Справа № 523/3910/22
Провадження №2/523/3219/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Бєлік Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Від імені та в інтересах ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, звернулась адвокат Бурега Леся Станіславівна. В обґрунтування позову представник зазначила, що сторони у справі є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останніх двох місяців відповідач, як батько дитини допомоги на утримання сина добровільно не надає, дитина потребує постійного медичного обстеження та лікування. На підставі викладеного представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , у розмірі: 5 000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам було надіслано копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

Так, на адресу суду 12.07.2022 року (вх. 4623) надійшла заява відповідача про приєднання до матеріалів справи квитанції про оплату аліментів в добровільному порядку в розмірі: 1 500 грн., квитанції на придбання квитків до м. Києва та довідку про доходи за місцем роботи (а.с.65-70).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Бурега Леся Станіславівна не з`явились, разом з цим, 15.07.2022 року (вх. № 4746/22) надійшла заява адвоката щодо розгляду справи за відсутності сторони позивача, в заяві представник зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити відповідно до поданих матеріалів справи (а.с.73).

Відповідач ОСОБА_2 також звернувся до суду із заявою про слухання справи за його відсутності (15.07.2022 року вх. № 12181), згідно якої зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі: 1 500 гривень (а.с.74).

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази на підтвердження позовних вимог, заяву відповідача про часткове визнання позову в їх сукупності, докази на підтвердження обставин зазначених відповідачем про часткове визнання позовних вимог, дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню враховуючи таке.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Свідоцтво про народження видано Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, серія НОМЕР_1 (а.с.11).

У позовній заяві позивач зазначила, що подружжя перебуває на стадії розлучення, позов про розірвання шлюбу перебуває в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси.

Судом, за допомогою комп`ютерної програми документообігу загальних судів встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01.02.2022 року (справа № 20092/21) шлюб зареєстрований 16.10.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2728, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано (а.с.75).

Позивач зазначила, що подружжя (колишнє подружжя) проживає разом в одній квартирі, однак, відповідач, як батько дитини відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач зазначає, що загальна сума щомісячних витрат на дитину становить 10 000 гривень, що пов`язано з потребую в особливому харчуванні, гімнастиці, одягу.

Отже, вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд виходить з наступного.

Як передбачено ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком дітей до 6 років: з 1 січня 2100 гривень, з 1 липня 2201 гривня, з 1 грудня 2272 гривні.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Тобто, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі.

Так на підтвердження розміру аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини, позивач зазначила, що дитина у зв`язку з хворобою потребує особливого харчування, медичного огляду тощо.

Судом досліджуються медичні документи надані стороною позивача на підтвердження позовних вимог. Так, відповідно до Витягу з історії хвороби № 1509 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діагноз: хронічний вірусний гепатит В. За даними виписки дитина лікувалась і спостерігалась у відділенні дитячої гематології ДУ «ІПАГ НАМНУ» з 06.09.2021 року по 09.09.2021 року. Відповідно до виписки № 628 дитина проходила обстеження з 04.03.2019 року по 07.03.2019 року. Згідно виписки № 2340 - дитина проходила обстеження з 09.09.2019 року по 13.09.2019 року; виписки № 627 з 02.03.2020 року по 05.03.2020 року; згідно витягу № 551 дитина лікувалась і спостерігалась з 22.03.2021 року по 27.03.2021 року.

Також, позивачем надано медичну картку ОСОБА_3 , згідно якої вбачається, що дитина регулярно проходить лікарський огляд, та медичне обстеження (а.с.12-52).

Крім іншого, на підтвердження витрат на дитину позивач надала розрахунок витрат на харчування, відповідно до якого витрати на місяць становлять 3 095 грн. (а.с.6).

Позивач зазначає, що відповідач є особою працездатного віку, фізично здоровим, має бізнес, нерухомість, автомобіль, кошти на рахунках та не має інших дітей на утриманні.

З даного приводу, судом досліджуються надані відповідачем документи на спростування зазначених обставин.

Згідно довідки про доходи, виданої ОСОБА_2 в тому, що він дійсно працює в Київському районну суді м. Одеси на посаді судового розпорядника. Відповідно до даної довідки заробітна плата відповідача за 6 місяців нарахована у розмірі: 57 445 грн. 66 коп. Утримано: 11 201 грн. 92 коп. (а.с.65 зв.).

Матеріали справи не містять в собі доказів на підтвердження обставин викладених у позові щодо наявності зареєстрованого за відповідачем нерухомого майна, бізнесу та коштів на рахунках, а відтак судом не приймаються до уваги дані твердження, як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 84 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Також, відповідно до положення ч. 7 ст. 81 ЦПК України - суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З даного приводу суд зазначає, що позивач та представник позивача не порушували перед судом питання щодо витребування доказів/відомостей на підтвердження обставин щодо наявності доходу або майна у відповідача в розумінні ст. 182 СК України.

Крім іншого, суд критично оцінює твердження позивача щодо відсутності матеріальної допомоги на утримання дитини відповідачем у справі, оскільки відповідачем надані квитанції про оплату аліментів в добровільному порядку.

Так, згідно квитанції від 01.01.2022 року (отримувач: ОСОБА_5 , призначення платежу: на дитину), 01.02.2022 року (отримувач: ОСОБА_5 , призначення платежу: на дитину), 02.04.2022 року, 04.05.2022 року, 01.06.2022 року та 01.07.2022 року (отримувач: ОСОБА_5 , призначення платежу: аліменти) відповідач в добровільному порядку сплачує на картковий рахунок позивача аліменти в розмірі: 1 500 гривень (а.с.66-69).

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідач приймає участь в матеріальному забезпеченні дитини.

Судом не приймається до уваги та не оцінюється наданий відповідачем квиток на пасажирський потяг «Одеса-Головна Київ Пасажирський» (а.с.70), оскільки з даного квитка не можливо встановити особу, яка його придбала.

Отже, виходячи з положення 1, 2 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Матеріалами справи встановлено, що дитина сторін потребує постійного медичного обстеження, лікарських препаратів та особливого харчування. Матеріалами справи також встановлено, що відповідач є працевлаштованим та посадовий оклад судового розпорядника Київського районного суду м. Одеси з 01.07.2022 року складає: 5 200 гривень (а.с.72). Стороною позивача не надано доказів на підтвердження інших доходів відповідача, наявності зареєстрованого майна тощо, про їх витребування питання перед судом не порушувалось.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч.3 ст. 182 СК України).

Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин передбачених ч.3 ст. 182 СК України.

Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, матеріальний суд вважає, що належним розміром аліментів на дитину, є стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2 000 гривень щомісячно на утримання дитини, починаючи з 05.04.2022 року (дата надходження позову до суду) що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача.

При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів.

Разом з цим, суд вважає за доцільне звернути увагу сторін у справі, що відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з її хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Таким чином, надавши правову оцінку письмовим доводам позивача та доказам наданим на їх підтвердження, суд дійшов висновку, що переважні витрати на дитину відносяться до категорії додаткових витрат батьків на утримання дитини, проте позивачем такі вимоги в не заявлялись.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Відповідно до частини першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 992 гривень, 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183,191 СК України, ст.ст. 2, 5, 10, 12, 76-81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 353, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі: 2 000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.04.2022 року (дата подачі позову до суду) і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складно 19.07.2022 року

Суддя: