Справа № 190/1022/22
Провадження №2-о/190/55/22
УХВАЛА

09 серпня 2022 року м.П`ятихатки

Суддя П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області Кудрявцева Ю.В., при вирішенні питання про відкриття окремого провадження у справі за заявою ОСОБА_1 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , місце проживання не зазначено) про видачу обмежувального припису,-

встановила:

Заявник ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису шляхом заборони ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 , а саме в квартирі АДРЕСА_3 ; заборонити наближення на 100 м. до місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2022 року вказану цивільну справу передано в провадження судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області Кудрявцевої Ю.В.

В свою чергу, при вирішенні питання про відкриття окремого провадження за зазначеною вище заявою, при вивченні заяви та доданих до неї документів встановлено, що дана заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.(ч. 1ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису регламентованоГлавою 13 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені Розділом IV ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Статтею 350-3 ЦПК України визначено, що заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису.

В своїй заяві ОСОБА_1 зазначає лише зареєстроване місце проживання заінтересованої особи, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, та не зазначає місце її фактичного проживання (перебування). Таким чином, суд позбавлений можливості повідомити про розгляд справи особу, прав якої стосується подана заява.

Окрім того, як вбачається зі змісту зазначеної вище заяви, остання подана без додержання вимог, викладених у ч.5 ст.177 ЦПК України, згідно з якими позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Окремо відзначається, що основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

В обґрунтування заяви про видачу обмежувального припису заявником, зокрема зазначено, що в період спільного проживання з початку 2019 року по травень 2022 року ОСОБА_2 влаштовував скандали, під час яких висловлювався стосовно неї нецензурною лайкою та неодноразово погрожував їй фізичною розправою, в результаті чого вона звернулась до поліції та постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 27.05.2022 року ОСОБА_2 було притягнуто до відповідальності за вчинення насильства в сім`ї. Тому ОСОБА_1 вважає, що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства та просить встановити стосовно ОСОБА_2 обмежувальний припис.

В свою чергу, заявник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису 09.08.2022 року та у поданій заяві посилається на подію, яка мала місце понад два місяці тому. При цьому не зазначає фактів, які б свідчили про продовження ОСОБА_2 домашнього насильства після притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, або взагалі про можливість такого ризику.

Положеннями чинного Цивільно процесуального кодексуУкраїни чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки не можливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування.

Крім того, судом звертається увага заявника на вимоги, встановленістаттею 95 ЦПК України щодо доказів, які подаються до суду. Відповідно до положень вказаної процесуальної норми письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу . Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З огляду на викладене вище та враховуючи, що дана заява подана заявником ОСОБА_1 без додержання вимог ст. 350-4 ЦПК України, то відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України вона підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання заявником ухвали.

Керуючись статтями 294, 350-4, частиною 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , місце проживання не зазначено) про видачу обмежувального припису, - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення заявнику ухвали.

Запропонувати заявнику ОСОБА_1 в установлений строк виправити зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки заяви про видачу обмежувального припису, а саме: зазначити фактичне місце місцезнаходження (місцеперебування) заінтересованої особи; зазначити та надати докази, які підтверджують обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису; у разі неможливості надання доказів, подати клопотання про їх витребування.

Якщо заявник відповідно до ухвали у встановлений строк не виправлить зазначені в ухвалі недоліки, заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В.Кудрявцева