: для колективного садівництва, кадастровий номер: :01:068:0315 від 30 вересня 2019 року, що посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Деллаловою В.М., реєстровий № 1030 та стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 за ордером на надання правової допомоги ОСОБА_5 (а.с.40) у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) за договором про надання правової допомоги ОСОБА_6 (а.с.66-68) у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Вислухавши сторони, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 2013 року, який рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 16 січня 2020 року було розірвано(а.с.19-20).

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 , а саме 07 лютого 2017 року, уповноважив ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) представляти його інтереси з питання по оформленню спадкових прав на земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 0,0930 га, цільове призначення: для колективного садівництва, кадастровий номер: :01:068:0315, про що було видано відповідну нотаріально посвідчену довіреність. Також зазначеною довіреністю ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) представляти його інтереси з питань продажу за ціну, на умовах та за її( ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 )) розсудом належної йому земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,0930 га, цільове призначення: для колективного садівництва, кадастровий номер: :01:068:0315(а.с.17-18).

14 грудня 2018 року Державним нотаріусом Хорошманенко Н.С. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого ОСОБА_1 отримав право на спадщину після смерті його батька ОСОБА_7 , яка складається з земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,0930 га, цільове призначення: для колективного садівництва, кадастровий номер: :01:068:0315(а.с.16)

30 жовтня 2019 року ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) діючи на підставі довіреності наданої ОСОБА_1 від 07 лютого 2017 року уклала спірний договір купівлі-продажу земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,0930 га, цільове призначення: для колективного садівництва, кадастровий номер: :01:068:0315 з ОСОБА_4 (а.с.21-24).

Статтею 244 ЦК України визначено поняття довіреності, а саме довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Статтею 248 ЦК України визначено перелік підстав припинення довіреності, а саме: закінчення строку довіреності; скасування довіреності особою, яка її видала; відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; припинення юридичної особи, яка видала довіреність; припинення юридичної особи, якій видана довіреність; смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків; смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Частиною першою статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини справи, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження та позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу довіреність видана ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) не була скасована, мала активний строк дії, стороною позивача не надано доказів щодо неотримання позивачем коштів за відчуження земельної ділянки. Також суд не приймає доводів сторони позивача щодо знаходження на земельній ділянці двоповерхового будинку на момент продажу, оскільки матеріали справи не містять відповідних доказів та земельна ділянка видана з цільовим призначенням земельної ділянки - для ведення садівництва.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Представником відповідача на підтвердження понесених ОСОБА_2 витрат на правову допомогу надано відповідний Договір про надання правової допомоги від 27 січня 2022 року, додаткову угоду №1 та №2 до договору про надання правової допомоги, акт виконаних робіт та квитанції про сплату грошових коштів за договором про надання правової допомоги від 27 січня 2022 року.

Враховуючи вищевикладене, та те, що позивачеві відмовлено у задоволенні позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідачки ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 400 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові, судовий збір віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 15, 16, 202, 203, 215, 248, ЦК України, ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-266 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним - відмовити.

Судові витрати позивача залишити за позивачем.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 400 грн. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.