Справа № 1306/9235/2012
Провадження № 4-с/442/2/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі : головуючої - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

за участю представників заявників- адвокатів Стабрин В.В. та Малькут О.Ф.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Дрогобичі цивільну справу за скаргами ОСОБА_1 , на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича, зацікавлена особа: ПАТ «Укрсоцбанк» та скасування постанови виконавця про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2021р. ВП №66756358 від 09.09.2021р. та ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича, зацікавлена особа: ПАТ «Укрсоцбанк» та скасування постанови виконавця про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2021р. ВП № 51537971,-

встановив :

ОСОБА_1 , звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із скаргою надії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича, зацікавлена особа: ПАТ «Укрсоцбанк» та скасування постанови виконавця про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2021р. ВП №66756358 від 09.09.2021р.

ОСОБА_2 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича, зацікавлена особа: ПАТ «Укрсоцбанк» та скасування постанови виконавця про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2021р. ВП №51537971.

Вище вказані скарги об"єднані в одне провадження ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 28.09.2021 року та справі присвоєно єдиний реєстраційний номер № 1306/9235/2012 .

Скаржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявлені вимоги мотивують тим, що 17.09.2021 року, вони отримали від приватного виконавця Онишкевич Р.І. постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2021 року ВП № 66756358 та від 09.09.2021 року ВП № 66757000. Підставою відкриття виконавчого провадження є виконавчий лист № 1306/9235/2012 виданий 17.04.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 23.09.2008, - квартиру АДРЕСА_1 , що складається з трьох кімнат і однієї кухні, загальною площею 66.6 кв.м. житловою площею 38.8 кв.м., яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві, приватної власності.

Вважають дії приватного виконавця неправомірними, а постанови про відкриття виконавчого провадження такими, що підлягають скасуванню, оскільки 02.07.2016 року Відділом Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 51538071) про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 23.09.2008. - квартиру АДРЕСА_2 , що складається з трьох кімнат і однієї кухні, загальною площею 66.6 кв.м., житловою площею 38.8 кв.м., яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві, приватної власності.

Підставою відкриття виконавчого провадження був виконавчий лист № 1306/235/2012. виданий 17.04..2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом.

Постановою від 27.06.2016 року відділом Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, ВП № 51538071 . виконавчий документ повернуто стягувачу, а виконавчий документ може бути пред`явлений повторно в строк ю 25.07.2017 року. Таким чином приватний виконавець Онишкевич Р.І. не мав права поновлювати строк пред`явлення виконавчого листа та відкривати виконавче провадження.

Представники заявників адвокати Стабрин В.В. та Малькут О.Ф. у судовому засіданні скарги підтримали в повному обсязі та просять їх задоволити.

Представник відповідача приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Онишкевич Роман Іванович в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду поступило письмове заперечення, в якому просить розглядати скарги без його участі та відмовити у задоволенні скарг в повному обсязі.

Зацікавлена особа представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з`явився.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Суд розглядає справи керуючись принципом диспозитивності не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу , порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 7 Постанови № 14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження від 26.12.2003 року, роз`яснює, що у разі визнання неправомірними рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

В судовому засіданні не оспорюється той факт, що 02.07.2016 року Відділом Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №51538071) про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 23.09.2008р. - квартиру АДРЕСА_1 , що складається з трьох кімнат і однієї кухні, загальною площею 66.6 кв.м., житловою площею 38.8 кв.м., яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві приватної власності та підставою відкриття виконавчого провадження був виконавчий лист №1306/235/2012. виданий 17.04.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом.

Як вбачається із Постанови від 27.06.2016 року відділом Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, ВП №51538071 та ВП №51537971, виконавчі документи повернуто стягувачам, виконавчий документ може бути пред`явлений повторно в строк до 25.07.2017 року, а тому судом враховано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника. а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Судом також встановлено, що на час винесення виконавчого документа № 1306/9235/2012 від 17.04.2014 року діяв ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 02.03.2014 року, згідно зі статтями 22, 23 якого - виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред`явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час. що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв"язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника. а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника. - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Частинами першою, четвертою, п`ятою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», яка має назву «Повернення виконавчого документа стягувачу», унормовано таке. Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Аналіз вказаної правової норми дає підстави для висновку, що: по-перше, вона встановлює випадки повернення виконавчого документа стягувачу після відкриття виконавчого провадження, яке презюмується відкритим відповідно до чинного законодавства; по-друге, на відміну від положень статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», стаття 37 цього Закону прямо встановлює право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, лише тоді, коли виконавчий документ було повернуто стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, а не у разі будь якого повернення, зокрема тоді, коли законодавець в частині четвертій статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» лише використовує фразу «виконавчий документ повертається стягувачу», унормовуючи підстави повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Подібний висновок викладений у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду справа № 201/13239/15-ц від 03.08.2022 року.

Перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання може перериватися не в разі будь-якого звернення із заявою про примусове виконання виконавчого документа до виконання, а такого, яке здійснене з додержанням вимог законодавства щодо форми, змісту виконавчого документа, суб`єкта його виконання тощо.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення в іноземній валюті» цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Закон втратив чинність на підставі Кодексу України з процедур банкрутства № 2597- VIII від 18.10.2018. Кодекс набув чинності з 21.04.2019 року.

Відтак, стягувач у справі вправі був повторно подати виконавчий лист № 1306/9235/2012, виданий 17.04.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки із зняттям мораторію на стягнення перебіг строку був поновлений.

Однак, станом на день зняття мораторію, ЗУ «Про виконавче провадження» був прийнятий у новій редакції, згідно ст.12 якого строк подання ло виконання виконавчого документу становив 3 роки.

У ЗУ «Про виконавче провадження» у новій редакції в частині строків пред`явлення виконавчих листів до виконання немає вказівок, що така норма має зворотну дію в часі, тобто, застосовується до правовідносин (виконавчих листів), які мали місце у часі дії цього Закону, який встановлював такий строк в один рік.

Тому, з часу закінчення дії мораторію на звернення стягнення на предмет іпотеки за виконавчим листом від 17.04..2014 року - 21.04.2019 року, у стягувача був один рік для пред`явлення повторно виконавчого документа до виконання.

Однак, стягувач таким правом не скористався та пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в постанові від 07.02.2014 року № 6 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону , а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Розглядаючи скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, подані в порядку розділу VII ЦПК України, суд лише здійснює контроль за виконанням судових рішень у формі перевірки правомірності дій або бездіяльності державного виконавця, правомірності прийнятих ним рішень та документів.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках коли виконавчі документи в яких держава або державний орган є стягувачем мусять бути пред`явленні до примусового виконання протягом трьох місяців.

Таким чином строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №1306/9235/2012 сплинув на час відкриття виконавчого провадження, так як виконавчий документ міг бути пред`явлений до виконання до 25 липня 2017 року.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 4 Закон України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, проаналізувавши наведені законодавчі норми, а також надані суду докази, суд дійшов висновку, про наявність підстав для скасування спірних постанов, оскільки державним виконавцем при винесенні постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №66756358 та ВП №51537971 від 09.09.2021 року порушено вимоги діючого законодавства та прийнято на виконання виконавчий лист, за яким пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З урахуванням викладеного, скарги підлягають до задоволення. Слід визнати неправомірними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича та зобов`язати повернути стягувачу виконавчий лист.

Керуючись ст.ст.126, 127, 353, 354, 447, 449,451 ЦПК України, Законом України " Про виконавче провадження", суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 , на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича, зацікавлена особа: ПАТ «Укрсоцбанк» та скасування постанови виконавця про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2021р. ВП №66756358 від 09.09.2021р. задоволити.

Скаргу ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича, зацікавлена особа: ПАТ «Укрсоцбанк» та скасування постанови виконавця про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2021р. ВП № 51537971, задоволити.

Визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2021 року ВП № 66756358 неправомірними.

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановичавід 09.09.2021 року ВП № 66756358.

Визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2021 року ВП № 51537971 неправомірними.

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановичавід 09.09.2021 року ВП №51537971

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 15.08.2022 року.

Суддя Л.І. Гарасимків