Номер провадження 2/754/2542/22
Справа №754/69/22
РІШЕННЯ

Іменем України

13 липня 2022 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Галась І.А.

за участю секретаря -Париста А.С.,

за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Фізичної особи - підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ФОП « ОСОБА_1 » ( АДРЕСА_1 ), звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )п про відшкодування збитків. Ціна позову - 22084,05 гривень.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що Між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №166900424 від 26.09.2019 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Hyundai», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ». У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 13 червня 2020 року приблизно о 20 год. 10 хв. в м. Києві по пр. Лісовому, 22, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2104», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » - під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Hyundai», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » - під керуванням ОСОБА_4 . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Hyundai», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », що підтверджується постановою Деснянського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року по справі №754/8036/20. Згідно постанови Деснянського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року по справі №754/8036/20, Відповідач 13 червня 2020 року приблизно о 20 год. 10 хв. в м. Києві по пр. Лісовому, 22, керував автомобілем ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер в присутності двох свідків. Результат 2,15%, чим порушив п.2.9а ПДР України. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 13 червня 2020 року приблизно о 20 год. 10 хв. в м. Києві по пр. Лісовому, 22, Відповідач, керуючи автомобілем ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив наїзд на припаркований автомобіль Hyundai, д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив п.10.9 ПДР України, у зв`язку з зіткненням автомобіль отримали механічні пошкодження. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 13 червня 2020 року приблизно о 20 год. 10 хв. в м. Києві по пр. Лісовому, 22, Відповідач, керуючи автомобілем ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив ДТП з автомобілем Hyundai, д.н.з. НОМЕР_1 , та залишив місце ДТП, чим порушив п.2.10а ПДР України. Суд визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. 02.07.2020 року потерпіла особа від вищезазначеної ДТП - ОСОБА_4 звернувся до свого Страховика ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «Hyundai», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ». Співробітниками ПрАТ «УПСК» 19.06.2020 року було здійснено огляд автомобіля «Hyundai», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та складено акт огляду транспортного засобу. На виконання умов Договору добровільного страхування наземного транспорту №177/078/000631 від 02.04.2020 року, на підставі заяви страхувальника, рахунку на оплату по замовленню №5926 від19.06.2020 року, розрахунків суми страхового відшкодування, а також на підставі страхового акту №КАСКО/177/000/20/0063 від 13.07.2020 року ПрАТ «УПСК» виплатило страхове відшкодування на користь потерпілого (через автосервіс) в розмірі 26 949, 00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 2104», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » за шкоду, завдану майну третіх осіб під час ДТП за участю вказаного автомобіля, застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Договору №166900424 від 26.09.2019 року, ПрАТ «СК «УПСК» звернулось до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Факт ДТП від 13.06.2020 року визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №2052884-1 від 02.09.2020 року. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору №166900424 від 26.09.2019 року, на підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України співробітниками ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «УПСК» в сумі 22 084, 05 грн., що підтверджується платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування №24294 від 02 вересня 2020 року. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав: 22 084, 05 грн. Оскільки, відповідно до показів алкотестера «Драгер» від 13 червня 2020 року, яким працівниками поліції був проведений огляд Відповідача у присутності двох свідків на стан алкогольного сп`яніння, у видихуваному повітрі останнього виявлено 2,15% проміле алкоголю, та останній самовільно залишив місце ДТП, до якого був причетний, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у Страховика виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу згідно ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Оскільки, ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за Відповідача (водія транспортного засобу, який спричинив ДТП) і останній залишив місце ДТП за його участю, та в додаток до цього керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також відповідно до ст. ст. 1166, 1188, ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, підпунктів «а», «в» підпункту 38.1.1. пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «СК «ВУСО» має право на відшкодування збитків, в зв`язку із чим, Відповідач повинен виплатити суму страхового відшкодування в повному обсязі. 22 грудня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір № 22/12/2020 про відступлення права вимоги від 22 грудня 2020 року, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №166900424 від 26.09.2019 року.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11 січня 2022 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Судове засідання для розгляду справи по суті призначались на 25 лютого 2022 року, 14 квітня 2022 року, 26 травня 2022 року, 13 липня 2022 року. Відповідач до розгляду не з`являвся, суд ухвалив викликати відповідача у справі до суду шляхом направлення судової повістки, надісланої за місцем реєстрації відповідача.

13 липня 2022 від представника позивача надійшло клопотання про проведення розгляду справи за відсутності позивача та його представника, позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від відповідача до суду не надходило, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося.

За приписами ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не подав та не повідомив причини їх неподання, а також те, що зі сторони позивача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №166900424 від 26.09.2019 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Hyundai», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».

У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

13 червня 2020 року приблизно о 20 год. 10 хв. в м. Києві по пр. Лісовому, 22, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2104», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » - під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Hyundai», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » - під керуванням ОСОБА_4 .

В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Hyundai», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », що підтверджується постановою Деснянського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року по справі №754/8036/20.

Згідно постанови Деснянського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року по справі №754/8036/20, Відповідач 13 червня 2020 року приблизно о 20 год. 10 хв. в м. Києві по пр. Лісовому, 22, керував автомобілем ВАЗ 2104, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер в присутності двох свідків. Результат 2,15%, чим порушив п.2.9а ПДР України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 13 червня 2020 року приблизно о 20 год. 10 хв. в м. Києві по пр. Лісовому, 22, Відповідач, керуючи автомобілем ВАЗ 2104, державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив наїзд на припаркований автомобіль Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив п.10.9 ПДР України, у зв`язку з зіткненням автомобіль отримали механічні пошкодження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 13 червня 2020 року приблизно о 20 год. 10 хв. в м. Києві по пр. Лісовому, 22, Відповідач, керуючи автомобілем ВАЗ 2104, державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив ДТП з автомобілем Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_1 , та залишив місце ДТП, чим порушив п.2.10а ПДР України.

Суд визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

02.07.2020 року потерпіла особа від вищезазначеної ДТП - ОСОБА_4 звернувся до свого Страховика ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «Hyundai», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».

Співробітниками ПрАТ «УПСК» 19.06.2020 року було здійснено огляд автомобіля «Hyundai», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та складено акт огляду транспортного засобу.

На виконання умов Договору добровільного страхування наземного транспорту №177/078/000631 від 02.04.2020 року, на підставі заяви страхувальника, рахунку на оплату по замовленню №5926 від19.06.2020 року, розрахунків суми страхового відшкодування, а також на підставі страхового акту №КАСКО/177/000/20/0063 від 13.07.2020 року ПрАТ «УПСК» виплатило страхове відшкодування на користь потерпілого (через автосервіс) в розмірі 26 949, 00 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 2104», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » за шкоду, завдану майну третіх осіб під час ДТП за участю вказаного автомобіля, застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Договору №166900424 від 26.09.2019 року, ПрАТ «СК «УПСК» звернулось до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

Факт ДТП від 13.06.2020 року визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №2052884-1 від 02.09.2020 року.

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору №166900424 від 26.09.2019 року, на підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України співробітниками ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «УПСК» в сумі 22 084, 05 грн., що підтверджується платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування №24294 від 02 вересня 2020 року.

Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав: 22 084, 05 грн.

Оскільки, відповідно до показів алкотестера «Драгер» від 13 червня 2020 року, яким працівниками поліції був проведений огляд Відповідача у присутності двох свідків на стан алкогольного сп`яніння, у видихуваному повітрі останнього виявлено 2,15% проміле алкоголю, та останній самовільно залишив місце ДТП, до якого був причетний, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у Страховика виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу згідно ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Оскільки, ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за Відповідача (водія транспортного засобу, який спричинив ДТП) і останній залишив місце ДТП за його участю, та в додаток до цього керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також відповідно до ст. ст. 1166, 1188, ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, підпунктів «а», «в» підпункту 38.1.1. пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «СК «ВУСО» має право на відшкодування збитків, в зв`язку із чим, Відповідач повинен виплатити суму страхового відшкодування в повному обсязі.

22 грудня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір № 22/12/2020 про відступлення права вимоги від 22 грудня 2020 року, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №166900424 від 26.09.2019 року.

26.07.2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_5 було укладено Договір страхування наземного транспорту № 107284883, застрахований транспортний засіб -«Honda Civic», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 ». Відповідно до умов вказаного Договору страхування ПрАТ « СК`ВУСО» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

Вiдповiдно до матеріалів адміністративного провадження ОСОБА_6 , 16.04.2020 року о 10:55 годин, керуючи автомобілем «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_3 , по вул.Братиславська, 36/2 у м. Києві не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та зіткнувся з автомобілем «RENAULT DOKKER», р.н. НОМЕР_4 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 20.10.2020 у справі № 754/12831/20 ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Потерпіла особа від вищезазначеної ДТП - ОСОБА_7 , водій автомобіля «RENAULT DOKKER», державний номерний знак НОМЕР_5 , звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування.

Згідно з Рахунку-фактури № АА-0000032 від 19.05.2020 вартість відновлювального ремонту автомобіля «RENAULT DOKKER», , д.н.з. « НОМЕР_4 » склала 113 372,10 грн.

На підставі страхового акту № 0587.206.20.08 від 26.03.2020 до Договору страхування наземного транспорту №7-00 від 25.04.2019, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у загальному розмірі 19491,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8683 від 26.03.2020.

16.11.2020 між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 укладено Договір № 16/11/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих Первісному кредитору за договорами страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору.

Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором № 107284883 від 26.07.2019.

Позивач звернувся до відповідачів з метою врегулювання спору в досудовому порядку, однак відповідачі кошти не сплатили, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Матеріалами справи підтверджується завдання шкоди відповідачем та компенсація завданої шкоди позивачем постраждалій особі.

Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи на те, що обґрунтованість позовних вимог доводиться наявними у справі доказами, а також, враховуючи, що відповідач не відшкодував завдану шкоду, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову та наявність підстав для його задоволення.

Отже, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Щодо заяви представника позивача про розподіл судових витрат (витрат на правничу допомогу) слід зазначити таке.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 23 грудня 2020, укладеного з Фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_1 » та АО «Правовий горизонт», копію Додаткової угоди № 2 - акт приймання - передачі правової (правничої) допомоги від 22 березня 22021 року, копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 22 березня 2021 року на суму 11 863,80 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частина друга статті 95 ЦПК України передбачає, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Частиною п`ятою статті 95 ЦПК України передбачено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів, станом на момент подання представником позивача заяви про розподіл судових витрат, визначений п. 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 160/7887/18.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.07.2018 у справі № 904/8549/17, від 27 вересня 2021 року № 5026/886/2012, незасвідчені копії документів визнаються недопустимими доказами.

Копії доказів, надані представником позивача на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а саме копії договорів про надання правової допомоги від 02.02.2021, додаткова угода №3 від 02.02.2021, копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 24.05.2021, засвідчені належним чином, а отже, визнаються судом допустимими доказами.

З огляду на викладене, суд вважає, що підстав для задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат з професійної правничої допомоги достатні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 142, 265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Фізичної особи - підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 про відшкодування збитків задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь Фізичної особи - підприємця « ОСОБА_1 » ( АДРЕСА_1 ) відшкодування завданих збитків в порядку регресу в розмірі 22084гривні 05 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь Фізичної особи - підприємця « ОСОБА_1 » ( АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 11863 гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя