Справа № 487/8170/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2022 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави України в особі Миколаївської Митниці Державної фіскальної служби України про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з даним позовом до відповідача, в якому просить за рахунок коштів державного бюджету відшкодувати моральну шкоду у розмірі 700 000,00 грн., завдану позивачу незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності на підставі складеного Миколаївською митницею ДФС України протоколу про порушення митних правил №0192/50400/17 від 01.11.2017 року, а також стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.11.2021 року матеріали вказаного позову передані до Центрального районного суду м. Миколаєва за підсудністю, на підставі ч.2 ст. 27 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2022 року головуючим по даній справі призначено суддю Черенкову Н.П.

Розглянувши матеріали даної справи, суддя дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху з наступних підстав.

Згідно з частиною 1статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно дост.13 ч.1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч.1ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст.187 ЦПК Українисуддя, отримавши позовну заяву, перевіряє, чи відповідає вона вимогам, викладеним у ст. ст.175,177 ЦПК України, чи немає підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження і за відсутності таких підстав відкриває провадження у справі.

Згідно ст.175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі, з додержанням вимог ст.ст.175-177 ЦПК України.

Відповідно до ч.3ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батьковідля фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осібгромадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачівзміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно зп.2ч.3ст.175ЦПК України позивач повинен у позовній заяві зазначити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батьковідля фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 N 858про утворення територіальних органів Державної митної служби утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком 1, в тому числі Чорноморську митницю Держмитслужби, шляхом реорганізації Миколаївської митниці ДФС та митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична особа - Миколаївська митниця ДФС припинена.

Статтею 80 ЦК України визначено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

За приписами ч.4 ст. 91 ЦК України цивільнаправоздатністьюридичної особи виникає з моменту їїстворення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєструзапису про їїприпинення.

Згідно з положеннями ст.51 ЦПК України суд не має права з власної ініціативи замінювати неналежного відповідача.

За такого, позивачеві ОСОБА_1 слід уточнити відповідача, виходячи з нормативно-правових актів, викладених вище.

Ухвалою від 24 січня 2022 року дана позовна заява залишена без руху.

13.06.2022 року ОСОБА_1 , вважаючи процесуальні дії судді неправильними, надав заяву про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, з посиланням на умисне не виконання рішень Європейського суду.

Між тим, позивач посилається на те, що відшкодування моральної шкоди незаконними рішеннями та бездіяльністю органами державної влади, їх посадовими і службовими особами покладається на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто , оскільки органи державної казначейської служби України є єдиними розпорядниками коштів державного та місцевого бюджетів, тому саме вони повинні відшкодовувати шкоду, тому саме держава є належним відповідачем.

Підставою даного позову позивач вказав наступне.

Центральний районний суд постановою від 20.03.2018 року у справі про адміністративне правопорушення на підставі протоколу про порушення митних правил від 01.11.2017 року, складеного Миколаївською митницею Державної фіскальної служби України, визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 483 ч.1 Митного Кодексу України.

Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 22.06.2018 року дана постанова скасована, а провадження по адміністративній справі закрито.

У зв`язку з цим, позивач 22.05.2020 року звернувся до Заводського суду з позовом про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного суду від 18.02.2021 року постановлено про стягнення з Державної казначейської служби 1000 грн. моральної шкоди.

Однак, Постановою Миколаївського апеляційного суду від 14.09.2021 року дане рішення скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

При цьому, вказаним рішенням зазначено наступне.

Орган Казначейства не є органом, що завдав своїми діями шкоди позивачу, не є органом, що вступав у взаємовідносини з позивачем, та не повинен нести відповідальність за шкоду, заподіяну іншими державними органами.

У пунктах 5.4,6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі № 910/23967/16 вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи, дії, бездіяльність котрих призвели до негативних наслідків.

Отже, належним відповідачем у справі про відшкодування шкоди є держава, яка повинна брати участь через відповідний орган державної влади (дії якого привели до завдання шкоди).При цьому, орган Казначейства є органом, який здійснює лише списання коштів з державного бюджету.

За такого, слід роз`яснити повторно позивачуправо на вказання належного відповідача : державу в особі органу, дії чи бездіяльність яких привели до спричинення моральних збитків.

При цьому слід звернути увагу позивача на те, що Заводський суд вказав підсудність позову Центральному суду за місцезнаходженням Митниці, яка, як юридична особа припинена. Якщо позивач вважає відповідачем Державу ( без вказання відповідного органу, то слід вказати на яку адресу та кому направляти даний позов ( з врахуванням підсудності), з наданням копії позову та вказання юридичної адреси.

Відповідно дост. 185 ЦПК Україниякщо заяву подано без додержання вимог, викладених устаттях 175-177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992).

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Зважаючи на необхідність усунення зазначених в ухвалі недоліків, суд вважає необхідним залишити позов без руху, надавши позивачу строк для усунення цих недоліків.

Враховуючи зазначене, залишення заяви без руху в даному випадку не є відмовою у доступі до правосуддя, оскільки не позбавляє ОСОБА_2 можливості захисту порушеного права у спосіб, передбачений законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави України в особі Миколаївської Митниці Державної фіскальної служби України про відшкодування моральної шкоди -залишити без руху.

Надати позивачуп`ятиденний строкз дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Роз?яснити, що в разі невиконання вказаних вимог, заява буде вважатись не поданою та повернута.

Водночас роз?яснюю, що невиконання до вказаного строку вимог не позбавляє права повторного звернення до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова