Номер провадження 2/754/2467/22
Справа №754/5274/20
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді - Галась І.А.

при секретарі - Париста А.С.

за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (місто Київ, вул. І. Федорова, 32А) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

14.11.2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Века Україна» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-1102-16-00146, за яким було застраховано майнові інтереси ТОВ «Века Україна» при використанні транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 .

15.06.2017 року близько 14 год. 55 хв. в м. Київ по вул. Братиславській сталась дорожньо - транспортна пригода за участю транспортних засобів: «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , що належить ТОВ «Века Україна».

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 20.02.2018 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль ТОВ «Века Україна» отримав механічні пошкодження, відповідно до документів доданих до позовної заяви.

На підставі заяви ТОВ «Века Україна» про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 16.06.2017 року, звіту №1006 від 22.06.2017 року, звіту №1006-1 від 07.07.2017 року, було складено розрахунок страхового відшкодування від 20.07.2017 року, страховий акт № ДККА-57162 від 20.07.2017 року, розпорядження про виплату страхового відшкодування від 20.07.2017 р. та сплачено ТОВ «Века Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 222 508 (двісті двадцять дві тисячі п`ятсот вісім) грн. 93 коп., що підтверджується платіжним дорученням про сплату страхового відшкодування.

Таким чином ПрАТ «СК «Українська страхова група» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору.

Посилаючись на викладені обставини справи, Позивач просить суд: стягнути з Відповідача - ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 222508 гривень 93 копійок та судовий збір в розмірі 3337 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин.

Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 05 травня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, призначено судове засідання.

Заочним рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування були задоволені.

01 червня 2021 року відповідач ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, яка була задоволена ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року, заочне рішення було скасоване. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Справа призначалась до розгляду на 07 лютого 2022 року, 22 квітня 2022 року, 03 червня 2022 року, 20 липня 2022 року.

До судового розгляду сторони,їх представник не з`явились, про час ті місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В поданих суду заявах представник позивача просив справу вирішити за його відсутності. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Відповідач достеменною знаючи про розгляд Деснянським районним судом міста Києва даного спору, самостійного інтересу до судового процесу не виявив.

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.2, п.5 ч.5 ст.12 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У відповідності зі ст. 223 ч. 3 п. 1 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки

Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на вищезазначені обставини, та з урахуванням того, що сторони будучи повідомлені належним чином про день та час судового засідання, не з`являлись в судове засідання, враховуючи тривалість розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності положень п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, 14.11.2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Века Україна» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-1102-16-00146, за яким було застраховано майнові інтереси ТОВ «Века Україна» при використанні транспортного засобу «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 .

15.06.2017 року близько 14 год. 55 хв. в м. Київ по вул. Братиславській сталась дорожньо - транспортна пригода за участю транспортних засобів: «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , що належить ТОВ «Века Україна».

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 20.02.2018 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили.

Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль ТОВ «Века Україна» отримав механічні пошкодження, відповідно до документів доданих до позовної заяви.

На підставі заяви ТОВ «Века Україна» про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 16.06.2017 року, звіту №1006 від 22.06.2017 року, звіту №1006-1 від 07.07.2017 року, було складено розрахунок страхового відшкодування від 20.07.2017 року, страховий акт № ДККА-57162 від 20.07.2017 року, розпорядження про виплату страхового відшкодування від 20.07.2017 р. та сплачено ТОВ «Века Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 222 508 (двісті двадцять дві тисячі п`ятсот вісім) грн. 93 коп., що підтверджується платіжним дорученням про сплату страхового відшкодування.

Таким чином ПрАТ «СК «Українська страхова група» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Деснянського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідно до якої відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП.

Отже, з огляду на викладене вина відповідача у скоєній дорожньо транспортній пригоді є доведеною.

В зв`язку з настанням події, передбаченої п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані аварійним комісаром документи по ДТП, у відповідності до платіжного доручення № 14265 від 20.07.2017 року, позивач сплатив ТОВ «Века Україна» страхове відшкодування в розмірі 222508,93 грн.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Тому відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України та ст. 38 даного Закону після проведення виплати у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки відповідач в даному випадку несе відповідальність за заподіяну матеріальну шкоду.

На підставі наведеного вище, беручи до уваги те, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування за водія транспортного засобу, що спричинив дорожньо-транспортну пригоду та самовільно залишив місце пригоди, те, що відповідач в добровільному порядку не повертає сплачені позивачем кошти, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3337 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного та ст.ст.1166,1187,1191 ЦК України,Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ), на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», (, місто Київ, вул. І. Федорова, 32А р/р НОМЕР_3 в Укргазбанку м. Києва, МФО 320478) суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 222508 гривень 93 копійки та судовий збір в розмірі 3337 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: