УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Шаповала М.С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 жовтня 2022 року матеріали позовної заяви було передано на розгляд судді Фроловій І.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2022 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

07 листопада 2022 року на адресу суду надійшла заява про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за підписом представників сторін: представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 .

За умовами мирової угоди від 04 листопада 2022 року сторони досягли згоди вирішення спору наступним чином:

« ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), з одного боку,

та

ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), з другого боку,

розуміючи зміст статті 629 Цивільного кодексу України, а також статей 207, 208, 255 Цивільного процесуального кодексу України, усвідомлюючи наслідки своїх процесуальних дій та бажаючи їх настання, в рахунок погашення заборгованості за договорами позики та розпискою від 16 січня 2018 року, з метою врегулювання спору, який є предметом розгляду в цивільній справі № 761/21524/22, що перебуває в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва (далі - «Справа»), уклали дану мирову угоду про наступне:

1. Підписанням цієї Мирової угоди ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , визнають особистою приватною власністю ОСОБА_3 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00).

2. ОСОБА_3 відмовляється від позовних вимог щодо стягнення заборгованості.

3. Сторони, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , після виконання умов даної мирової угоди:

10.1. не мають матеріальних та/або нематеріальних претензій одна до одної, в тому числі в рамках цивільної справи;

8.2. не матимуть матеріальних та/або нематеріальних претензій одна до одної з приводу правовідносин, які можуть витікати з даної мирової угоди;

8.3. розуміють недопустимість односторонньої відмови від мирової угоди;

8.4. розуміють, що за невиконання умов цієї мирової угоди сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України;

8.5. сторони заявляють, що в процесі укладення цієї мирової угоди та в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі й держави;

8.6. сторони даної мирової угоди повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї мирової угоди;

8.7. сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї мирової угоди. Наслідки затвердження цієї мирової угоди сторонам відомі;

8.8. уся інформація, викладена в цій мировій угоді, сприймається сторонами як повною мірою достовірна. Кожна сторона окремо несе повну відповідальність за недостовірність інформації, яка зазначена в цій мировій угоді;

8.9. наслідки затвердження даної мирової угоди сторонам роз`яснено: повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

9. Сторонам зрозумілі наслідки, передбачені ст. ст. 207, 255, 256 ЦПК України.

10. Ця Мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження судом.

11. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

12. Сторони, керуючись ст. 207 Цивільного процесуального кодексу, дійшли згоди у мировій угоді вийти за межі предмету спору, оскільки мирова угода не порушує прав чи охоронюваних інтересів третіх осіб.

13. Ця мирова угода складена у трьох примірниках, по одному для ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та один до Шевченківського районного суду м. Києва - для долучення до матеріалів Справи.

14. РЕКВІЗИТИ ТА ПІДПИСИ СТОРІН:

Позивач:

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

адреса: АДРЕСА_1 __________підпис

Відповідач:

ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,

Адреса:

АДРЕСА_2 ; __________підпис».

Представник позивача - адвокат Валенко А.С. у судовому засіданні заяву про затвердження мирової угоди підтримав, просив задовольнити й закрити провадження у справі.

Представник відповідача - адвокатка Дробязко К.М. у судовому засіданні заяву про затвердження мирової угоди підтримала, просила задовольнити й закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи та зміст мирової угоди, суд приходить до наступних висновків.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає у тому числі можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В силу приписів ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до положень ч. ч. 1-4 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Слід зазначити, що за своєю правовою природою мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах погоджених сторонами та є завершенням судового провадження, свідчить про врегулювання судового спору між сторонами.

Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб визначений в умовах мирової угоди.

При визнанні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов`язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 207 ЦПК України якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними, або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, які він представляє, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Виходячи із змісту статті 207 ЦПК України укладена в цивільному процесі мирова угода породжує права та обов`язки для осіб не тільки процесуальні, а й матеріальні. Тому мирова угода має матеріальний зміст, укладається і затверджується судом у відповідності до вимог не лише цивільного процесуального права, а й з урахуванням цивільного права.

Умови поданої сторонами мирової угоди викладені на окремому аркуші та підписані з однієї сторони позивачем ОСОБА_3 , з другої сторони відповідачем ОСОБА_4 , в зв`язку з укладенням мирової угоди сторони погодили, що їм зрозумілі наслідки укладення та затвердження мирової угоди.

Дослідивши текст мирової угоди, поданої сторонами на затвердження суду, суд дійшов висновку, що мирова угода укладена в інтересах сторін та не зачіпає інтересів третіх осіб.

Як зазначено у ч. 1 ст. 207 ЦПК України у мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Під час розгляду даної справи, судом не було встановлено, що затвердження даної мирової угоди може зачіпати інтереси третіх осіб.

Так, у даному випадку предметом позову є стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості за договорами позики.

Як зазначено в ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Таким чином, предметом судового розгляду у даній справі є правовідносини з повернення відповідачем грошових коштів за договором позики, укладеним з позивачем.

При цьому за умовами мирової угоди сторони повідомили суд, що дійшли згоди щодо врегулювання відповідних спірних правовідносин шляхом передання у власність позивачки ОСОБА_3 належного відповідачу нерухомого майна у вигляді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00).

Вказаний об`єкт нерухомого майна належать на праві приватної власності ОСОБА_4 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 27.10.2022 долученого до матеріалів цивільної справи.

Отже, право власності відповідача на вказаний об`єкт нерухомого майна на момент підписання мирової угоди є підтвердженим.

Зі змісту поданої до суду мирової угоди встановлено, що вона укладена з метою врегулювання спору між сторонами, сторонам відомі насідки її підписання та вона відповідає вимогам статті 207 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦПК України укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Згідно зі статтею 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Враховуючи, що умови мирової угоди не суперечать вимогам закону, не порушують права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає необхідним затвердити дану мирову угоду на умовах, запропонованих сторонами та закрити провадження у справі.

Згідно із частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Також суд враховує, що згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд і сторонам відомі наслідки закриття провадження у справі, що передбачені ч. 3 ст. 207, ст. 256 ЦПК України.

Враховуючи, що мирова угода, укладена сторонами, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах сторін, беручи до уваги, що цивільним процесуальним законодавством передбачено право сторін при цьому вийти за межі предмета спору при укладенні мирової угоди, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 207, п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України є підстави для затвердження мирової угоди, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Щодо повернення судового збору, суд дійшов наступних висновків.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); 5) закриття провадження у справі.

Відповідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Квитанції № 7456-5442-5319-4351 від 08.11.2022 року, ОСОБА_3 було сплачено судовий збір у розмірі 12 405,00 гривень за подання позовної заяви.

Оскільки суд дійшов висновку про закриття провадження у зв`язку з затвердження мирової угоди, за таких обставин, слід повернути позивачці 50% сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 13, 49, 141, 142, 206, 207, 208, 233, 255, 256, 259-261, 353-355 ЦПК України, з урахуванням положень закону «Про судовий збір», суд -

У Х В А Л И В:

Заяву про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Затвердити мирову угоду, укладену між сторонами у цивільній справі № 761/21524/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за умовами якої:

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), з одного боку,

та

ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), з другого боку,

розуміючи зміст статті 629 Цивільного кодексу України, а також статей 207, 208, 255 Цивільного процесуального кодексу України, усвідомлюючи наслідки своїх процесуальних дій та бажаючи їх настання, в рахунок погашення заборгованості за договорами позики та розпискою від 16 січня 2018 року, з метою врегулювання спору, який є предметом розгляду в цивільній справі № 761/21524/22, що перебуває в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва (далі - «Справа»), уклали дану мирову угоду про наступне:

1. Підписанням цієї Мирової угоди ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , визнають особистою приватною власністю ОСОБА_3 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00).

2. ОСОБА_3 відмовляється від позовних вимог щодо стягнення заборгованості.

3. Сторони, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , після виконання умов даної мирової угоди:

10.1. не мають матеріальних та/або нематеріальних претензій одна до одної, в тому числі в рамках цивільної справи;

8.2. не матимуть матеріальних та/або нематеріальних претензій одна до одної з приводу правовідносин, які можуть витікати з даної мирової угоди;

8.3. розуміють недопустимість односторонньої відмови від мирової угоди;

8.4. розуміють, що за невиконання умов цієї мирової угоди сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України;

8.5. сторони заявляють, що в процесі укладення цієї мирової угоди та в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі й держави;

8.6. сторони даної мирової угоди повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї мирової угоди;

8.7. сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї мирової угоди. Наслідки затвердження цієї мирової угоди сторонам відомі;

8.8. уся інформація, викладена в цій мировій угоді, сприймається сторонами як повною мірою достовірна. Кожна сторона окремо несе повну відповідальність за недостовірність інформації, яка зазначена в цій мировій угоді;

8.9. наслідки затвердження даної мирової угоди сторонам роз`яснено: повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

9. Сторонам зрозумілі наслідки, передбачені ст. ст. 207, 255, 256 ЦПК України.

10. Ця Мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження судом.

11. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

12. Сторони, керуючись ст. 207 Цивільного процесуального кодексу, дійшли згоди у мировій угоді вийти за межі предмету спору, оскільки мирова угода не порушує прав чи охоронюваних інтересів третіх осіб.

13. Ця мирова угода складена у трьох примірниках, по одному для ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та один до Шевченківського районного суду м. Києва - для долучення до матеріалів Справи.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - закрити.

Повернути ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 6 202 (шість тисяч двісті дві) гривень 50 копійок, згідно квитанції №7456-5442-5319-4351 від 08.11.2022 року.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: