Справа № 465/6204/20 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/811/831/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.,

при секретарі Ждан К.О.

з участю позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача ЛКП «Львівелектротранс» Кудрань М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ЛКП «Львівелектротранс» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ЛКП «Львівелектротранс», третя особа без самостійних вимог Страхова група «ТАС», ОСОБА_4 про стягнення з відповідача на користь позивачів матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

29 вересня 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися в суду із позовом про стягнення з ЛКП «Львівелектротранс» на їх користь матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 14.01.2019р. приблизно о 11 год. 00 хв. у місті Львові поблизу перехрестя вулиць Зелена та Довбуша відбулася дорожньо - транспортна пригода (падіння пасажирів в транспортному засобі) за участю тролейбуса марки "ЛуАЗ Т-601.01" бортовий № НОМЕР_1 маршрут № НОМЕР_2 , який належить ЛКП "Львівелектротранс" під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля "Renault Scenic" реєстраційний номер НОМЕР_3 під керування водія ОСОБА_5 , який зі слів водія тролейбуса створив аварійну ситуацію. В результаті вказаної дорожньо - транспортної пригоди пасажири тролейбуса, зокрема, позивачка ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня важкості, позивачка ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження легкого ступеня важкості, позивач ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня важкості. 16.06.2020р. слідчим слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СМУ ГУ НП у Львівській області винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв"язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. Зазначають, що цивільна відповідальність власника тролейбуса ЛКП "Львівлектротранс" застрахована у СК "ТАС" відповідно до договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту ДСЦВ/48 № FO-00061108 від 14.03.2018р., однак договором не передбачено виплати страхівки пасажирам, що знаходяться в транспортному засобі у випадку настання страхового випадку. Разом з тим, відповідно до норм Цивільного кодексу України, вважають, що саме відповідач ЛКП "Львівелектротранс" є відповідальним за заподіяну шкоду позивачам. Позивачі зазначають, що ними понесені матеріальні витрати, зокрема на лікування. Окрім того, їм заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок спричинення тілесних ушкоджень вони зазнали емоційних страждань. З урахуванням уточнення позовних вимог, позивачка ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 4 596 (чотири тисячі п"ятсот дев"яносто шість) гривень 67 коп. та моральну шкоду в розмірі 150 000 (сто п"ятдесят тисяч) гривень 00 коп., позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 4 920 (чотири тисячі дев"ятсот двадцять) гривень 68 коп. та моральну шкоду в розмірі 75 000 (сімдесят п"ять тисяч) гривень 00 коп., позивач ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 23 840 (двадцять три тисячі вісімсот сорок) гривень 47 коп. та моральну шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 коп.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2021 року уточнену позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ЛКП «Львівелектротранс», третя особа без самостійних вимог Страхова група «ТАС» про стягнення з відповідача на користь позивачів матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс" на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 4 596 (чотири тисячі п"ятсот дев"яносто шість) гривень 67 коп. та моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнуто з Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс" на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 4 920 (чотири тисячі дев"ятсот двадцять) гривень 68 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Стягнуто з Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс" на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 23 840 (двадцять три тисячі вісімсот сорок) гривень 47 коп. та моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнуто з Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс" в користь держави судовий збір в розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривень 60 коп.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив представник Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс". Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим. Зазначає, що в діях водія тролейбуса немає невідповідностей вимог ПДР України, а потерпілі пасажири не в повній мірі убезпечили себе під час проїзду у тролейбусі, хоча така можливість у них була. Стверджує, що позивачі зазнали шкоди у зв`язку з їх грубою необережністю. Також звертає увагу на необгрунтованість розміру завданої позивачам матеріальної і моральної шкоди позивача. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Франківського районного суду міста Львова від 08 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

26 серпня 2022 року від з позивачки ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс"залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2021 року залишити без змін. Звертає увагу на те, що матеріалами справи доведено причинно-наслідковий зв`язок між фактом ДТП та отриманням тілесних ушкоджень пасажирами тролейбуса.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача ЛКП «Львівелектротранс» Кудрань М.М., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ЛКП «Львівелектротранс» до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з тих обставин, що відповідачем не доведено причинно - наслідкового зв"язку як цього вимагає закон, який би вказував на те, що саме в діях позивачів наявні ознаки грубої необережності.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління національної поліції у Львівській області Вуса Б.Я. від 16 червня 2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000094 від 15.01.2019р. закрите у зв"язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України.

14.01.2019р. приблизно о 11 год. 00 хв. у місті Львові по вулиці Зеленій, поблизу перехрестя вулиць Зелена та Довбуша відбулася дорожньо - транспортна пригода (падіння пасажирів в транспортному засобі) за участю тролейбуса марки "ЛуАЗ Т-601.01" бортовий номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля "Renault Scenic", реєстраційний номер НОМЕР_3 під керування водія ОСОБА_5 , який зі слів водія тролейбуса створив аварійну ситуацію. В результаті вказаної дорожньо - транспортної пригоди пасажири тролейбуса, зокрема, позивачка ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня важкості, позивачка ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, позивач ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

З постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що потерпілі пасажири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не в повній мірі убезпечили себе під час проїзду у тролейбусі, хоча така можливість у них була.

Матеріалами справи встановлено та підтверджується сторонами в судовму засіданні, що цивільна відповідальність власника тролейбуса ЛКП "Львівелектротранс" застрахована, що підтверджується договором цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ДСЦВ/48 від 14.03.2018 року, який був укладений між ЛКП «Львіелектротранс» та ПАТ «СГ «ТАС». Разом з цим, договором не передбачено страхових виплат пасажирам, які знаходяться в транспортному засобі.

Згідно постанови, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження середньої важкості, ОСОБА_1 отримала легкі тілесні ушкодження.

Враховуючи встановлені обставини, які сторонами не спростовуються, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що в результаті падіння ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 14.01.2019р. в салоні тролейбуса марки "ЛуАЗ Т-601.01" бортовий номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4 , позивачі зазнали тілесних ушкоджень.

Відповідно до норм ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Разом з тим, при встановлених правовідносинах, суд правильно керувався нормами ст. 1187 ЦК України, яка регламентує відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Так, відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України зазначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

У ч.2 ст. 1187 ЦК України вказано, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», зокрема, у її п. 2 сказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Твердження в апеляційній скарзі апелянта про відсутність підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди з ЛКП "Львівелектротранс", оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями водія транспортного засобу та заподіянням шкоди позивачам не заслуговують на увагу колегії суддів.

Так, з матеріалів справи, вбачається, що саме гальмування водія тролейбуса з метою уникнення ДТП та зіткнення з автомобілем марки «"Renault Scenic"» реєстраційний номер НОМЕР_3 , водія якого створив аварійну ситуацію, спричинило падіння пасажирів в транспортному засобі та заподіяння їм тілесних ушкоджень.

Сам по собі факт закриття кримінального провадження №0000094 у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, не має правового значення у даній цивільній справі з огляду на положення ст.ст.1166, 1187 ЦК України.

Матеріали справи не містять доказів й відповідачем не доведено, що шкоду позивачам було завдано внаслідок непереборної сили або умислу останніх.

У п.4 вказаної Постанови зазначено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управляння або з інших підстав. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що саме ЛКП «Львівелектротранспорт» має відповідати за завдану шкоду та обґрунтовано стягнув з підприємства на користь позивачів матеріальну шкоду.

Матеріальна шкода, заявлена позивачами, полягає у їх грошових витратах на лікування та відновлення здоров`я після ДТП, яка сталася 14.01.2019 року.

Як правильно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Про це зазначено у ст. ст. 12, 81 ЦПК України, як і вказав суд у своєму рішенні.

З огляду на це, позивачі, в тому числі, мають довести належними, допустимими та достовірними доказами і заподіяння шкоди, і її розмір.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що до матеріалів справи позивачами долучено ряд доказів, зокрема, виписки, довідки, квитанції про оплату, листи, товарні чеки, які свідчать про те, що на лікування позивачів понесені матеріальні витрати, а саме на лікування, отриманих різного ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, внаслідок дій, які мали місце при вчиненні дорожньо - транспортної пригоди.

Ст. 77 ч.1 ЦПК України, говорить, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування

Ст. 79 ЦПК України зазначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів, врахованих судом, тому не спростовують судового рішення.

Стосовно моральної шкоди, то суд першої інстанції у своєму рішенні вірно керувався нормами ст. ст.23, 1167 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Внаслідок події, яка відбулась 14 січня 2019 року у салоні тролейбуса марки "ЛуАЗ Т-601.01" бортовий номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4 , пасажири тролейбуса, зокрема, позивачка ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня важкості, позивачка ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, позивач ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

При визначенні розміру завданої позивачам моральної шкоди, суд правильно врахував обставини заподіяння шкоди, характер та обсяг моральних страждань, яких зазнали позивачі по справі, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості і, на думку апеляційного суду, правильно визначився з тим, що позивачам було завдано моральної шкоди та з розміром її відшкодування.

А тому судом обґрунтовано встановлено розмір моральної шкоди позивачкою ОСОБА_2 - 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп., позивачкою ОСОБА_1 - 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп., позивачем ОСОБА_3 - 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 коп., з врахуванням принципів розумності і справедливості.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції щодо розміру відшкодування не спростовують та не містять обставин, які б могли бути прийняті судом апеляційної інстанції на зменшення розміру такої шкоди.

Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені згідно з вимогами процесуального закону та узгоджуються з нормами матеріального і процесуального права, які судом правильно застосовано. Доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ЛКП «Львівелектротранс»слід залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2021 року- слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ЛКП «Львівелектротранс»- залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2021 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2022 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник