Номер провадження: 22-ц/813/7164/22
Справа № 496/1738/20
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Зеніної М.О.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області,

- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору 1) Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, 2) начальник Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Кустуров Володимир Борисович,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, начальник Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Кустуров Володимир Борисович, про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою адвоката Достаєвського Дмитра Михайловича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Біляївського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Трушиної О.І. о 16 годині 16 хвилині 21 квітня 2022 року, повний текст рішення складений 11 травня 2022 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року адвокат Достаєвський Дмитро Михайлович, діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на його користь відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі - 500 000 грн., шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, а також стягнути витрати за проведення судово-психологічної експертизи.

Адвокат Достаєвський Дмитро Михайлович, діючий від імені ОСОБА_1 , обґрунтовує позовні вимоги тим, що наказом начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Кустурова В.Б. від 25.06.2019 року № 2771 «Про дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 » було наказано ініціювати та доручити дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління Держпродспживслужби в Одеській області провести дисциплінарне провадження, щодо обставин, викладених у доповідній записці начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Тасмасиса В.І. від 15.04.2019 року, стосовно можливого порушення вимог Конституції та Законів України, а також посадових обов`язків головним спеціалістом відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Вовченком І.В.. Наказом начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Кустурова В.Б. від 04.07.2019 року № 2840 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » було притягнуто ОСОБА_1 за порушення вимог пунктів п. п. 2.2.2., 2.2.3. посадової інструкції головного спеціаліста відділу реєстрації сільськогосподарської техніки, затвердженої наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 13.11.2017 р. № 582, п. 10 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну службу», пункту 4 підпункт 8-2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 р. «Про затвердження Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів» до дисциплінарної відповідальності та оголошено ОСОБА_1 догану.

Він звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів від 25.06.2019 року № 2721 та від 04.07.2019 року № 2840. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року вказаний позов ОСОБА_1 було задоволено. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду 21.01.2020 року апеляційну скаргу на вказане рішення залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року залишено без змін. Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.03.2020 року по справі № 420/4243/19 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 року.

Своїми протиправними діями керівництво Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, а саме - начальник вказаного Управління ОСОБА_2 та посадові особи Управління, заподіяли йому моральну шкоду. Так, у нього суттєво підвищився артеріальний тиск, почалися гіпертонічні кризи, випадки втрати свідомості, втрата зору, захворювання нирок. Враховуючи те, що за більш ніж 25 років роботи на державній службі він отримав першу в житті догану, у зв`язку з грубим порушенням його прав та свобод він відчуває душевні страждання, викликані відчуттям психологічного дискомфорту, тривоги та занепокоєння. Щоденно він докладає додаткових психологічних зусиль для подолання психологічного дискомфорту на робочому місці. Протиправними діями та бездіяльністю йому спричинені моральні страждання, які внесли негативні зміни в його життя з`явилися насторога, тривога, страх можливих негативних наслідків, негативні переживання, важкість виконання повсякденних посадових обов`язків, переживання незручностей та психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, приниженої гідності, невпевненість у майбутньому, можливість звільнення. Він втратив нормальний сон, а також змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та роботи. Крім того, вимушений нераціонально витрачати життєвий час, вживати правових заходів щодо поновлення своїх прав. Внаслідок протиправних дій керівництва йому проведено ряд оперативних коштовних клінічних заходів. Окрім цього, при кожній створеній керівництвом конфліктній ситуації у нього раптово значно підвищується артеріальний тиск, який несе загрозу здоров`ю та життю, що ускладняється смертельно небезпечними станами. Зокрема йдеться про розвиток мозкового інсульту, інфаркту міокарда, набряку легень та деякі інші стани (гіпертензивна енцефалопатія, злоякісна гіпертензія, аневризма аорти або еклампсія). Позивач часто відчуває інтенсивний біль або значний дискомфорт в ділянці серця, починається порушення мови, слабкість в одній руці, інтенсивний головний біль, який супроводжується сплутаністю свідомості та розладами зору та вираженими тривожними розладами. Відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправними діями посадових осіб Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, позивач оцінює у грошовому вираженні у розмірі 500 000 грн..

Крім того, в ході розгляду справи ним було сплачено за проведення судово-психологічної експертизи 15 690,24 грн., які він просить стягнути з відповідача.

Позивач вважає, що його права порушені, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом (Т. 1, а. с. 1 - 8).

В ході розгляду справи представником позивача подана заява про поновлення строку позовної давності. При цьому, він посилається на те, що справа щодо оскарження дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 № 420/4243/19 закінчена розглядом лише - 23.03.2020 року, коли була постановлена ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.03.2020 року, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області. Позовна заява подана - 04.05.2020 року, тобто менше, ніж через три місяці, виходячи з дати винесення ухвали Верховним Судом (Т. 2, а. с. 148 - 149).

2.2 Позиція сторін в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області просить суд відмовити позивачу в задоволенні вищевказаних позовних вимог.

Представник Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області вказує на те, що: 1) у судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та обставина, що позивачеві була заподіяна моральна шкода; 2) експерт у висновку не надає чіткої відповіді на питання щодо заподіяння моральної шкоди внаслідок притягнення до дисциплінарної відповідальності; 3) позивач по справі є обвинуваченим у кримінальному провадженні, справа перебуває на розгляді в суді, тому погіршення стану здоров`я могло відбуватися і внаслідок притягнення його до кримінальної відповідальності; 4) відсутні підстави для задоволення позову, внаслідок його недоведеності (Т. 1, а. с. 98 - 103).

Представник Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області зазначив, що спір про відшкодування моральної шкоди виник з трудового спору, тому у відповідності до ст. 233 КЗпП строк звернення до суду становить три місяці з дня винесення наказу про оголошення догани, тобто з 04.07.2019 року, оскільки позивач з наказом був ознайомлений в день його винесення (Т. 1, а. с. 126 - 128).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - начальник Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Кустуров В.Б. у письмових поясненнях вказує, що позивач на підтвердження моральної шкоди посилається на понесені ним витрати на лікування у розмірі - 136 000 грн., разом з цим, не надав жодного документу на підтвердження цих витрат. Крім того, про жодні зміни у роботі або поведінці позивача у зв`язку із застосуванням дисциплінарного стягнення йому невідомо. Натомість, позивач перманентно перебуває у стані судових спорів з установою, де працював протягом останніх декількох років, що спростовує його доводи про заподіяння моральної шкоди (Т. 1, а. с. 73 - 77).

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21 квітня 2022 року відмовлено в задоволенні вищезазначеного позову ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що не зважаючи на встановлені судом перенесені ОСОБА_1 моральні страждання, внаслідок безпідставного притягнення до дисциплінарної відповідальності, вимоги про відшкодування моральної шкоди не можуть бути задоволені, у зв`язку з пропуском ним передбаченого ст. 233 КЗпП тримісячного строку для звернення до суду із таким позовом (Т. 2, а. с. 188 - 196).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Достаєвський Дмитро Михайлович, діючий від імені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить вищевказане рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) помилковими є висновки суду першої інстанції щодо необхідності застосування строку позовної давності; 2) оскільки вимога про стягнення моральної шкоди пов`язана з проходженням, звільненням з публічної служби, але була розглянута окремо від вимоги про вирішення публічно-правового спору, то ці строки регламентуються цивільним судочинством, а саме ст. 257 ЦК України строк звернення до суду у три роки; 3) норми КЗпП України взагалі не регламентують строків звернення до суду з вимогами про стягнення моральної шкоди (Т. 3, а. с. 1 - 4).

2.6 Узагальнені доводи відповідача в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , діюча від імені Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

ОСОБА_3 вказує на те, що: 1) спір про відшкодування моральної шкоди виник з трудового спору, тому у відповідності до ст. 233 КЗпП строк звернення до суду становить три місяці з дня винесення наказу про оголошення догани, тобто з 04.07.2019 року, оскільки позивач з наказом був ознайомлений в день його винесення; 2) ОСОБА_1 надавши до суду заяву про поновлення строку позовної давності визнав, що строк ним було пропущений; 3) будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на звернення до суду позивачем не надано; 4) строк подання позовної заяви до суду, відповідно до ст. 233 КЗпП України, сплинув - 22.04.2020 року, а позовна заява до Біляївського районного суду Одеської області по справі №496/1738/20 подана лише - 04.05.2020 року, тобто поза межами усіх строків.

3. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.06.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Достаєвського Дмитра Михайловича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21 квітня 2022 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.06.2022 року закінчено підготовку апеляційного розгляду справи та призначено вказану справу до розгляду.

20.09.2022 року від ОСОБА_3 , діючої від імені Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення учасниками справи своєї правової позиції у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

4. Мотивувальна частина

4.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Достаєвського Дмитра Михайловича, діючого від імені ОСОБА_1 , задоволенню не підлягає.

4.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Наказом начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Кустурова В.Б. від 25.06.2019 року № 2771 «Про дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 » було наказано ініціювати та доручити дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління Держпродспживслужби в Одеській області провести дисциплінарне провадження щодо обставин, викладених у доповідній записці начальника відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Тасмасиса В.І. від 15.04.2019 року стосовно можливого порушення вимог Конституції та Законів України, а також посадових обов`язків головним спеціалістом відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Вовченком І.В. (Т. 1, а. с. 13).

Наказом начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Кустурова В.Б. від 04.07.2019 року № 2840 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » за порушення вимог пунктів п. п. 2.2.2., 2.2.3. посадової інструкції головного спеціаліста відділу реєстрації сільськогосподарської техніки, затвердженої наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 13.11.2017 р. № 582, п.10 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну службу», пункту 4 підпункт 8-2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 р. «Про затвердження Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів» до головного спеціаліста відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (Т. 1, а. с. 22 - 23).

Не погоджуючись з вказаними наказами, ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з відповідним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів від 25.06.2019 року № 2721 та від 04.07.2019 року № 2840.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року (справа № 420/4243/19) задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів. Визнано протиправними та скасовано наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 25.06.2019 року № 2771 «Про дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 » та наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 04.07.2019 року № 2840 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » (Т. 1, а. с. 24 - 35).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду 21.01.2020 року апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року справа № 420/4243/19 залишено без змін (Т. 1, а. с. 36 - 51).

Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.03.2020 року по справі № 420/4243/19 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 року (Т. 1, а. с. 52 - 53).

Під час розгляду справи, за клопотанням представника позивача - ОСОБА_4 судом було призначено судово-психологічну експертизу.

Відповідно до висновку № 20-5319 від 31.03.2021 року судової психологічної експертизи, ОСОБА_1 має зміни в емоційному стані, які негативно вплинули на його соціальне функціонування як особистості і виникли внаслідок безпідставного притягнення до дисциплінарної відповідальності. Ситуація, що досліджується за справою (застосування догани) має ознаки та переживається підекспертним як психотравмувальна. ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода). ОСОБА_1 спричинені страждання (моральна шкода), які можуть бути пов`язані з ситуацією безпідставного притягнення до дисциплінарної відповідальності, що досліджується за справою. Тривалість таких страждань відповідає часу з моменту отримання догани і дійсного судового процесу. Орієнтований розмір суми компенсації становить - 80 000 грн. (Т. 2, а. с. 52 - 60).

4.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

4.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Протиправність наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 25.06.2019 року № 2771 «Про дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 » та наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 04.07.2019 року № 2840 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » встановлена рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року (справа № 420/4243/19), яке залишене без змін Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 року.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч. 5 ст. 82 ЦПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до положень ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В той же час, ч. 1 ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Така спеціальна позовна давність для вимог, пов`язаних із порушенням законодавства про працю, встановлена ст. 233 КЗпП України, положеннями якого визначено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно зі ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Згідно з п. 16 постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, - застосовується тримісячний строк позовної давності (ст. 233 КЗпП).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені ст. 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Аналіз чинного законодавства дає підстави для висновку, що інститут моральної шкоди має міжгалузевий характер, а тому особливості його застосування можуть встановлюватися галузевим законодавством.

У трудовому законодавстві право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його трудових прав, визначено у статті 2371 Кодексу, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя; порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Строки звернення до суду за відшкодуванням моральної шкоди в зазначеній статті не встановлено.

Разом з цим, вимога про відшкодування моральної шкоди виникла з трудового спору (справи про оскарження наказів про дисциплінарне провадження та застосування дисциплінарного стягнення), тому до вимоги про відшкодування шкоди, яка розглядається в даній справі, застосовується строк звернення до суду у три місяці. Вказана позиція суду узгоджується з рішенням Конституційного суду України № 4-рп/2012 від 22.02.2012 року.

При цьому початок строку обчислюється з моменту ознайомлення ОСОБА_1 з наказом про накладення на нього дисциплінарного стягнення. Ознайомившись із наказом 04.07.2019 року № 2840, позивач довідався про порушення свого права та мав достатній час для реалізації свого права на звернення до суду.

Наказ № 2840 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » був винесений 04.07.2019 року, цього ж дня ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом та отримав копію наказу, що він підтвердив у судовому засіданні. Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права саме 04.07.2019 року. Разом з цим, із позовом про відшкодування моральної шкоди він звернувся лише - 04.05.2020 року. Наявність будь-яких перешкод у позивача для звернення до суду із позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди в межах тримісячного строку судом не встановлено.

У заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача наводить поважні, як на його думку, причини пропуску строку, а саме те, що розгляд справи № 420/4243/19 щодо оскарження наказу про проведення службової перевірки та застосування дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 закінчився 23.03.2020 року (дата постановлення ухвали Верховним Судом про відмову у відкритті касаційного провадження). У зв`язку з цим, просить суд визнати причину пропуску тримісячного строку, передбаченого законодавством для звернення до суду з такою вимогою, поважною та поновити строк звернення до суду.

Посилання позивача як на підставу поважності причин пропуску строку звернення до суду, а саме те, що розгляд справи № 420/4243/19 закінчився лише - 23.03.2020 року, тому він пропустив тримісячний строк, визначений законом, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Наказ № 2840 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » винесений - 04.07.2019 року, цього ж дня ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом та отримав копію вказаного наказу.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року, яким скасовані накази про дисциплінарне провадження та накладення дисциплінарного стягнення, набрало законної сили - 21.01.2020 року (дата винесення постанови Одеським апеляційним адміністративним судом), а з касаційною скаргою до Верховного Суду звернувся не ОСОБА_1 , а представник Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області. Тому, не приймаються до уваги доводи апелянта про те, що про порушення свого права позивач дізнався лише - 23.03.2020 року (дата постановлення ухвали Верховним Судом). Колегія суддів також приймає до уваги, що звертаючись з позовом до адміністративного суду позивач визначився з його підставами та предметом. Разом з тим, не заявив вимогу про стягнення відшкодування моральної шкоди. Наведене свідчить про відсутність поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

У Цивільному кодексі України гарантується право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу і встановлюється відшкодування моральної (немайнової) шкоди як один із способів захисту цивільних прав та інтересів (частина перша, пункт 9 частини другої статті 16).

Підстави та порядок відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди слід розглядати у нерозривному зв`язку з положеннями статті 233 Кодексу, у яких встановлено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, зокрема тримісячний строк, який розпочинається з дня, коли працівник дізнався чи повинен був дізнатися про порушення свого права.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Саме такої позиції дотримуються суди при розглядів спорів (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо).

Таким чином, вищевказані доводи апелянта не мають наслідком скасування рішення суду першої інстанції, зводяться виключно до необхідності переоцінки доказів. Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується апеляційний суд.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

4.6 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Достаєвського Дмитра Михайловича, діючого від імені ОСОБА_1 , є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Достаєвського Дмитра Михайловича, діючого від імені ОСОБА_1 , відсутні.

4.7 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Достаєвського Дмитра Михайловича, діючого від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 27 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе