Ухвала

Іменем України

08 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 532/638/21

провадження № 61-7421ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2021 року в складі судді: Мороз Т. М., та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 липня 2022 року у складі колегії суддів: Карпушина Г. Л., Гальонкіна С. А., Кузнєцової О. Ю., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - служба у справах дітей апарату виконавчого комітету Кобеляцької міської ради, про визначення місця проживання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком, треті особи: орган опіки та піклування Подільської районної у місті Полтаві ради, орган опіки та піклування Кобеляцької міської ради,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася із позовом до ОСОБА_1 , третя особа - служба у справах дітей апарату виконавчого комітету Кобеляцької міської ради, про визначення місця проживання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Первісний позов мотивований тим, що ОСОБА_2 з грудня 2013 року по серпень 2020 року спільно проживала з ОСОБА_1 без укладення шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_3 . Після припинення сімейних відносин ОСОБА_2 з дочкою проживала окремо.

Судовим наказом Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 листопада 2020 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки. З часу припинення відносин та окремого проживання вона не чинила відповідачу перешкод у спілкуванні з дитиною. Будь яких вимог щодо зміни місця проживання дитини відповідач не заявляв та не сплачував аліменти.

06 березня 2021 при черговому побаченні з дитиною відповідач викрав її та перевіз на проживання у м. Полтава. Вважає, що така поведінка відповідача негативно вплинула на розвиток та самопочуття доньки, оскільки вона постійно проживала разом з нею, відвідувала дитячий садок у м. Кобеляки, де в неї є друзі. Позивач має постійну роботу, дохід, належні умови для проживання. Їй невідомо чи має відповідач постійний дохід, та які у нього умови проживання. Зазначала, що відповідач зловживає алкоголем та грає в азартні ігри. Після викрадення дитини відповідач неодноразово погрожував їй, що вона ніколи не побачить доньку, якщо вона не продовжить з ним спільне проживання та що він вивезе її за кордон.

ОСОБА_2 просила:

визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з нею;

негайно відібрати дитину у її батька ОСОБА_1 та повернути її за попереднім місцем проживання.

У квітні 2021 року ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей апарату виконавчого комітету Кобеляцької міської ради, служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини з батьком.

Зустрічний позов мотивований тим, що після припинення спільного проживання сторін ОСОБА_4 постійно бачився з дитиною, продовжував піклуватися про неї, забирав до себе на кожні вихідні. Про наявність судового наказу про стягнення з нього аліментів він дізнався 10 квітня 2021 лише після отримання ухвали Кобеляцького районного суду від 30 березня 2021 року та копії позову та доданих до нього документів за цією справою та звернувся із заявою до державного виконавця про надання реквізитів для погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Вважав, що ОСОБА_2 надала недостовірну інформацію, оскільки він дитину не викрадав, а приїхав на прохання самої доньки, щоб захистити її від небезпеки, оскільки дитина була налякана тим, що її мати знаходиться в стані алкогольного сп`яніння та зателефонувала йому у нічний час і просила забрати її з будинку матері. Він відразу ж зателефонував на гарячу лінію поліції, щоб повідомити про цю ситуацію та приїхав і забрав налякану дитину з небезпеки. Він не грає в азартні ігри, не зловживає алкогольними напоями та ніколи не погрожував ОСОБА_2 фізичною розправою. Матір погано піклується про дитину, не приділяє їй належної уваги, поряд з матір`ю дитина була недоглянута і голодна. Крім того постійні п`яні вечірки негативно впливали на нервову систему дитини, коли вона знаходилася поряд з матір`ю.

ОСОБА_4 зазначав, що офіційно працевлаштований, працює в ТОВ «Електронбуд-Сервіс» водієм, отримує достатню заробітну плату. У цей час повністю опікується інтересами і потребами дитини, займається її вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям. Мати дитини не має бажання виховувати та піклуватися про дочку. Він ніколи не перешкоджав і не має жодного наміру перешкоджати у спілкуванні дитини з матір`ю. Мати не має бажання навіть відвідувати доньку. ОСОБА_2 часто вживає спиртні напої, перебуває в нетверезому стані в присутності дитини. За весь час проживання дитини з ним вона прив`язалася до нього і не хоче повертатися до матері. Вважав, що проживання дитини з матір`ю є небезпечним для дочки, у нього створені найкращі умови для дитини.

ОСОБА_4 просив:

визначити місце проживання доньки ОСОБА_3 з ним за місцем його проживання.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про негайне відібрання дитини відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що батьками створено належні умови для виховання та розвитку дитини, обоє приділяють увагу, підтримку та люблять малолітню доньку, виходячи із найкращих інтересів дитини. 05 червня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та позбавлено права керування транспортними засобами на один рік. ОСОБА_1 повідомив суд, що в зв`язку з цим він переведений на посаду помічника водія, однак доказів такого суду не надав. Дане ставить під сумнів наявність офіційного працевлаштування ОСОБА_1 та наявність стабільного доходу. З досліджених в судовому засіданні аудіо записів телефонних розмов між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачається, що між ними склалися вкрай неприязні відносини. В усіх цих розмовах ОСОБА_1 постійно погрожує ОСОБА_2 фізичною розправою, забороняє спілкуватися з дочкою та приходити до дитячого садка. Все це висловлюється в агресивній формі із застосуванням нецензурної лексики. Виходячи із найкращих інтересів дитини суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з матір`ю за адресою її фактичного проживання, оскільки порушення позитивних взаємовідносин дитини з матір`ю можуть мати негативний вплив на подальший її розвиток. ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що місце проживання малолітньої ОСОБА_3 було визначено судом або органом опіки і піклування, спір про визначення місця проживання дитини між батьками вирішується у судовому порядку, а тому вимога про відібрання дитини є передчасною.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 07 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2021 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що батьком і матір`ю створено належні умови для виховання та розвитку дитини, обоє приділяють увагу, підтримку та люблять малолітню доньку, виходячи із найкращих інтересів дитини. Однак, у період часу, коли дитина проживала з матір`ю, позивач ОСОБА_2 не чинила перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з донькою. Батько регулярно спілкувався з дитиною, проводив з нею достатньо часу без присутності матері та за своїм місцем проживання. Однак з 06 березня 2021 року ОСОБА_1 перешкоджає у спілкуванні дитини з матір`ю. За період розгляду справи в суді дитина жодного разу не була наодинці з матір`ю. Тому встановлено, що ОСОБА_1 чиняться перешкоди у спілкуванні дитини з матір`ю ОСОБА_2 . Крім того, враховуючи той факт, що дитина на даний час проживає разом з батьком, а тому останній має безпосередній вплив на дитину враховуючи її вік. Порушення позитивних взаємовідносин з матір`ю можуть мати негативний вплив на подальший особистісний та емоційний розвиток малолітньої дитини, наслідки якого можуть проявитись на будь-якому етапі розвитку, включаючи період дорослості.

Апеляційний суд вказав, що з досліджених судом аудіо записів телефонних розмов між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 встановлено, що між ними склалися вкрай неприязні відносини. У всіх цих розмовах ОСОБА_1 постійно погрожує ОСОБА_2 фізичною розправою, забороняє спілкуватися з дочкою та приходити до дитячого садка. Все це висловлюється в агресивній формі із застосуванням нецензурної лексики. Аналізуючи факти звернення сторін до правоохоронних органі суд першої інстанції вірно зазначив, що ОСОБА_1 фактично звертався до органів поліції відразу ж після такого ж звернення ОСОБА_2 .

Апеляційним судом встановлено, що у батька та матері приблизно рівні можливості щодо забезпечення належного утримання та виховання доньки, судом не встановлено обставин, які б категорично унеможливлювали проживання дитини з батьком чи з матір`ю. Обоє батьків характеризуються позитивно. Кожен з батьків належним чином піклується про здоров`я та виховання малолітньої доньки, цікавиться її життям, турбується про її розвиток. Обоє батьків позитивно характеризуються в побуті, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами. Кожна із сторін зможе забезпечити дитині належні умови проживання, виховання та навчання. Тому, при визначенні місця проживання дитини суду необхідно встановлювати не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина може бути розлучена зі своєю матір?ю, а крізь призму врахування найкращих інтересів дитини, виходячи із рівності прав батьків щодо дитини, встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Однак, зважаючи на вік дитини з?ясувати прихильність дитини до кожного з батьків не є можливим. Тому, доводи ОСОБА_1 про те, що суд не врахував, що дитина має значно більшу прихильність до батька ОСОБА_1 , а не до матері ОСОБА_2 є необґрунтованими.

Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надає першочергове значення саме найкращим інтересам дитини. Колегія суддів вказала, що суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, виходячи з норм чинного законодавства України, з метою забезпечення найкращих інтересів малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зробив обґрунтований висновок щодо наявності підстав для визначення її місця проживання разом з матір`ю.

Колегія суддів зазначила, що визначаючи місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю, суд не обмежує право батька на спілкування з нею. Також судом першої інстанції правильно враховано, що 05 червня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та позбавлено права керування транспортними засобами на один рік. Відповідач ОСОБА_1 повідомив суд, що в зв`язку з цим він переведений на посаду помічника водія, однак, доказів такого суду не надав. Викладене ставить під сумнів наявність офіційного працевлаштування ОСОБА_1 та наявність стабільного доходу.

ОСОБА_1 02 серпня 2022 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 липня 2022 року, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

В касаційній скарзі підставою, на якій подається касаційна скарга, ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 06 лютого 2019 року у справі № 127/15879/17-ц, від 21 лютого 2018 року у справі № 650/385/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 333/5986/16-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 752/22028/16-ц.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що:

позовна заява ОСОБА_2 не відповідала вимогам статей 175, 177 ЦПК України, тому суд першої інстанції не мав права відкривати провадження у справі;

суди не врахували, що згідно Конвенції про права дитини першочергова увага зі сторони державних органів, які розглядають питання стосовно дітей приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. До обставин, що мають істотне значення у даному конкретному випадку відноситься: можливість створення батьками дитини умов для її виховання і розвитку; особиста прихильність дитини до кожного з батьків. Вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, хто може створити для дитини більш гідні умови для виховання та розвитку, а також до кого більш прихильно ставиться дитина. ОСОБА_1 з дитиною проживає в місті Полтаві у власній квартирі, і батьком створено належні умови для життя та розвитку дитини. ОСОБА_2 проживає в с. Ганжівка в житловому приміщенні, яке не належить ОСОБА_2 на праві власності. Тому для дитини більш надійним з точки зору закону є проживання із батьком у місті Полтаві. Крім цього у м. Полтаві значно більше можливостей для розвитку дитини, в м. Полтаві безліч гуртків, спортивних секцій, торгово-розважальних центів в яких дитина може розвиватися більш стрімко, ніж в сільській місцевості. До того ж дитина має значно більшу прихильність до батька, а не до матері, оскільки у судовому засідання дала зрозуміти, що їй добре «живеться» з татом у місті Полтаві;

висновки судів суперечать висновкам у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, а саме від 06 лютого 2019 року у справі № 127/15879/17-ц, від 21 лютого 2018 року у справі № 650/385/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 333/5986/16-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 752/22028/16-ц. У вказаних постановах Верховного Суду встановлено, що суди врахували думку дитини, а також визначали місце проживання малолітньої дитини разом з батьком;

ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу визнає факти прихильності доньки саме до батька;

у матері дитини відсутні належні умови для нормального життя дитини. Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні не спростував зазначеного батьком щодо неналежних умов для дитини в будинку де проживає її матір. Батьком створені для своєї доньки значно кращі умови життя, і донька неодноразово повторювала матері, що вона хоче бути зі своїм батьком.

ОСОБА_2 часто сварила дитину, тому донька не має бажання бути та спілкуватися з нею. Дитина проживає разом із батьком 1 рік та 6 місяців, і вона жодного разу не зазначила, що хоче до своєї матері.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суди встановили, що батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_2 .

Постановою головного державного виконавця Подільського відділу ДВС у м. Полтава від 23 грудня 2020 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 532/2002/20, виданого 04 листопада 2020 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29 жовтня 2020 року, дня подання цієї заяви, і до досягнення дитиною повноліття.

Малолітня ОСОБА_3 до 06 березня 2021 року проживала разом з матір`ю ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що будинок складається з 3 кімнат, знаходиться в хорошому стані, є всі необхідні меблі і побутова техніка. У приміщенні охайно, тепло, затишно. У будинку створені всі необхідні умови проживання неповнолітньої ОСОБА_3 . Дитина проживає разом з матір`ю в просторій кімнаті. У будинку також проживає дід ОСОБА_5 . У сім`ї теплі стосунки, виконання батьківських обов`язків здійснюється в повному обсязі.

Згідно інформації наданої ГУ НП в Полтавській області Пастухова В. О. 01 березня 2021 року о 21. 02 год. зверталася до органів поліції із заявою про те, що ОСОБА_1 не віддає їй спільну дитину.

У письмових поясненнях від 01 березня 2021 року, наданих ОСОБА_1 по цьому факту останній зазначив, що перебуває в неприязних відносинах з ОСОБА_2 через необхідність сплати ним аліментів на її користь.

ОСОБА_2 06 березня 2021 року о 15 год. 26 хв. звернулася до правоохоронних органів із заявою про те, що ОСОБА_1 взяв спільну дитину, ОСОБА_6 , повіз її в невідомому напрямку та на телефонні дзвінки не відповідає.

ОСОБА_2 зверталася до органів поліції 09 березня 2021 року о 17 год. 38 хв. із заявою про те, що ОСОБА_1 не віддає їй спільну дитину та 12 березня 2021 року о 14 год. 49 хв. про неправомірні дії ОСОБА_1 , який не дає їй спілкуватися з дитиною.

ОСОБА_2 працює головним економістом ТВБВ № 10016/042 з 2020 року та позитивно характеризується. Дохід ОСОБА_2 за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року становить 45 270,33 грн. Відповідно до довідки виконкому Кобеляцької міської ради від 13 квітня 2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні. ОСОБА_2 на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до характеристики на вихованку Кобеляцького ЗДО № 2 «Золотий півник» від 12 березня 2021 року дитина відвідує садочок з вересня 2020 року. Дитина здорова, середнього зросту. Фізичний розвиток відповідає віку. Дівчинка доброзичлива, спокійна, відкрита, активна, відповідальна. Проявила себе як добра, життєрадісна дитина. Проживає з мамою. Тато інколи бере дитину на вихідні до себе. Мама проявляє цікавість до навчання і виховання дитини у навчальному закладі. Регулярно відвідує батьківські збори. Матеріально-економічне становище вдома хороше.

Доказів щодо випадків ухилення ОСОБА_2 від виконання передбачених законом обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини або вживання нею спиртних, наркотичних засобів, судами не встановлено.

ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 , житло розміщене на 2 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 1 кімнати, чисто, тепло, наявні необхідні меблі та електротехніка. Наявна комунікація: централізоване опалення, водовідведення, газопостачання. Умови проживання задовільні, відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Для дитини створені умови: окреме спальне місце, одяг по сезону, продукти харчування, засоби особистої гігієни, іграшки, канцтовари. За цією адресою проживає батько ОСОБА_1 без реєстрації та донька ОСОБА_3 без реєстрації. Стосунки у сім`ї дружні, добрі. Інформація записана зі слів ОСОБА_1 .

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 займає посаду водій автотранспортних засобів в ТОВ «Електронбуд-сервіс» та за період з листопада 2020 року по лютий 2021 року отримав загальний дохід в розмірі 20 260,62 грн. За місцем роботи ОСОБА_1 позитивно характеризується.

Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 червня 2021 року ОСОБА_1 на підставі частини першої статті 130 КУпАП піддано штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

ОСОБА_1 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.

Суди встановили, що твердження ОСОБА_1 про те, що він забрав доньку 06 березня 2021 року вночі після телефонного дзвінка дитини, оскільки мати перебувала в нетверезому стані спростовується інформацією, наданою ГУНП в Полтавській області, згідно якої 06 березня 2021 року о 16 год. 26 хв. заявник ОСОБА_1 прохав засвідчити факт, що він забрав спільну дитину у ОСОБА_2 , оскільки остання перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Це звернення ОСОБА_1 відбулося вже після звернення ОСОБА_2 в поліцію щодо неповернення ним дитини.

ОСОБА_1 звертався до органів поліції із заявою від 26 березня 2021 року про те, що ОСОБА_2 01 березня 2021 року о 10 год. вчиняла неправомірні дії та 09 березня 2021 року о 17.40 год. про те, що остання намагалася забрати спільну дитину.

Згідно довідки Полтавського дошкільного навчального закладу № 63 «Казка» від 21 квітня 2021 року № 38 ОСОБА_3 відвідує цей заклад з 24 березня 2021 року. За цей час дитину приводив та забирав тато. Батько до дитини уважний, цікавиться про стан здоров`я та активність дитини протягом дня. Дитина охайна, доглянута, розвинена за віком, комунікабельна, соціально активна.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Кобеляцької міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кобеляцької міської ради від 08 липня 2021 року № 284 орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з мамою ОСОБА_2 .

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 17 серпня 2021 року № 137 орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з мамою ОСОБА_2 .

З досліджених в судовому засіданні аудіо записів телефонних розмов між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачається, що між ними склалися вкрай неприязні відносини. В усіх цих розмовах ОСОБА_1 постійно погрожує ОСОБА_2 фізичною розправою, забороняє спілкуватися з дочкою та приходити до дитячого садка. Все це висловлюється в агресивній формі із застосуванням нецензурної лексики.

У судовому засіданні, в присутності психолога ОСОБА_7 було опитано малолітню ОСОБА_3 . Дитина пояснила, що їй добре «живеться» з татом у м. Полтава. Він відводить її до дитячого садка, грається з нею. На запитання про маму, дитина замикається і не бажає говорити. Про маму говорить те, що вона не дає їй дозвіл на виїзд до Польщі, а вона бажає жити там. Повідомила, що буде вдячна мамі за те, що дасть дозвіл на виїзд до Польщі. З татом про маму не говорять. Коли мама приходить до них додому, то зазвичай виникають сварки між мамою і татом. Вік і рівень розвитку дитини не дозволяють їй усвідомлено висловити свою думку стосовно питання визначення місця проживання, тому прямо це питання судом не ставилося.

Суди встановили обставини, які вказують на те, що у батька та матері приблизно рівні можливості щодо забезпечення належного утримання та виховання доньки, судами не встановлено обставин, які б категорично унеможливлювали проживання дитини з батьком чи з матір`ю.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина четверта та п`ята статті 19 СК України).

Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зазначено, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 487/2001/19-ц (провадження № 61-12667св20) зазначено: «закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються. Разом з цим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не відповідає та не захищає права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією. Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що: «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

У контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, встановивши, що для забезпечення інтересів дитини саме визначення місця проживання дитини із матір`ю відповідатиме її інтересам, оскільки порушення позитивних взаємовідносин дитини з матір`ю можуть мати негативний вплив на подальший її розвиток, врахувавшивисновок органу опіки та піклування суди зробили обґрунтований висновок про задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги про те, що дитина має значно більшу прихильність до батька, а не до матері. Суд апеляційної інстанції встановив, що зважаючи на вік дитини з`ясувати прихильність дитини до кожного з батьків не є можливим.

Посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі на висновки, зроблені у постановах Верховного Суду: від 06 лютого 2019 року у справі № 127/15879/17-ц, від 21 лютого 2018 року у справі № 650/385/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 333/5986/16-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 752/22028/16-ц необґрунтовані, оскільки не свідчить про те, що апеляційний суд застосував норму права без урахування указаних висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду свідчить, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком, треті особи: служба у справах дітей апарату виконавчого комітету Кобеляцької міської ради, служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради, орган опіки та піклування Подільської районної у місті Полтаві ради, орган опіки та піклування Кобеляцької міської ради.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков