Провадження №2/523/1710/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 (далі - Відповідач) звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Позивач, Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав(-ла) Заяву № б/н від 16.07.2014 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з "Умов та правил надання банківських послуг" та Витягу з "Тарифів Банку" додаються до позовної заяви.

Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження (Витяг із Умов та правил надання банківських послуг, з якими ознайомлено Відповідача, копія наказу банку щодо затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг на момент підписання заяви додається до позовної заяви).

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ "ПРИВАТБАНК", що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується Відповідач.

Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі .

У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласт договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ст. 207 ЦК України Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому окрім листів та телеграм можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший інтернет/СМС-ресурс.

Ч. 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферт) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку.

Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди Відповідача, дія Договору підтверджується фактом користування Відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2. ст. 642 ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію у класти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Виконання Відповідачем Договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.

Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (сі. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошт, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з частинами 1,2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Порядок надання кредитних карток, відкриття кредитного ліміту та зміни його розміру.

Відповідно до виявленого бажання, Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримав кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8500.00грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.50. Договору - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Пунктом 1.3.2.3. Договору передбачена можливість Зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору . При цьому у сторін Договору виникають обов`язки:

у Кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.3.1.9 Договору;

у Позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.2.3. Договору).

На підставі п. 1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов`язань за даним Договором.

Згідно п.п. 1.6.1, 1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування.

У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.5.4. Договору.

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно до п. 2.1.12.3.

Погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору.

Таким чином, Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язковий платежу

Згідно до п. 1.1.48 Договору Мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань Відповідача, які щомісяця повинен сплачувати Відповідач протягом терміну дії карти. Мінімальний обов`язковий платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості Клієнта.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 17.08.2020 року має заборгованість 80305 гривень 69 копійок, з яких 58209 гривень 48 копійок заборгованість за простроченим тілом кредиту, 22096 гривень 21 копійка нарахована пеня.

Вищевказану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача.

В процесі розгляду справи позивач надіслав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача лише заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 58209 гривень 48 копійок.

Позиція відповідача.

У своєму відзиві на позовні вимоги відповідач посилається на те, що він дійсно підписував анкету-заяву на приєднання до банківських послуг позивача. В той же час, анкета-заява не містить даних про отримання відповідачем суму кредиту, а також, яку карту було отримано відповідачем. Окрім того, у анкеті-заяви відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді штрафів за порушення зобов`язання. Відповідач також не погоджується з тим, що він був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Відповідач також подав клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки він здійснював операції за платіжною картою НОМЕР_1 зі строком дії до 04.16., останню операцію відповідач здійснив 27.04.2016р.. Банк звернувся з позовом 10 вересня 2020р., але строк позовної давності сплинув 23.05.2019р.

В судове засідання представник позивача не з`явились, згідно клопотання, яке наявне у позовній заяві просили справу розглянути у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся за місцем реєстрації, а також був повідомлений представника відповідача.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - Відповідач) звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Позивач, Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав(-ла) Заяву № б/н від 16.07.2014 року.

Позивач стверджує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з "Умов та правил надання банківських послуг" та Витягу з "Тарифів Банку" додаються до позовної заяви. Окрім того, за твердженням позивача, відповідач був ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження (Витяг із Умов та правил надання банківських послуг, з якими ознайомлено Відповідача, копія наказу банку щодо затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг на момент підписання заяви додається до позовної заяви).

Так з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 16.07.2014р. підписував анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. (а.с. 20)

Судом встановлено, що 16.07.2017р. ОСОБА_1 отримав кредитну картку НОМЕР_2 з терміном дії до 0/18, з кредитним лімітом у розмірі 1800 гривень. (а.с. 19,82)

28.04.2016р. ОСОБА_1 отримав кредитну картку НОМЕР_3 з терміном дії до 05/18.

28.04.2016р. ОСОБА_1 отримав кредитну картку НОМЕР_4 з терміном дії до 12/19.

15.11.2017р. ОСОБА_1 отримав кредитну картку НОМЕР_5 з терміном дії до 04/21.

З наданого позивачем роздруківки руху коштів на картам убачається, що відповідач постійно користувався картою, а також разі заміні карти не неї переходив залишок заборгованості.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договору приєднання розроблені ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у теперішній час АТ КБ «ПРИВАТБАНК», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі.

В анкеті-заяві на приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» у Приватбанку від 16.07.2014 року взагалі не вказано мети її заповнення, а також які саме банківські послуги будуть надані банком. Отже не визначено, що споживачеві буде надано кредит, розмір відсоткової ставки, строк кредитування та ін..

При цьому, у Заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відсоткової ставки у визначеному АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розмірі, та про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/ розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, банку, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Заяві позичальника домовленості сторін про сплату відсотків, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту після закінчення строку дії договору, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

При цьому, згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, шляхом підписання Заяви позичальника. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яку вважав узгодженою позивач, та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

До того ж, у даному випадку, необхідно зауважити, що міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, у зв`язку з чим сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

На підставі наведеного вище, суд дійшов до висновку щодо відсутності підстав вважати, що, при укладенні договору з відповідачем по справі, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачкою саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

В процесі розгляду справи позивач надіслав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача заборгованість на 17.08.2020 року у розмірі 58209 гривень 48 копійок, з яких заборгованість за поточним тілом кредиту у розмірі 39796,26 гривень та поточне тіло кредиту у розмірі 18414 гривень 08 копійок.

З наданої довідки АТ КБ «Приватбанк» убачається, що відповідачу був встановлений максимальний кредитний ліміт у розмірі 25000 грн. 30.07.2017р..

Із виписки по картковому рахунку відповідача убачається, що станом на 30.07.2017р., у відповідача залишались власні кошти на рахунку у розмірі 1449 грн., при обмеженні кредитного розмірі у 25000 гривень.

В період з 30.07.2017р. відповідач постійно користувався кредитним лімітом, але при цьому, його заборгованість не перевищувала суму у розмірі 25000 грн., тобто у межах кредитного ліміту.

Станом на 15.05.2020р. з виписки по картковому рахунку розмір заборгованості відповідача становив 80305 гривень.69 коп., що відповідало сумі розрахунку позовних вимог (а.с.16, 55)

З виписки убачається, що 08.12.2017р. відповідач скористувався послугою оплата частками, при цьому додатково була списана суму у розмірі 1083 грн. 30 коп., яка перевищувала розмір кредитного ліміту, що разом встановила суму заборгованості у розмірі 26170 грн.08 коп. (а.с.58-зворот)

Сума у розмірі 1083 грн. 30 коп. щомісячно списувалась з карткового рахунку відповідача, тобто 08.01.2008р, 08.02.2008р.,08.03.2008р.,08.04.2008р., 08.05.2008р.,08.06.2018р., 08.07.2018р.,08.08.2018р.,08.09.2018р., 08.10.2018р., 08.11.2018р.,08.12.2018, 08.01.2019р.,08.02.2019р,08.03.2019р., 08.04.2019 , 08.05.2019,08.06.2019,08.07.2019р.,08.08.2019р.,08.10.2018р..

Отже фактично була нарахована заборгованість за оплату частками у розмірі 21*1083,30= 22 749,30

З виписку по рахунку убачається, що відповідач здійснив списання відсотків за використання кредитного ліміту:

01.01.2018р. у у розмірі 1674,45

01.02.2018р. у розмірі 931,60

01.03.2018р. у розмірі 816,63

01.04.2018р. у розмірі 923,72

01.05.2018р. у розмірі 843,69

01.06.2018р. у розмірі 870,37

01.07.2018р. у розмірі 892,69

01.08.2018р. у розмірі 986,79

01.09.2018р. у розмірі 1038,49

01.10.2018р. у розмірі 1348,69

01.11.2018р. у розмірі 1723,29

01.12.2018р. у розмірі 1713,56

01.01.2019р. у розмірі 1792,59

01.02.2019р. у розмірі 1284,68

01.03.2019р. у розмірі 1192,60

01.04.2019р. у розмірі 2722,39

01.05.2019р. у розмірі 2925,11

01.06.2019р. у розмірі 3319,72

01.09.2019р. у розмірі 3524,43

01.10.2019р у розмірі 3724,29

01.11.2019р. у розмірі 4097,92

01.12.2019р. у розмірі 4252,77

Всього у розмірі 42600,47 гривень.

Окрім того, була нарахована пеня:

01.09.2018р.у розмірі 50

01.10.2018р. у розмірі 50

01.12.2019р. у розмірі 50

01.03.2019р. у розмірі 50

01.04.2019р. у розмірі 100

01.05.2019р. у розмірі 100

01.06.2019р. у розмірі 100

01.07.2019р. у розмірі 100

01.07.2019р. у розмірі 3522,87

01.08.2019р. у розмірі 3873,11

01.08.2019р. у розмірі 100

01.09.2019р. у розмірі 50

01.01.2020р. у розмірі 4687,51

01.02.2020р. у розмірі 5001,23

01.03.2020р. у розмірі 5011,49

Всього у розмірі 22846,2 гривень.

Згідно розрахунку заборгованості, який був наданий позивачем до позовної заяви, відповідач станом на 17.08.2020 року мав заборгованість 80305 гривень 69 копійок, з яких 58209 гривень 48 копійок заборгованість за простроченим тілом кредиту, 22096 гривень 21 копійка нарахована пеня. Однак позивач у розрахунку заборгованості приховав факт зарахування у дану суму нарахованих відсотків.

Позивач в заяві про зменшення позовних вимог відмовся від вимог про стягнення пені у розмірі 22096,21 коп.

Отже, якщо приймати до уваги твердження позивача про наявність заборгованості у розмірі 58209 гривень 48 копійок заборгованість за простроченим тілом кредиту, то фактично позивач у дану суму приховано додав суму нарахованих відсотків у розмірі 42600,47.

На підставі викладеного, суд вважає, що фактично розмір заборгованості за основним тілом кредиту з урахуванням проведених платежів відповідачем за мінусом суми нарахованих відсотків складає суму у розмірі 58209,48-42600,47=15 609,01грн..

Суд вважає, що відповідачка порушила свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за основною сумою кредиту.

Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд вважає, що оскільки між сторонами не було встановлено домовленості щодо розміру відсотків за кредитним договором, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за основним кредитом у розмірі 15609,01 коп.

Щодо строку позовної давності.

Позовні заява надійшла до суду 09.09.2020р..

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Суд вважає, що враховуючи той факт, що відповідач останній раз користувався карткою у межах трьохрічного строку позовної давності та здійснював дії щодо погашення боргу, а саме 31.12.2019р. у терміналі самообслуговування шляхом внесення коштів у розмірі 100 грн., а тому в даному випаду відсутні підстави для застосування положень ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 611, 612, 625-627, 1054-1055 ЦК України, України, ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ) заборгованість за тілом кредиту у розмірі 15609 гривен 01 копійка.

3.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 )) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ) судовий збір у розмірі 2102,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк через Суворовський районний суд м. Одеси з дня отримання копії рішення.

Суддя : В.К.Кисельов

Повний текст рішення складено та підписано 25.07.2022 р.