ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21169/21

Провадження № 22-ц/4820/1213/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 686/21169/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2022 року (суддя Продан Б.Г.)

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ПрАТ «СК Уніка» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 63 000 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 25.10.2017 між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом АМ/0600432.

18.08.2019 на автомобільній дорозі Т-2314 Теофіполь-Красилів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen T4 PHA7 (д.р.н. НОМЕР_1 ), яким керував водія ОСОБА_1 ; та автомобіля Volvo FM 12 (д.р.н. НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_2 .

Згідно з вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24.04.2020, ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України. Як вбачається з вироку Старокостянтинівського районного суду від 24.04.2020, причиною ДТП є невідповідність технічного стану транспортного засобу Фольксваген (д.р.н. НОМЕР_3 ) існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Внаслідок зазначеного вище ДТП було завдано майнової шкоди власнику автомобіля Volvo FM 12 (д.р.н. НОМЕР_2 ) з напівпричепом (д.р.н. НОМЕР_4 ). На підставі заяви потерпілої особи, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/0600432 та на підставі вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ПрАТ «СК «Уніка» складено страховий акт №00269561 та відповідно до акту узгодження розміру страхового відшкодування від 17.08.2020 сторони погодили розмір страхового відшкодування в сумі - 63 000 грн, що є нижчим ніж вартість відновлювального ремонту та вартість матеріального збитку завданого володільцю автомобіля Volvo FM 12 (д.р.н. НОМЕР_2 ) з напівпричепом (д.р.н. НОМЕР_4 ).

ПрАТ «СК «УНІКА» сплатила потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 63 000 грн. Таким чином, до ПрАТ «СК «УНІКА» у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації в порядку регресу матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Volvo FM 12 (д.р.н. НОМЕР_2 ) з напівпричепом, д.р.н. НОМЕР_4 , внаслідок ДТП.

А тому, звертаючись до суду, ПрАТ «СК «Уніка» просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства сплачене страхове відшкодування у розмірі 63 000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Уніка» 63 000 грн страхового відшкодування в порядку регресу та 2270 грн судового збору.

Не погоджуючись з вказаним вище рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовані норми матеріального права, які призвели до ухвалення помилкового рішення. Вважає, що згідно п. 38.1.1. частини 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, серед іншого, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Однак, в даному випадку причиною ДТП стали численні порушення ПДР з боку відповідача, які наведені в мотивувальній частині вироку, а не лише невідповідність технічного стану транспортного засобу існуючим Правилам дорожнього руху, на яку послався у своєму рішенні суд першої інстанції. Так вирок суду, містить і висновок про несправність дорожнього полотна - напливів, наявність яких теж перебуває у причинному зв`язку з настанням ДТП. Тому, у суду першої інстанції, на думку відповідача, були наявні підстави для відмови позивачу у позові.

Зазначено також, що покладення обов`язку по відшкодуванню шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який укладав відповідний договір страхування та сплатив страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.10.2017 між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_1 укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальною власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом АМ/0600432.

Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24.04.2020 у кримінальній справі №677/88/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Відповідно до ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки.

18 серпня 2018 року близько 12 год. 40 хв. ОСОБА_1 , в порушення вимог підпункту (г) пункту 31.4.5 Правил дорожнього руху України, керував технічно несправним автомобілем «VOLKSWAGEN Т4 РНА7», д.р.н. НОМЕР_3 , несправності якого полягали у встановленні на задню вісь автомобіля коліс різних моделей, з різними малюнками протектора, значному експлуатаційному зношуванні шини заднього лівого колеса та підтікання робочої рідини з амортизатора підвіски заднього лівого колеса. Рухаючись по автодорозі (Т-2314) «Теофіполь-Красилів» зі сторони м. Красилова в напрямку до автодороги Н-03 (Житомир-Чернівці), неподалік зупинки с. Сушки Красилівського району, діючи легковажно та самовпевнено, допустив грубі порушення вимог пунктів 2.3. (б) та 1.5 Правил дорожнього руху, а саме: проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, порушуючи вимоги п. 12.1 Правил не вибрав у встановлених межах безпечної швидкості та не врахував дорожню обстановку, а саме: стан дорожнього покриття, який мав напливи асфальтобетонного покриття, стан транспортного засобу автомобіля «VOLKSWAGEN Т4 РНА7», д.р.н. НОМЕР_3 , який під час руху перебував у несправному стані, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, під час проїзду правого повороту втратив керованість над автомобілем, пересік суцільну лінію 1.1 дорожньої горизонтальної розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків та виїхавши на зустрічну смугу руху, допустив зіткнення передньою частиною автомобіля «VOLKSWAGEN Т4 РНА7», д.р.н. НОМЕР_3 , із передньою лівою кутовою частиною спеціалізованого вантажного сідлового тягача «VOLVO FM 12», д.р.н. НОМЕР_2 , із спеціалізованим напівпричепом самоскидом «WEIGHTLIFTER», д.р.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , який на той час рухався в зустрічному напрямку.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок ДТП завдано майнової шкоди власнику автомобіля Volvo FM 12 д.р.н НОМЕР_2 з напівпричепом д.р.н. НОМЕР_4 .

На підставі заяви потерпілої особи ПрАТ «СК «Уніка» складено страховий акт № 00269561 та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 63 000 грн, яке було сплачено потерпілій особі, що підтверджується копією платіжного доручення (а.с. 6).

Відповідно до ремонтної калькуляції №00269561 від 17.08.2020 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Volvo FM 12 д.р.н. НОМЕР_2 , становить -95 189,48 грн.

Відповідно до Акту узгодження розміру страхового відшкодування від 17.08.2020 сторони погодили розмір страхового відшкодування в сумі - 63 000 грн, що є нижчим ніж вартість відновлювального ремонту та вартість матеріального збитку завданого володільцю автомобіля Volvo FM 12 д.р.н. НОМЕР_2 з напівпричепом д.р.н. НОМЕР_4 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «СК «Уніка» здійснило регламентну виплату потерпілій у ДТП особі, та має право зворотної вимоги до страхувальника у порядку частини першої статті 1191 ЦК України, п. «г» ч. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у розмірі виплаченого відшкодування.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно зі статтею 1188 ЦК України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Так пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третіх осіб.

За ч. 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

За змістом абзацу «г» пп. 38.1.1. п.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

З огляду на те, що вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24.04.2020 по справі №677/88/19, який набрав законної сили, має преюдиційне значення при вирішення даного спору про правові наслідки порушення відповідачем ПДР України та обставини, встановлені у даному вироку не доказуються при розгляді цієї справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для покладення на відповідача обов`язку щодо повернення суми виплаченого потерпілому страхового відшкодування на користь позивача в порядку регресу. У зв`язку з чим не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в тій частині, що причиною ДТП є і несправність дорожнього полотна.

Посилання в апеляційній скарзі на встановлення у вироку суду обставин про вчинення відповідачем порушень крім п. 31.4.5 ПДР України і пп. 2.3 (б), 1.5, 12.1 ПДР України, не свідчить про відсутність у позивача права на зворотню вимогу до страхувальника у порядку п. «г» ч. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 16 серпня 2022 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай