Провадження № 2/161/3840/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

31 жовтня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань - Гичці М.В.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Луцької міської ради в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Луцької міської ради звернувся в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі неналежно виконують свої батьківські обов`язки. ОСОБА_4 , ще рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.03.2011р., позбавлена батьківських прав відносно старших дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 04.12.2011 по 26.09.2012 ОСОБА_4 відбувала покарання в Чорноморській виправній колонії Управління Державного Департаменту України з питань виконання покарань в Одеській області. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 народила сина ОСОБА_2 . 16.08.2012 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб. 01.04.2014 малолітній ОСОБА_2 взятий на облік у службі у справах дітей як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах, де мати неналежно виконує батьківські обов`язки. Відповідно до звернення ОСОБА_7 , бабусі ОСОБА_2 , матір залишила внука на неї, до дитини не приходить, коштів на її утримання не надає, на дзвінки не відповідає. Працівники служби у справах дітей проводили профілактичну роботу з матір`ю, надавали матеріальну допомогу та продукти харчування, однак ОСОБА_4 не перестала вживати спиртні напої, ніде не працювала. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 народила сина ОСОБА_3 . Матеріальним забезпеченням дітей займалася їх бабуся ОСОБА_7 та батько ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_5 не визнає малолітнього ОСОБА_3 своїм сином, а тому відповідно до звернення від 12.06.2022 не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_3 . Разом з тим, малолітнього ОСОБА_2 з 2017 року забрав до себе та створив йому належні умови для навчання, виховання та розвитку, утримує його матеріально. З початку введення воєнного стану в Україні відповідач ОСОБА_5 разом з сином ОСОБА_2 проживають в Республіці Польща.

ОСОБА_3 з 2017 року проживає разом з бабусею - ОСОБА_7 та перебуває на її повному утриманні. Відповідач ОСОБА_4 самоусунулась від виховання дітей, не цікавиться їх станом здоров`я, не утримує матеріально.

Враховуючи наведене, позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , передати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , органу опіки та піклування Луцької міської ради для подальшого його влаштування до сімейних форм виховання, стягувати з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 аліменти у розмірі ј частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з усіх видів заробітку на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи від 25 серпня 2022 року до досягнення дитиною повноліття на користь законного представника дитини.

Ухвалою від 29.08.2022 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження у справі.

У встановлений судом строк від відповідачів відзив на позовну заяву до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов.

Протокольною ухвалою суду від 20.05.2022 підготовче провадження у справі завершено, справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що є бабусею дітей і з листопада 2017 року ОСОБА_4 залишила дітей на її утримання та виховання. Вона займалася їх влаштуванням в садочок та школу. Оскільки матір дітей не виконує батьківських обов`язків, то ОСОБА_7 16.06.2022 написала заяву в Службу у справах дітей для того, щоб позбавити ОСОБА_4 батьківських прав.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причину неявки суду не повідомили, відзив не надали, у зв`язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у їх відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України уразі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7-8).

ОСОБА_5 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 16.08.2012 р., згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 9).

Згідно копії акту обстеження житлових умов від 04.07.2022, ОСОБА_3 проживає разом із бабусею ОСОБА_7 та перебуває на її повному утриманні та вихованні (а.с.10).

Відповідно до заяви від 16.06.2022 вх. №658/31-66 від 20.06.2022, ОСОБА_7 звернулася до Служби у справах дітей з проханням позбавити дочку - ОСОБА_9 батьківських прав відносно ОСОБА_3 (а.с.11)

Відповідно до повідомлення головного лікаря Комунального закладу «Луцької міської дитячої поліклініки» Луцької міської ради, 17.08.2016 дільничним педіатром Кривенюк С.Р. проведено актив до дитини ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено, що у вказаній квартирі дитина перебувала без належного догляду, голодна, брудна, з чужими людьми, які перебували в стані алкогольного сп`яніння. (а.с.16).

Відповідач ОСОБА_8 була звільнена з Чорноморській виправній колонії Управління Державного Департаменту України з питань виконання покарань в Одеській області (а.с.17).

Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.03.2011р. у справі №2-1528/2011 ОСОБА_9 позбавлена батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18)

Матір дітей ОСОБА_4 не бере участі у вихованні дітей, не підтримує їх матеріально, не цікавиться їх станом здоров`я, розвитком, що стверджується поясненнями свідка ОСОБА_7 наданими в судовому засіданні.

Рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради №422-1 від 17.08.2022 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4-6).

Згідно відповіді з Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області №3/3891/50/04-22 від 10.08.2022 встановити місце перебування ОСОБА_4 не виявилось можливим (а.с.20).

Щодо позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_5 не заперечує, про що і подав відповідну заяву до Служби у справах дітей про позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_3 , оскільки не вважає себе біологічним батьком (а.с.12).

Судом не встановлено наявності у відповідача ОСОБА_4 реальних і об`єктивних перешкод для спілкування з дітьми. З досліджених судом доказів вбачається, що відповідач ОСОБА_4 не вживала заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми не зверталася.

Наведене дає підстави для висновку, що відповідач ОСОБА_4 самоусунулася від виховання неповнолітніх дітей та не виконує покладених на неї Законом батьківських обов`язків без поважних причин.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дітей, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про їх фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню синів.

Щодо позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_5 відносно малолітнього ОСОБА_3 , судом встановлено, що відповідач не заперечує, оскільки сам звертався з відповідною до Органу опіки та піклування про позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_3 , не вважає його своїм сином, не займається його вихованням, не цікавиться його станом здоров`я.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Одночасно з цим, згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно зі ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнені з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

З ч. 3 ст. 180 СК України вбачається, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників з ким проживає дитина.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01.01.2022 - 2618 грн., з 01.07.2022 - 2 744 грн., з 01.12.2022 - 2 833 грн.

З огляду на наведене, враховуючи особу платника аліментів, засади розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 аліменти у розмірі ј частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з усіх видів заробітку на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи від 25 серпня 2022 року до досягнення дитиною повноліття на користь законного представника дитини.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору на підставі закону, виходячи із кількості і характеру заявлених позовних вимог, з відповідачів в дохід держави слід стягнути по 992,40 гривень судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову.

На підставі ст.ст. 164, 166 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Передати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , органу опіки та піклування Луцької міської ради для подальшого його влаштування до сімейних форм виховання.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти у розмірі ј частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з усіх видів заробітку на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи від 25 серпня 2022 року до досягнення дитиною повноліття на користь законного представника дитини.

Стягувати з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти у розмірі ј частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з усіх видів заробітку на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи від 25 серпня 2022 року до досягнення дитиною повноліття на користь законного представника дитини.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , судовий збір у розмірі по 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп. з кожного в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Орган опіки та піклування Луцької міської ради (адреса: вул. Богдана Хмельницького, 19, м. Луцьк), .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено 07.11.2022.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк