Справа № 523/9207/22
Провадження №2/523/4059/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Середи І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення частки у спільній сумісній власності визнання, права власності в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Одеської міської ради, в якому просив визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності в квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 51,3 кв.м., житловою 30,5 кв.м., становить 1/2 частку вказаної квартири, та просив визнати за ним право власності у порядку спадкування на вказану частку квартири після смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала позивачу і померлій на праві спільної сумісної власності на підставі договору міни, після смерті бабусі позивач прийняв спадщину, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що частки у праві власності на вказану квартиру не визначені. У зв`язку з тим що позивач не може реалізувати свої спадкові права, тому звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Представник позивача звернувся із заявою про розгляд справи у їх відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, про причини неявки суд не повідомляв, письмові заперечення проти позову не надсилав.

Суд зі згоди представника позивача та відповідно до положень ст.280 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

ОСОБА_3 є бабусею позивача ОСОБА_1 , що встановлено рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2021 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набули право власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору міни, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Сорокою Л.З. 24 лютого 1995 року і зареєстрованого у реєстрі № 7-925.

Відповідно до даних КП «БТІ» Одеської міської ради 13 березня 1995 року за позивачем та ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі вказаного договору міни, запис у реєстровій книзі 119пр стор. 158 р. №147).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджуються свідоцтвом про смерть від 06 липня 2021 року серія НОМЕР_1 .

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із частки квартири АДРЕСА_1 .

15 лютого 2021 року позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М.

На підставі заяви позивача приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. була заведена спадкова справа №13/2021 після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 16 лютого 2022 року встановлено факт постійного проживання позивача із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Проте 13 вересня 2021 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. повідомила позивача про неможливість видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом, так як не визначена частка спадкодавця ОСОБА_3 у квартирі, яка належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У відповідності до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виходячи із принципу рівності часток і що між сторонами за життя ОСОБА_2 не було іншої домовленості, суд дійшов висновку, що частки співвласників в квартирі є рівними по 1/2 частині, тому суд вважає за необхідне визначити, що частка померлої у квартирі складає 1/2 частину.

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За нормами ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Як видно з матеріалів справи, позивач вчинив дії щодо прийняття спадщини, подавши заяву у встановлений законом шестимісячний строк, вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із померлою на час відкриття спадщини. Від приватного нотаріуса не отримував відмову в оформленні спадкового майна, а лише лист, в якому йому було рекомендовано звернутися до суду для підтвердження виду спільної власності на квартиру та визначення частки померлої у спадковому майні.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» п. 23 , роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно померлої у порядку спадкування слід відмовити, оскільки визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що при визначенні частки померлої у спадковому майні він має змогу оформити спадкові права у нотаріальному порядку.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 258-259, 263-265, 273, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити, що частка ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 51,3 кв.м., в тому числі житловою площею 30,5 кв.м., становить 1/2 частину вказаної квартири.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 11.11.2022 р.

Суддя