Номер провадження: 22-ц/813/5557/22
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.
За участю секретаря - Дерезюк В. В.
розглянула у судовому засідання м. Одеса апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» правонаступника - АТ «Альфа Банк» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, за участі стягувача АТ «Альфа-банк», Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Євгена Олександровича,-

ВСТАНОВИЛА:
Описова частина заявлених вимог
23листопада 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження її у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, яке було накладено ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2021 року у справі № 522/10072/15-ц.

Вимоги обґрунтовує тим, що в провадженні приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шипкова Є. О. знаходиться зведене виконавче провадження АСВП N 64330581 по виконанню виконавчих листів №522/10072/15-ц, виданих 16.01.2021 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк»-правонаступника АТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором, сплати пені та судових витрат.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2021 року подання приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шипкова Є. О. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 управі виїзду за межі України без вилучення паспортного документа задоволено.

Посилаючись на те, що приватним виконавцем під час формування подання від 18.03.2021 р. було допущено ряд грубих процесуальних порушень, а також використано недостовірні документи, внаслідок чого дійсні обставини справи зазнали спотворення, а тому заявника неправомірно обмежено у праві на виїзд за межі України.

До суду надійшли письмові пояснення приватного виконавця Шипкова Є. О. в яких виконавець стверджує, що викладені в заяві обставини та виконавчі дії вчиненні у відповідності до чинного законодавства та не можуть вважатись обставинами, що перешкоджають тимчасовому обмеженні у виїзді за кордон, разом з тим приватним виконавцем зазначено, що на момент формування подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа йому не було відомо про обставини скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2016 р. по даній справі.

Короткий зміст судового рішення першої інстанції
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, за участі стягувача АТ «Альфа-банк», Приватний виконавець Шипков Є.О. - задоволено.

Скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину ОСОБА_1 , встановлене ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2021 року, якою задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича в рамках виконавчого провадження № 64354478.

В апеляційній скарзі АТ «Альфа-Банк» просить апеляційний суд скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2021 року та прийняти нове рішення, яким залишити в силі тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 до виконання своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за виконавчими листами № 522/10072/15-ц, виданими 16.01.2021 року Приморським районним судом м. Одеси посилаючись на неповне з`ясування обставин, порушень порушень норм матеріального та процесуального права.

Водночас зазначає, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України за наявність факту невиконання зобов`язань у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

При цьому звертає увагу на звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,0805 га для будівництва і обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1 в примусовому порядку та залишенняя стягувачем за собою нереалізованого майна за ціною 3 електронних торгів-85123,50 грн та складає 0,97 % від суми заборгованості по рішенні суду, яка є неспівмірною заборгованості боржника перед Банком за рішенням суду- 358 516,45 доларів США та 255 173,34 грн.

Крім того зазначає, що боржник не виконав вимогу приватного виконавця щодо подання декларації про майновий стан.

При цьому стверджує, що підставою для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду боржника є доведення факту виконання судового рішення, а не відсутність факту ухилення його від виконання.

На підставі ст. 29 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», у виконання рішень зборів суддів Одеського апеляційного суду від' 02.03.2022р. та 16.03.2022р., у зв`язку із введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р.,керуючисьстаттею 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», враховуючи рішення Ради суддів України №9від24.02.2022р. та рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022р. щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безперебійного функціонування Одеського апеляційного суду, головою суду видано Розпорядження №1 від 02 березня 2022 року, до якого внесені зміни розпорядженням №2 від 16 березня 2022 року, відповідно до п.п. 3-4 якого:

Зважаючи на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, підрозділів територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя, розгляд цивільних справ продовжити без участі учасників провадження в приміщенні Одеського апеляційного суду.

Справи розглядаються без участі учасників провадження за наявності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та з відсутності заяви (заяв) про відкладення розгляду справи.

Згідно із ч. 2 ст.372ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Сторони сповіщені належним чином, при цьому, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Відповідно до ч. 5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини та оцінка апеляційного суду
Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги суд приходить до наступного:

Постановою Одеського апеляційного суду від 15.10.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2016 року скасовано та прийнято нову постанову.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"- правонаступник АТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки латника податків: НОМЕР_2 ) на користь Публічного Акціонерного Товариства Укрсоцбанк» - правонаступника АТ «Альфа Банк» ( індефікаційний код : 23494714 місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, буд 100, м. Київ) заборгованість за кредитним договором від 08.06.2006 року № 206-РВБ у загальному розмірі 322 907,34 доларів США ( триста двадцять дві тисячі дев`ятсот сім доларів США 34 цента), що складається із:

-заборгованість за кредитом у розмірі 319 890, 42 долара США

- заборгованість за відсотками у розмірі 3 016, 92 долара США

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника датків: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) на користь Публічного Акціонерного Товариства Укрсоцбанк» - правонаступника АТ «Альфа Банк» ( індефікаційний код : 23494714 місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, буд 100, м. Київ) заборгованість зі сплати пені :

-за своєчасне повернення кредиту-73 811,06 грн;

-за несвоєчасне повернення відсотків 156 942,32 грн.

Стягнуто з Ніязової Іджран Вахід кизи (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) на користь користь Публічного Акціонерного Товариства Укрсоцбанк» - правонаступника АТ «Альфа Банк» ( індефікаційний код : 23494714 місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, буд 100, м. Київ) заборгованість за кредитним договором від 08.06.2006 року № 206-РВО у загальному розмірі 103 016,92 доларів США (сто три тисячі шістнадцять доларів США 92 центи,що складається із:

- заборгованість за кредитом - у розмірі 100 000 доларів США (сто тисяч доларів США 00 центів),

-заборгованість за відсотками у розмірі 3 016, 92 долара США

Стягнуто з Ніязової Іджран Вахід кизи (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) на користь користь Публічного Акціонерного Товариства Укрсоцбанк» - правонаступника АТ «Альфа Банк» (індефікаційний код: 23494714 місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, буд 100, м. Київ)

-за своєчасне повернення кредиту-73 811,06 грн;

-за несвоєчасне повернення відсотків 156 942,32 грн.

В задоволені решти позовних вимогах відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ), Ніязової Іджран Вахід кизи (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) на користь Публічного Акціонерного Товариства Укрсоцбанк» - правонаступника АТ «Альфа Банк» ( індефікаційний код: 23494714 місцезнаходження: вул.Велика Васильківська, буд 100, м. Київ) судові витрати з кожного по 1096,93 коп , а всього 3290,79 грн.

Стягнуто з Публічного Акціонерного Товариства Укрсоцбанк» - правонаступника АТ «Альфа Банк» ( індефікаційний код: 23494714 місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, буд 100, м. Київ) на користь ОСОБА_2 надмірно сплачений судовий збір в розмірі 544,82 грн.

21.10.2020 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Ю.С. виконавче провадження з примусового виконання , виконавчой лист № 522/10072/15 ц виданий 12.08.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості закінчив з підстав скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2016 року постановою Одеського апеляційного суду від 15.10.2020 року.

На теперішній час в провадженні приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шипкова Є. О. знаходиться зведене виконавче провадження АСВП N 64330581 по виконанню виконавчих листів №522/10072/15-ц, виданих 16.01.2021 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Ніязової Іджран Вахід кизи на користь ПАТ «Укрсоцбанк»-правонаступника АТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором, сплати пені та судових витрат.

24.03.2021 р. Приморським районним судом м. Одеси розглянуто та задоволено подання приватного виконавця Шипкова Є.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника за виконавчими листами №522/10072/15-ц, виданими 16.01.2021 року Приморським районним судом м. Одеси.

Рішення суду обґрунтовано тим, що відповідно до п. 5 ч. 1ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипковим Є.О. постановою від 21 липня 2021 року передано стягувачу Акціонерному товариству «Альфа Банк» в рахунок часткового погашення боргу за вказаним зведеним виконавчим провадженням № 64354478 земельну ділянку загальною площею 0,0804, кадастровий номер :02:003:0515 за ціною третіх електронних торгів 85123,50 грн, що належала ОСОБА_2 .

03.02.2021 та 11.02.2021 року приватним виконавцем накладено арешт на корпоративні права боржника ОСОБА_2 в ПП «РЕАЛ-АВТО» та ТОВ «ЕНЕРДЖИ ГРУПП» та ТОВ «ЗЕЛЕНЕ МІСТО».

23.09.2021 року постановою Одеського апеляційного суду( у складі колегії: Сєвєрової Є.С.,Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.), апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 березня 2021 року змінено шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті залишити без змін.

При цьому, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, оскільки бездіяльність останньої полягає в умисному, свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків по солідарній сплаті боргу, загальний розмір якого становить 322 907,34 доларів США.

23 листопада 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, яке було накладено ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2021 року у справі № 522/10072/15-ц.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, за участі стягувача АТ «Альфа-банк», Приватний виконавець Шипков Є.О. - задоволено.

Скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину ОСОБА_1 , встановлене ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2021 року, якою задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича в рамках виконавчого провадження № 64354478.

При цьому районний суд виходив з того, що після подачі подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, виконавцем вчиняються дії щодо реалізації майна боржника( тобто обмеження та позбавлення права власності на майно), потреба у додатковому забезпеченні виконання судового рішення шляхом обмеження права на пересування відпала. Водночас зазначає, що представником банку та виконавцем не заявлено обґрунтованих доводів та не надано докази, що заборона виїзду є дієвою мірою завдяки якій буде повернення стягнення боргу, який би міг справедливо та виправдано обмежити права боржника задля забезпечення виконання судового рішення.

Заявником доведено суду, що на момент відкриття наявного виконавчого провадження, тобто на 29.01.2021 року, відносно майна боржника не було встановлено жодних діючих обтяжень, оскільки всі інші зареєстровані попередні обтяження були припинені уповноваженими на те суб`єктами на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 15.10.2020 року у справі №522/10072/15-ц, якою скасовано рішення Приморського районного суду від 13.06.2016 року, як підстави, яка слугувала для внесення відповідних записів про обтяження до реєстру.

При цьому суд вважав обґрунтованим посилання заявника на те, що в тексті подання приватний виконавець фактично підмінює обставини виконавчого провадження, яке перебуває в його провадженні з обставинами виконавчого провадження, яке перебувало у провадженні іншого приватного виконавця та на сьогоднішній день припинено.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» громадянину України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбаченому законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 р., у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року р. № 1404-VIII.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Виходячи з викладеного, законом встановлено можливість тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочину, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідна норма Конвенції міститься у статті 33 Конституції України, якою встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Такі обмеження встановлюються, зокрема, статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», що передбачає підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Право на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, в тому числі, коли особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Обмеження на виїзд боржниці з України являє собою втручання в її право покидати країну, гарантоване пунктом 2 статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі Гочев проти Болгарії (Gochev v.Bulgaria), рішення від 26.11.2009 року (заява № 34383/03), Європейський суд визначив загальні стандарти щодо права на свободу пересування. Тимчасове обмеження в праві виїзду за ухилення від виконання зобов`язань має відповідати трьом критеріям: - ґрунтуватися на національному законі; - переслідувати одну або декілька легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції; - відповідати справедливому балансу між правами людини та публічним інтересом, тобто бути пропорційним меті його застосування.

У цій справі Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише настільки, наскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121)

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. рішення Європейського Суду у справі «Рінер проти Болгарії», § 124 і рішення Європейського Суду "Фельдеш и Фельдешне Хайлик проти Угорщини", § 35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості та законності процедури (див. рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. у справі «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, які стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. у справі "Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії" (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, § 60)...".

Поклавши в основу судового рішення, що після подачі подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, виконавцем вчиняються дії щодо реалізації майна боржників ( тобто обмеження та позбавлення права власності на майно), потреба у додатковому забезпеченні виконання судового рішення шляхом обмеження права на пересування відпала оскільки представником банку та виконавцем не заявлено обґрунтованих доводів та не надано докази, що заборона виїзду з 24.03.2021 року є дієвою мірою завдяки якій буде повернення стягнення боргу, який би міг справедливо та виправдано обмежити права боржника задля забезпечення виконання судового рішення.

Суд першої інстанції проаналізував фактичні обставини справи в контексті національного та міжнародного законодавства та дійшов правильного висновку про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду України ОСОБА_1 так як з цього часу державним виконавцем у відповідності до вимог закону відкриті виконавчі провадження, вчинено ряд дій на виконання судового рішення, про яке йшлося.

Підстав вважати, що боржник ОСОБА_1 і в подальшому ухиляється від виконання судового рішення, що могло б бути підставою для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України немає, а матеріали справи не містять доказів, як тимчасовий виїзд за межі України гарантує повернення боргу і, яким чином цей борг може бути повернуто при застосуванні такого обмеження.

Автоматична, необмежена заборона у праві виїзду за межі країни є порушенням статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод., а тому доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.367,368,374,375, 381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» правонаступника -АТ «Альфа Банк», залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2021 року, без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 18.11.2022 року .

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді- Т.В.Цюра

С.М.Сегеда