ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/757/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №2-75/11 Категорія: на ухвалу Піньковський Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіСіренко Ю.В., Гончар Н.І.
секретар Попова М.В.

учасники справи:

боржник (скаржник) - ОСОБА_1 ,

стягувач - ПАТ АБ «Укргазбанк»,

виконавець - приватний виконавець Недоступ Д.М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу боржника на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.04.2022 (повний текст складено 12.04.2022, суддя в суді першої інстанції Піньковський Р.В.) у цивільній справі за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича щодо винесення постанови від 11.01.2022, стягувач ПАТ АБ «Укргазбанк»,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, якою просила визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.01.2022, винесену при виконанні виконавчого провадження №67950483.

В обґрунтування вказано на те, що в провадженні приватного виконавця Недоступа Д.М. перебуває зазначене виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь АБ «Укргазбанк» боргу в розмірі 110719,47 доларів США та 188010,91 грн. 15.01.2022 на її адресу надійшла постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11.01.2022, якою описано та накладено арешт на земельну ділянку, площею 2,6735 га, кадастровий №:02:0759, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Городецької сільської ради Уманського району.

Вважає, що вказана постанова є незаконною, оскільки земельну ділянку у неї орендує ФГ «Агрофірма «БАЗИС» на підставі договору оренди від 27.09.2005 за №6 з укладеними додатковими угодами. Водночас, 07.12.2021 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна зареєстроване відчуження переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення від ФГ «Агрофірма «БАЗИС» до ОСОБА_3 .

Отже оскаржувана постанова виконавця порушує переважне право купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яке згідно ст.130 ЗК України має орендар земельної ділянки, а також інша особа, якій може бути передано таке право. При винесенні постанови приватним виконавцем не було дотримано встановленого нормами ЗУ «Про виконавче провадження» порядку звернення стягнення на майно боржника. Постанова не відповідає загальним вимогам, встановленим нормами Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, а саме: місцем її вчинення зазначена Городецька сільська рада Уманського району Черкаської області, при тому, що така сільська рада припинила своє існування після проведення місцевих виборів 25.10.2017, адже земельна ділянка знаходиться в адмінмежах Паланської сільської ради. Опис та арешт майна має проводитися у відповідності до вимог Інструкції, має бути підписаний виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками та іншими особами, присутніми при проведенні опису. Зазначеного приватним виконавцем зроблено не було, у постанові відсутні підписи стягувача та боржника.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.04.2022 вказану скаргу відхилено з посиланням на те, що оскаржувана постанова приватного виконавця є правомірною, а скаржником протилежного не доведено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, скаржник подала 26.04.2022 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду у справі, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити вимоги скарги. Зазначає на доводи, аналогічні викладеним в скарзі, адресованій суду першої інстанції, та на те, що 20.12.2021 виконавець не надсилав боржнику вимог в порядку ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження». 06.01.2022 скаржник прибула до виконавця для виконання рішення суду у добровільному порядку, однак його не було на робочому місці. З часу отримання постанови про відкриття виконавчого провадження до винесення постанови про накладення арешту на майно пройшло 8 робочих дні (14 календарних). 14.02.2022 приватний виконавець отримав заяву боржника про звернення стягнення на її ювелірні вироби, однак на даний момент жодних дій по її задоволенню не проведено, а звернення стягнення на нерухоме майно може відбуватися лише у разі неможливості задовольнити вимоги за рахунок іншого майна боржника.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що 29.11.2019 Уманським міськрайонним судом Черкаської області видано виконавчий лист про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 110 719,47 доларів США та 188 010,91 гривень. Згідно відмітки на виконавчому документів залишок заборгованості становить 110 719,47 доларів США та 186 756,36 гривень.

Виконавче провадження щодо зазначеного виконавчого листа здійснює приватний виконавець Недоступ Д.М. - ВП №67950483. Так 20.12.2021 на підставі ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 ЗУ «Про виконавче провадження» приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 67950483).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, приватному виконавцю стало відомо, що за ОСОБА_2 зареєстроване майно: будинок загальною площею 103,8 кв.м., житловою площею 57,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка кадастровий №:02:000:0759, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Черкаська область, Уманський район, Городецька сільська рада.

У зв`язку з цим, приватним виконавцем 20.12.2021 винесено постанову про арешт майна боржника, якою і було накладено арешт на вищевказане майно, з урахуванням суми звернення стягнення.

Також, цього ж дня, приватним виконавцем у відповідності до вимог ст.ст. 5, 13, 18, 19, 76 ЗУ «Про виконавче провадження», на ім`я боржника ОСОБА_2 направлено вимогу, у якій боржника було зобов`язано у строк до п`яти робочих днів з моменту отримання вимоги надати декларацію про доходи та майно, та з`явитися до приватного виконавця у певний час.

Вищевказані постанови та вимогу боржником ОСОБА_2 отримано особисто 04.01.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, у якому наявні відповідні відмітки.

У межах виконавчого провадження приватним виконавцем також направлено запити щодо наявності у боржника іншого майна.

11.01.2021, після сплину визначених боржнику п`яти робочих днів з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження та вимоги, приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої в присутності понятих, у відповідності до ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», описано і накладено арешт на земельну ділянку, належну боржнику ОСОБА_2 . У вказаній постанові наявна інформація про те, що земельна ділянка перебуває в оренді у ФГ «Агрофірма «Базис». У графі «копію постанови про опис та арешт майна отримав:» приватним виконавцем зазначено про те, що сторонам виконавчого провадження копія цієї постанови буде направлена поштою. Крім підпису приватного виконавця, у постанові наявні підписи понятих.

Згідно супровідного листа №73 приватним виконавцем Недоступом Д.М. на наступний день після винесення постанови направлено на адресу боржника та стягувача копія постанови про опис та арешт майна від 11.01.2022, що підтверджується фіскальними чеками ПАТ «Укрпошта».

Скаржник (боржник) у справі вважає, що рішення державного виконавця (постанова від 11.01.2022 про опис та арешт майна боржника) є незаконним з підстав, викладених у мотивувальній частині скарги - порушення переважного права викупу земельної ділянки з боку орендаря, порушення порядку звернення стягнення на майно боржника у зв`язку з ненаданням можливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок іншого майна та в добровільному порядку, формальна невідповідність змісту постанови вимогам законодавства.

Надаючи оцінку таким доводам скаржника, апеляційний суд бере до уваги таке.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Згідно ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, згідно частини першої вказаної статті, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст.10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частина 2 статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Статтею 26 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено обов`язок виконавця розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до ч. 2 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначений ст.48 Закону, згідно положень частини 5 якої у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно правового висновку ВС від 11.05.2021 у справі №554/4712/15-ц, відповідно до якого сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вказуючи на недоведеність державним виконавцем факту відсутності іншого майна для виконання судового рішення та порушення черговості звернення стягнення, скаржник не зазначає, на яке саме його майно мав звернути стягнення державний виконавець та яке майно чи предмети необхідно реалізувати в першу чергу.

У даному випадку скаржник з 2011 року (коли прийнято судове рішення про стягнення заборгованості та після набрання ним законної сили) не скористалася своїм правом добровільно виконати рішення суду у справі №2-75/11, а також не надала виконавцю пропозицій щодо видів майна чи предметів, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, враховуючи викладене вище нормативно-правове регулювання питання накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні, приватний виконавець, який здійснює виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа про стягнення з боржника на користь банку заборгованості, з`ясувавши наявність у боржника нерухомого майна - земельної ділянки, за відсутності підтвердженої можливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок іншого майна боржника та після спливу встановленого строку на добровільне виконання, законно та обґрунтовано здійснив у порядку визначеному законодавством опис та арешт нерухомого майна боржника - її земельної ділянки.

Так суд обґрунтовано відхилив посилання скаржника у справі на недоліки в оформленні виконавцем оспорюваної постанови про арешт майна (стосовно місця її складення), адже згідно даних державних реєстрів арештована земельна ділянка з кадастровим №:02:000:0759 знаходиться за адресою Уманський район, Городецька сільська рада.

Не можна погодитися із вказівкою скаржника на те, що арешти земельної ділянки перешкоджає переважному праву орендаря на її викуп, адже відповідно до приписів ч.2 ст.135 ЗК України у разі виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження», організатором земельних торгів є державний, приватний виконавець. Згідно ч.3 ст. 135 ЗК України організатор земельних торгів з продажу земельної ділянки зобов`язаний письмово повідомити про проведення таких торгів суб`єкта переважного права на її купівлю не пізніше ніж за 30 календарних днів до дня проведення земельних торгів.

Отже за визначеною законом процедурою проведення земельних торгів з примусової реалізації у виконавчому провадженні обов`язком організатора торгів є лише повідомлення суб`єкта переважного права на придбання земельної ділянки, про проведення таких торгів, що забезпечить дотримання його прав, що виникли у зв`язку з наявністю попередньої оренди земельної ділянки.

За вказаних обставин питання, пов`язані з описом, арештом та реалізацією арештованого майна - земельної ділянки, належної скаржнику, стосуються виключно прав суб`єктів переважного права на її купівлю, які не є стороною виконавчого провадження, а тому будь-які порушення прав скаржника неможливі.

У постанові ВС від 22.04.2020 у справі №641/7824/18 вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Як встановлено судом та не оспорюється скаржником, боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та вимогу про необхідність подати декларацію про доходи, повідомити про заходи, які вживаються з метою погашення заборгованості, їй запропоновано надати перелік майна на яке необхідно першочергово звернути стягнення, що виконано не було.

Апеляційні посилання на те, що 20.12.2021 виконавець не надсилав боржнику вимог в порядку ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» спростовуються наданими виконавцем доказами наявності відповідного поштового відправлення.

Вказівка скаржника на те, що 06.01.2022 вона прибула до виконавця для виконання рішення суду у добровільному порядку, однак його не було на робочому місці, доказами не підтверджується.

Та обставина, що 14.02.2022 приватний виконавець отримав заяву боржника про звернення стягнення на її ювелірні вироби, однак на даний момент жодних дій по її задоволенню не проведено, не свідчить про те, що винесена перед цим постанова від 11.01.2022 про арешт майна є протиправною та такою, що не враховує наявність рухомого майна чи коштів у боржника, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача у виконавчому провадженні.

Бездіяльність приватного виконавця щодо відсутності розгляду та вирішення заяви боржника про задоволення вимог у виконавчому провадженні за рахунок реалізації її ювелірних виробів у даній справі не оскаржується, отже не може бути врахована при вирішенні її вимог по суті.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення містяться і в ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

При цьому, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже висновки суду першої інстанції в цій справі по суті вимог скарги боржника є вірними.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.04.2022 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 447 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.04.2022 у цивільній справі за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича щодо винесення постанови від 11.01.2022, стягувач ПАТ АБ «Укргазбанк», - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 15.06.2022.

Суддя-доповідач

Судді