Справа № 755/2328/22
Провадження № 2-о/755/103/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Кошель К.А.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою, у якій просить встановити факт її спільного проживання з ОСОБА_3 станом на день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебування на його утриманні.

Заява обґрунтована тим, що з 1974 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, спільно проживали та вели спільне господарство. З 2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали за адресою: АДРЕСА_1 , проте були зареєстровані за різними адресами. Після смерті чоловіка ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, однак їй було відмовлено через різницю у адресах реєстрації та роз`яснено про необхідність надати документи, що підтверджують факт спільного проживання з померлим.

Встановлення юридичного факту спільного проживання необхідно заявниці для реалізації в повному обсязі прав на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 лютого 2022 року відкрито провадження у даній справі.

Заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, у встановлений строк жодних пояснень з приводу даної заяви до суду не направила, ухвалу про відкриття провадження та заяву з додатками заінтересована особа отримала 26 травня 2022 року. Будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду даної справи, представник заінтересованої особи в судове засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи та/або розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи до суду не надходило.

02 серпня 2022 року від представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Жогіної О.О., надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності заявника, вимоги заяви про встановлення юридичного факту підтримує, просить суд їх задовольнити.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані заявником докази, вислухавши пояснення заявника та його представника, покази свідків, суд приходить до таких висновків.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

З паспортних даних встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З паспортних даних встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із свідоцтва про шлюб 05 листопада 1974 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у Відділі РАЦС Жовтневого району міста Києва зареєстрували шлюб, актовий запис № 329.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) зроблено актовий запис № 19448.

З свідоцтва про право власності від 24 березня 2004 року встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із довідкою про фактичне місце проживання від 16 грудня 2021 року, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Новобудова», ОСОБА_1 спільно проживала з ОСОБА_3 з 2004 року до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою:

АДРЕСА_1 .

З посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобилській АЕС у 1987 році вбачається, що ОСОБА_3 встановлено ІІ групу інвалідності.

З посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Управлінням соціального захисту населення Жовтневої районної державної адміністрації місті Києва, ОСОБА_3 з 01 вересня 1999 року призначено пенсію по інвалідності, І група, в загальному розмірі 145 грн.

На підтвердження факту постійного проживання ОСОБА_3 за адресою:

АДРЕСА_1 , заявником надано виписку із медичної картки амбулаторного хворого, виписку з історії хвороби № 16/12905.

Як вбачається з рахунків на оплату житлово-комунальних послуг, відповідні рахунки та оплату послуг за адресою: АДРЕСА_1 , оформлено на ОСОБА_3 .

З посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого Управлінням соціального захисту населення Жовтневої районної державної адміністрації м. Києва, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком в розмірі 117,00 грн, з 01 серпня 2001 року по 21 грудня 2002 року та з 21 грудня 2002 року довічно.

З виписки по пенсійному рахунку ОСОБА_1 вбачається, що станом на 17 червня 2021 року розмір її пенсійного забезпечення складав 2 594,59 грн.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспрюваних прав.

Пунктом 2 частини першої статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування особи на утриманні.

Відповідно до частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно зі статтею 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із пунктом 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»- за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами статті 62 ЦПК України.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Судом встановлено, що заявник проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 та отримувала пенсію, розмір якої значно менший за дохід, який отримував її чоловік.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Така ж позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року

№ 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі

№ 520/6518/17.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявниця, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 259, 263-265, 294, 315-316, 318-319 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд, -

УХ В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, про встановлення факту родинних відносин, - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , та перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 станом на день його смерті

- ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення суду виготовлено 08 серпня 2022 року.

Суддя О.О. Хромова