Справа № 339/31/22
Провадження № 22-ц/4808/760/22
Головуючий у 1 інстанції Головенко О. С.
Суддя-доповідач Фединяк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Максюти І.О., Василишин Л.В.

секретаря Максимів Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ільківа Олега Мироновича на рішення Болехівського міського суду від 26 квітня 2022 року, постановлене в складі судді Головенка О.С. в м. Болехові, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів наутримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Позовна заява мотивована тим, що сторони з 09 серпня 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Болехівського міського суду від 03 серпня 2009 року розірвано. В шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Рішенням Болехівського міського суду від 03 серпня 2009 року стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_2 щомісячно в розмірі ј частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Вказує, що на момент призначення аліментів, він працював на посаді старшого дільничного інспектора міліції Болехівського міського відділення міліції Долинського районного відділу Управління МВС України Івано- Франківської області, також ніс службу і у зоні АТО та отримав посвідчення учасника бойових дій (УБД). 06 листопада 2015 року його звільнено у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «Г», через скорочення штатів. Таким чином, його матеріальне становище погіршилося та сплачувати аліменти у призначеному судом розмірі стало неможливим, він має тимчасові заробітки та усіма способами старається допомагати також і своєму синові ОСОБА_5 . Також на його утриманні перебуває малолітня дочка від іншого шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з ним, вагітна дружина ОСОБА_7 , непрацездатна матір ОСОБА_8 пенсіонерка, брат ОСОБА_9 з інвалідністю та перестарілий батько ОСОБА_10 , який також хворіє. Просив врахувати те, що він оплачує додатково страхування життя та здоров`я Едуарда у компанії МетЛайф, де йому також накопичуються кошти до досягнення віку 25 років (строк закінчення дії програми 18.11.2031р.) та він зможе самостійно ними розпорядитись. Ураховуючи зміну його сімейного стану, просив зменшити розмір аліментів, що стягується з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитини, тобто не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час становить 1309 грн, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Болехівського міського суду від 26 квітня 2022 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_7 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Ільків О.М. подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує, що відмовляючи у зменшення розміру аліментів, судом першої інстанції не враховано, що звільнення його з роботи відбулось у зв`язку з скороченням штату, а не з власної волі. Крім того, на його утриманні перебуває дитина від іншого шлюбу та ним добровільно вносяться платежі щодо страхування життя та здоров`я сина ОСОБА_5 . Також ним здійснюється утримання непрацездатних батьків та брата з інвалідністю. Вказує, що підставою зменшення розміру аліментів є зміна майнового та сімейного стану. Ним доведено зміна як майнового так і сімейного стану.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про залишення без задоволення позовної заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що визначений судовим рішенням розмір аліментів в розмірі ј частки від доходу сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини, також не будуть створювати відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру та не позбавить іншу дитину та дружину позивача матеріального забезпечення. Доводи позивача про необхідність утримання ним батьків пенсіонерів і вагітної дружини не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що його батьки потребують сторонньої матеріальної допомоги та про те, що саме він таку матеріальну допомогу їм надає. При цьому, суд враховує, що батьки позивача отримують пенсію в якості забезпечення від держави, та не визнані у встановленому законом порядку особами, яких позивач зобов`язаний утримувати, тоді як обов`язок утримання дітей чітко визначений для нього законом. Вагітна дружина позивача також не відноситься до категорії осіб, які за законом або у в передбаченому законом порядку перебувають на його утриманні. Крім того, держава встановлює соціальні гарантії жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами шляхом здійснення відповідних виплат.

Ухвалене судом першої інстанції рішення є передчасним, не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 09 серпня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Болехівським міським судом від 03 серпня 2009 року (а.с.7, 22).

У шлюбі народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Рішення Болехівського міського суду від 03 серпня 2009 року з позивача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 розмірі ј частини від його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

06 листопада 2015 року позивача згідно із пунктами 10 та 11 розділу IX Закону України «Про національну поліцію» звільнено у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «Г» (через скорочення штатів) (а.с.15).

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 05 жовтня 2015 року (а.с.26) та дає йому право на пільги, передбачені ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

11 грудня 2021 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_7 , в якому народилася дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.23-24, 21).

Дружина позивача станом на 08 грудня 2021 року перебуває на 13-14 тижні вагітності, що підтверджується довідкою №285 (а.с.13).

Згідно довідки про склад сім`ї позивача, з ним проживають мати ОСОБА_8 , брат ОСОБА_9 , який є інвалідом дитинства 2 групи, батько ОСОБА_10 (а.с.18, 19, 20).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікованаПостановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Cтаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища або зміна сімейного стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Установлено, що з часу встановлення судом аліментів на утримання неповнолітнього сина, у позивача змінився сімейний стан, змінилось матеріалне становище щодо утримання нової сім`ї, що є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11 .

Тобто, встановлено, що на утриманні ОСОБА_1 , крім сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває також дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дружина ОСОБА_7 , яка станом на 08 грудня 2021 року перебуває на 13-14 тижні вагітності, що підтверджується довідкою №285, з якими він проживає та несе витрати на їх утримання.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2021 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Крім того, позивач посилається на те, що він утримує мати ОСОБА_8 , брата ОСОБА_9 , який є інвалідом дитинства 2 групи.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивач належними та допустимими доказами довів зміну свого сімейного стану, в порівнянні з сімейним станом на момент прийняття рішення про стягнення аліментів на дитину відповідного віку, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище платника аліментів, зміну сімейного стану позивача, а саме народження дитини та реєстрації шлюбу, що є зміною його сімейного стану, приходить до висновку про наявність підстав для зміни розміру присуджених аліментів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції як таке, що постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з допущенням порушення норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зменшити встановлений рішенням Болехівського міського суду від 03 серпня 2009 року розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, колегія суддів вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ільківа Олега Мироновича задовольнити частково. Рішення Болехівського міського суду від 26 квітня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зменшити встановлений рішенням Болехівського міського суду від 03 серпня 2009 року розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст складено 11 серпня 2022 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.О.Максюта

Л.В.Василишин