Провадження №2/523/155/22
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
"07" листопада 2022 р.Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:
головуючого судді Бузовського В.В.,
при секретарі Петровської О.П.,
в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, в залі суду №16, в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м.Київа Дорошкевич Віра Леонідівна, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилався на те, що їй стало відомо про існування постанови від 19.08.2020 року, ВП 62689321 приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження про виконання виконавчого напису №7727 від 03.07.2020 року приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Згідно вказаного виконавчого напису нотаріуса позивач повинен сплатити ТОВ «Фінфорс» заборгованість в розмірі 18 233,50 грн. Однак, позивачка вказує про те, що в неї жодних правовідносин з ТОВ «Фінфорс» не виникало, жодних договорів із вказаною фінансовою установою не укладалось. З нарахованими ТОВ «Фінфорс», в односторонньому порядку грошовими сумами, позивачка, категорично не погоджується та вважає нараховані ТОВ «Фінфорс» грошові суми безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим просить позов задовольнити.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність (а.с. 176-177).
Відповідачі та треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином шляхом направлення судової повістки SMS повідомленням та електронною поштою (а.с.212,213), причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність не надходили, відзив на позов не подавали.
Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка.

Судове рішення ухвалено за відсутності учасників справи.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Так встановлено, що 03.11.2019 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 696318-А, згідно якого позичальнику був наданий кредит у розмірі 9 000 грн., зі слатою 1,65% в день, строком на 10 календарних днів (а.с.19-26).

Як встановлено матеріалами справи ТОВ «СС ЛОУН» за договором відступлення прав вимоги передало право вимоги за кредитним договором № 696318-А від 03.11.2019 року ТОВ «Фінфорс».
Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, реєстровий №7727 від 03.07.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості за період з 09.01.2020 року по 11.03.2020 року в розмірі 18 233,50 грн. (а.с.27).
30.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження ВП № 62689321 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису приватного нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 18 233,50 грн. (а.с.31).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. від 19.08.2020 року, ВП № 62689321, звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 (а.с.28)
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).
Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».
Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5.
Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.
У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172.
Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.
За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.
Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.
У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.
Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса.
Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Із підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 слідує, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.
За змістом вищевказаних норм права на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.
Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15.
Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання позивачем зазначеної вимоги, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості оспорити вимогу банківської установи або ж виконати її, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Принцип диспозитивності закріплений в ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Проте відповідач не надав суду докази про безпідставність та необґрунтованість заявленого позову.
За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що при вчиненні спірного виконавчого напису, не було дотримано Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172, а саме відсутня виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості та підтвердження отримання позивачем вимоги стягувача, для можливості оспорити вимогу банківської установи або ж виконати її, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Вищевикладене свідчить про те, що заборгованість не була безспірною, тобто, були відсутні законні підстави для видачі виконавчого напису. Отже, вчинений виконавчий напис приватного нотаріусу необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, з підстав викладених вище.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «Фінфорс» на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 261,20 грн. (а.с.72,72а)
Керуючись ст.ст.12, 13, 95, 141, 263-265, 280-283, 354,355 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (, 01042, м. Київ, вул.. Іоанна Павла 2, буд. 4/6, корп.. В, каб. 508-2), треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м.Київа Дорошкевич Віра Леонідівна (місцезнаходження: м.Київ, вул.Раїси Окіпної, буд.4-А, оф.71-А), приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович (місцезнаходження за адресою: вул.В.Бердичівська, буд.35, м.Житомир, Житомирська область) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, реєстраційний №7727 від 03.07.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості з в розмірі 18 233,50 грн., таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (код , 01042, м. Київ, вул.. Іоанна Павла 2, буд. 4/6, корп.. В, каб. 508-2) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 1 261,20 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Повне судове рішення складено 07.11.2022 року
Суддя: