ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4807/22 Справа № 211/1118/22 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 211/1118/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2022 року, яке ухвалено суддею Сарат Н.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем ОСОБА_2 з 03.10.2019 року проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Від фактичних шлюбних відносин сторони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час позивач не працює та знаходиться у соціальній відпустці по догляду за сином, до досягнення сином трирічного віку, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги відповідача.

На підставі наведеного вище, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь та утримання аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення сином трьох років.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2022 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь та на утримання ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, починаючи стягнення з 18.02.2022 року.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що позивач по справі приховала від суду ту обставину, що відповідач сплачує аліменти на дитину, тобто має фінансові зобов`язання, які впливають на можливість надавати матеріальну допомогу на утримання матері дитини. Крім того позивач по справі навчається у вищому навчальному закладі та сплачує щорічно за рахунок коштів своїх батьків за навчання значну грошову суму, що свідчить про те, що вона перебуває на утриманні своїх батьків.

Апелянт зауважує на тому, що 23.02.2022 року відповідач звернувся з позовом до суду про встановлення батьківства, так як він має сумнів, що дитина ОСОБА_4 це його дитина, у зв`язку з чим просив справу відкласти до того часу поки він не дізнається чи є він біологічним батьком дитини, оскільки встановлення обставин про родинний зв`язок відповідача, як батька дитини, має передувати стягненню аліментів на утримання позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4,5).

Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача на її утримання до досягнення дитиною трьох років, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання позивача, яка не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, натомість відповідач, який є здоровою молодою працездатною особою, не має іншої сім`ї та інших дітей, які знаходяться на його утриманні, тому має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, проте не може погодитись з визначеним судом розміром аліментів, виходячи з наступного.

Частинами другою, четвертою статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини першої статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Таким чином, з аналізу зазначених норм закону вбачається, що стягнення з відповідача коштів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку можливе незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Подання суду доказів того що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині до досягнення дитиною трирічного віку.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4,5)

Позивач не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, натомість відповідач, який працездатний та має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу, у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання позивача.

У зв`язку з наведеними обставинами та враховуючи вище наведені норми Закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 3-х річного віку, але визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції не повністю встановив обставини, що мають значення по справі.

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги щодо неспроможності апелянта сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, колегія суддів приймає до уваги що малолітній син сторін по справі проживає з позивачем, що не заперечує відповідач. Позивач здійснює догляд за дитиною до досягнення ним трирічного віку, тому відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

В свою чергу за змістом статті 202 СК України, ст.ст. 12, 81 ЦПК України, саме на позивача покладено обов`язок довести матеріальну можливість сплачувати таку допомогу відповідачем.

Одна позивач не надала жодних доказів на підтвердження спроможності відповідача сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) в матеріалах справи відсутні відомості щодо працевлаштування відповідача та розміру його середньомісячного доходу.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, відповідач має обов`язок зі сплати аліментів на утримання сина сторін по справі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з його заробітної плати щомісячно утримуються аліменти в розмірі 25 відсотків на утримання сина, що свідчить про наявність у відповідача фінансового зобов`язання, яке впливає на можливість надання матеріальної допомоги на утримання матері дитини.

Отже, висновок суду про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на утримання дружини у визначеному позивачем розмірі не ґрунтується на достатніх та допустимих доказах.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідачем по справі не доведено належними та допустимими доказами того факту, що він не має матеріальної можливості надавати позивачу матеріальну допомогу до досягнення малолітньою дитиною віку трьох років зважаючи на те, що він є працездатною особою.

Визначаючи розмір аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, з урахуванням матеріального стану відповідача, знаходження його у працездатному віці, з урахуванням того, що він працює та сплачує аліменти на утримання сина, колегія суддів вважає, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 3-х річного віку у розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) відповідача, а не в розмірі 1/4 частини заробітку, визначеному судом першої інстанції, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги апелянта в цій частині заслуговують на увагу.

При цьому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що позивач по справі навчається у вищому навчальному закладі та сплачує щорічно за рахунок коштів своїх батьків за навчання значну грошову суму, що свідчить про те, що вона перебуває на утриманні своїх батьків, оскільки вказані обставини не знімають з відповідача обов`язку по утриманню позивача, яка не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за спільною дитиною сторін по справі.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що 23.02.2022 року відповідач звернувся з позовом до суду про встановлення батьківства, так як він має сумнів, що дитина ОСОБА_4 це його дитина, у зв`язку з чим просив справу відкласти до того часу поки він не дізнається чи є він біологічним батьком дитини, оскільки встановлення обставин про родинний зв`язок відповідача, як батька дитини, має передувати стягненню аліментів на утримання позивача, оскільки сам факт наявності такого позову не може бути підставою для відмови у стягненні аліментів, а у випадку його задоволення стягнення аліментів буде припинено на підставі ч. 2 ст. 85 СК України.

На підставі викладеного вище колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги представника відповідача та зміни рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку та зменшення цього розміру з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу).

В іншій частині судове рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2022 року змінити в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання до досягнення дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку зменшивши цей розмір з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 21 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: