ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року м. Чернівці

справа № 713/694/22

провадження 22-ц/822/463/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів : Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар Скрипка С.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 04 травня 2022 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа Вижницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вижницькому районі Чернівецької області Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , звернулися в суд з заявою про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території.

Заява обгрунтована наступним. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , 21.02.2014 року укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, серія НОМЕР_1 .

Прізвище ОСОБА_5 після державної реєстрації шлюбу змінилось з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 .

У зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину - ОСОБА_8 в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» місто Сімферополь Автономної Республіки Крим, як і уся Автономна Республіка Крим, є тимчасово окупованою територією.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було видано свідоцтво про народження дитини ( ОСОБА_8 ) на тимчасово окупованій території України, але відповідно до вимог законодавства України дане свідоцтво є недійсним.

Разом з цим, отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки дитина народилася на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження дитини, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

За даних обставин виникає необхідність у встановленні факту, що має юридичне значення, а саме факту народження дитини.

Просили встановити факт, що має юридичне значення, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим, Україна народилася дитина чоловічої статі: ОСОБА_8 , матір`ю якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, а батьком є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 04 травня 2022 року в задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа Вижницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вижницькому районі Чернівецької області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просить скасувати рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 04 травня 2022 року, постановити нове рішення про задоволення заяви, а саме: «Встановити факт, що має юридичне значення, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місці Сімферополь Автономної Республіки Крим, Україна народилася дитина чоловічої статті: ОСОБА_8 , матір`ю якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, а батьком є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України».

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що заява про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій територій є необґрунтованою, а також, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, на підтвердження зазначених обставин.

У матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, з яких можливо встановити факт народження дитини на тимчасово окупованій території, яким суд першої інстанції не надав належної оцінки.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що заявники уклали шлюб 21.02.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, серія НОМЕР_1 . Є громадянами України, місце реєстрації яких АДРЕСА_1 , що підтверджуються копіями їх паспортів.

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_8 в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим, що вказано у копії медичної довідки від 13.04.2022 року виданої Перинатальним центром Н.А. Семашко,8.

На світлинах наданих представником заявників зображена сім`я, яка складається з двох дорослих та двох дітей.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до положень ст. ст. 367, 368 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволені заяви за недоведеністю заявлених вимог, суд першої інстанції посилався на те, що представник заявників не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того де зараз знаходиться дитина, для яких цілей необхідно встановити факт народження дитини, оскільки, як встановлено в судовому засіданні дитина знаходиться в Туреччинні. Відео яке надано та оглянуто в судовому засіданні не доводить та не спростовує, що малолітній ОСОБА_8 знаходиться з батьками. А також не доведено, підстав, які не дали змоги заявникам з 2017 року звернутися до суду з даними вимогами.

Колегія суддів судової палати вважає, що такі висновки суду не відповідають вимогам закону та встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Пунктом сьомим ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22серпня 2007 року № 1064.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, в редакції, затвердженій Наказом Міністерства юстиції України № 1154/5 від 22 листопада 2007 року, з наступними змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації є: 1) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; 2) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше; 3) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; 4) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024, у разі мертвонародження.

Якщо реєстрація народження дитини, народженої в іншій державі, не була проведена компетентним органом такої держави або дипломатичним представництвом чи консульською установою України, підставою для проведення державної реєстрації в Україні є медичний документ іншої держави, що підтверджує факт народження дитини, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Для розгляду відповідної справи у суді орган державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації народження (додаток 1), у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації.

Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження, дані про дату і місце народження дитини зазначають відповідно до рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт народження особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Вказані вище нормативно-правові акти не містять спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту народження на тимчасово окупованій території, що унеможливлює державну реєстрацію факту народження в позасудовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що подія народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_8 відбулася на території м.Сімферополь, АР Крим, тобто, частині України, яка відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», - є тимчасово окупованою територією України.

Відповідно до ст. 1 Конституції України - Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною (ст. 2 Конституції України).

Статтею 133 Конституції України визначено, що систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села. Відповідно до ст.134 Конституції України Автономна Республіка Крим є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. За положеннями статті 3 цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», - будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Даючи оцінку допустимості у даній цивільній справі таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується вимогами міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а також положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції вказаних положень не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви, і таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Встановлюючи наявність факту народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_8 , народженого в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим, апеляційний суд вважає за можливе прийняти в якості належних і допустимих доказів документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

З матеріалів справи вбачається, що встановлення факту народження дитини чоловічої статі, необхідне заявникам для того, щоб зареєструвати її народження у органах державної реєстрації актів цивільного стану.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

З урахуванням зазначеного, застосовуючи засади добросовісності, справедливості і розумності регулювання цивільно-правових відносин, апеляційний суд вважає, що для цілей, передбачених ст. 317 ЦПК України ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є особами, які мають право на звернення до суду із заявою про встановлення факту народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_8 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є громадянами України, місце реєстрації яких АДРЕСА_1 , що підтверджено їх паспортами.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту народження, представником заявників ОСОБА_3 на підтвердження народження ОСОБА_8 було надано свідоцтво про шлюб, видане Відділом державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, серія НОМЕР_1 , копію довідки про пологи ОСОБА_2 №8 від 13.04.2022 року, копію свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 , видане Відділом реєстрації народження м.Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим від 26.12.2017 року.

При наданні оцінки свідоцтву про народження дитини, як доказу, приймається до уваги, що хоча такий документ не є юридично дійсним, але він може підтверджувати, що певна установа, яка не діє у відповідності з українським законодавством, але de facto існує на тимчасово окупованій території зафіксувала факт народження дитини.

При розгляді справи суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), проти Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia, Ilascu and Others v. Moldova and Russia), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Cyprus v. Turkey, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Документи, видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров`я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 18.01.2001 року № 2235-III «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявники та їх дитина, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг

Судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, порушені норми матеріального права, що відповідно до п.п.1, 4, ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 317, 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 04 травня 2022 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа Вижницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вижницькому районі Чернівецької області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Сімферополь Автономної Республіки Крим Україна народилася дитина чоловічої статті : ОСОБА_8 , матір`ю якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, батьком є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді Н.К. Височанська

І.Н. Лисак