Провадження № 2/761/2678/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Марінченко Л.В.,

за участі

представника позивача Жукова Д.О.

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_8 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Слінькова Ірина Геннадіївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко Олена Іванівна про визнання недійсними договорів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом та з урахуванням заяв про зміну предмету позову просить суд визнати недійсним договір від 16.01.2019 р. купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 ; витребувати у ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 та припинити право власності ОСОБА_7 на цю квартиру; визнати недійсним договір від 16.01.2019 р. квартири АДРЕСА_2 та припинити право власності ОСОБА_7 на цю квартиру; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 а припинити право власності ОСОБА_5 на цю квартиру; визнати недійсним договір від 16.01.2019 р. купівлі - продажу квартири АДРЕСА_3 та припинити право власності ОСОБА_5 на цю квартиру; визнати недійсним договір іпотеки від 28.03.2019 р., укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та визнати відсутнім у ОСОБА_6 право іпотеки н квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та припинити іпотеки та заборони внесені до Державного реєстру речових прав. Свої вимоги ОСОБА_4 мотивує наступним. 16.01.2019 р. між ним та ОСОБА_5 було укладено договори купівлі - продажу об`єктів нерухомого майна, які належали ОСОБА_4 , а саме квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 . Дані угоди вчинені з порушенням норм чинного законодавства (ст. 230 ЦК України), зокрема, під впливом обману, при наявності підроблених Звітів про оцінку майна, які є істотними для вчинення правочинів, при невідповідності волі ОСОБА_4 його волевиявленню та за наявності умисних дій ОСОБА_5 28.03.2019 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_5 передала ОСОБА_6 і іпотеку квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 з метою забезпечення виконання зобов`язань договору позики, укладений між сторонами в простій письмовій формі 16.01.2019 р. В подальшому, а саме 05.10.2020 р. між ОСОБА_5 та її неповнолітнім сином ОСОБА_7 було укладено договір дарування квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 . Власником зазначених квартир став ОСОБА_7 від імені якого діяв батько - ОСОБА_6 . Договір дарування є фіктивним, а договір іпотеки було укладено особою, яка не мала право відчужувати майно, а тому права ОСОБА_4 мають бути захищені шляхом, викладеним у позові з урахуванням відповідної судової практики та висновків Верховного Суду.

Провадження у справі відкрито 12.10.2020 р., відповідно до положень ст.ст. 19,274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд в порядку загального позовного провадження.

Представником ОСОБА_5 подано відзив на позовну заяву де зазначено наступне. Спірні договори купівлі - продажу вчинялись позивачем через представника ОСОБА_8 . Довіреність було видано16.01.2019 р. з правом укласти договори купівлі-продажу за ціною та на умовах на власний розсуд представника. Позивач усвідомлював значення своїх дій та мав вільне волевиявлення, яке відповідало його внутрішній волі. Позивач розумів значення виданої довіреності та правові наслідки укладених угод та не був введений в оману щодо них відповідачем. Сторонами погоджувались істотні умови договорів купівлі - продажу, в тому числі і ціна об`єктів нерухомості. Відповідач та її чоловік ОСОБА_6 не замовляли Звіти про оцінку майна у ОСОБА_9 . Отже, позивачем не доведено наявність підстав для визнання спірних договорів недійсними на підставі ст.ст. 203,215,230 ЦК України. Таким чином підстави для задоволення позову відсутні.

Відзив на позовну заяву подано і представником ОСОБА_6 . Представник відповідача вказує, що доводи позивача щодо обману зводяться до припущень, голослівних звинувачень, не підтверджених жодним допустимим доказом. Представник ОСОБА_4 при укладенні спірних угод діяв в межах наданих йому повноважень. Оцінка ринкової вартості об`єкта нерухомого майна не відноситься до обставин, які мають істотне значення , відносно яких можливий обман в розумінні положень ст. 230 ЦК України.

У відповіді на відзив представник позивача наголосив, що підставами позову зазначено помилку представника ОСОБА_4 щодо обставин, які мали значення для його рішення про укладання правочинів, яка мала місце внаслідок обману з боку зацікавленої особи - відповідача. Помилка щодо дійсної вартості квартир має суттєве значення, оскільки внаслідок введення представника позивача о оману щодо цього, він помилково виявив хибне волевиявлення на укладення оспорюваних правочинів. Договори купівлі - продажу мать бути визнані недійсними з подальшим задоволенням позовних вимог про припинення прав та витребування квартир, які відповідач фраудаторно подарувала своєму сину.

ОСОБА_6 направлено до суду письмові пояснення щодо фактичних обставин справи, до яких долучено копія електронного доказу - аудіозапису розмови зустрічі, яка відбулась 16.01.2019 р. між сторонами, ОСОБА_8 та нотаріусом Сліньковою І.Г.

ОСОБА_8 не скористався правом надати пояснення по суті спору.

Разом з тим, ОСОБА_8 , ознайомившись з письмовими пояснення ОСОБА_6 направив в адресу суду наступні пояснення. Стаття 31 Конституції України гарантує кожному таємницю листування, телефонних розмов, телефонної та іншої кореспонденції. Положеннями ст. 32 Конституції України забороняється втручання в особисте і сімейне життя особи, збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом. У рішенні від 20.10.2011 р. у справі № 12-рп/2011 Конституційний Суд України прийшов до висновку, здійснення неуповноваженими фізичними чи юридичними особами на власний розсуд будь - яких заходів, які віднесені до оперативно-розшукової діяльності (мають ознаки оперативно-розшукової діяльності) порушує конституційні права особи. Законодавством не передбачено проведення, без згоди попередження про здійснення запису розмови, такий аудіозапис не можна вважати таким, що отриманий в передбаченому законом процесуальному порядку. За таких обставин просить визнати стенограму недопустимим доказом і до уваги не приймати.

В свою чергу приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Слінькова І.Г. направила в адресу суду клопотання в якому також просила не брати до уваги пояснення ОСОБА_6 . Крім того зазначила, що електронні копії Звітів про оцінку майна отримала на електронні засоби зв`язку від ОСОБА_6 , для підготовки договорів купівлі - продажу. Пізніше в це1 день 16.01.2019 р. під час посвідчення договорів ОСОБА_5 надала оригінали звітів про оцінку відчужуваних за цими договорами квартир. Нотаріусом здійснено перевірку Звітів, виготовлено копії для долучення до нотаріальних справ, а оригінали повернуто особі, що їх подала.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити.

Представники відповідачів просили відмовити у задоволенні позову у зв`язку із відсутністю правових підстав для визнання угод недійсними.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Вислухавши доводи представників сторін, дослідивши отримані докази та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За договором купівлі-продажу, відповідно до положень ст. 655 ЦК України, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Встановлено і не заперечується сторонами, що 16.01.2019 р. між ОСОБА_4 (продавцем) від імені якого діяв ОСОБА_8 на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліньковою І.Г. 16.01.2019 р., та ОСОБА_5 (покупець) було укладено договори купівлі - продажу за умовами якого продавець продав, а покупець прийняв у власність нерухоме майно - квартири АДРЕСА_5 .

Спірні договори посвідчені приватним нотаріусом Київського міського округу Сліньковою І.Г.

Як вбачається з текстів договорів: квартира АДРЕСА_2 загальною площею 137,9 кв. м., житловою 76,2 кв. м. придбана відповідачем за 2 085 000,00 грн., згідно Звіту про оцінку майна, складеного ФОП ОСОБА_9 15.01.2019 р. ринкова вартість відчужуваної квартири складає 2 082 000,00 грн.; квартира АДРЕСА_2 загальною площею 88,2 кв. м., житловою 41,3 кв. м. придбана відповідачем за 1 335 000,00 грн., згідно Звіту про оцінку майна, складеного ФОП ОСОБА_9 15.01.2019 р. ринкова вартість відчужуваної квартири складає 1 331 000,00 грн.; квартира АДРЕСА_6 загальною площею 90,9 кв. м., житловою 38,9 кв. м. придбана відповідачем за 1 375 000,00 грн., згідно Звіту про оцінку майна, складеного ФОП ОСОБА_9 15.01.2019 р. ринкова вартість відчужуваної квартири складає 1 373 000,00 грн.; квартира АДРЕСА_6 загальною площею 60,4 кв. м., житловою 26,2 кв. м. придбана відповідачем за 915 000,00 грн., згідно Звіту про оцінку майна, складеного ФОП ОСОБА_9 15.01.2019 р. ринкова вартість відчужуваної квартири складає 913 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Так, як свідчить довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліньковою І.Г., ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_8 представляти його інтереси з питань пов`язаних з продажем квартир за ціну та на умовах на власний розсуд представника.

В подальшому, а саме 28.03.2019 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. за умовами якого ОСОБА_5 з метою забезпечення повного і своєчасного виконання ОСОБА_10 (позичальник) його основних зобов`язань за договором позики б/н, укладеним у простій письмовій формі 16.01.2019 року, передала в іпотеку квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 .

05.10.2020 р. між відповідачами укладено договір про внесення змін до договору іпотеки від 28.03.2019 р., відповідно до якого виключили квартири АДРЕСА_7 .

Також 05.10.2020 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діяв батько ОСОБА_6 , було укладено договори дарування, відповідно до яких ОСОБА_5 передала безоплатно у власність малолітнього дитини право власності на квартири АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3 .

Представник позивача зазначає, що представник ОСОБА_4 помилився щодо обставин, які мали суттєве значення для його рішення про укладення оспорюваних договорів, а саме реальної ринкової вартості об`єктів нерухомості. ОСОБА_5 надала останньому звіти про оцінку, виконані начебто на замовлення ОСОБА_4 , що призвело до помилки відносно реальної вартості майна та наявності волевиявлення довірителя на його відчуження саме за такою ціною.

В свою чергу представники відповідачів заявляють, що позивач повністю усвідомлював значення своїх дій, мав вільне волевиявлення, був обізнаний з ціною договорів і погоджувався з нею.

Так, як свідчать матеріали справи, в основу для визначення ринкової вартості об1єктів нерухомості, що є предметом продажу оспорюваних правочинів було покладено Звіти про оцінку майна, зроблені ФОП ОСОБА_9 15.01.2019 р. на замовлення ОСОБА_4 на підставі договору № VK 190115-002 від 15.01.2019 р.

Разом з тим, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що такий договір укладався.

З іншого боку в межах здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0001815, внесеного до ЄРДР 23.04.2019 р. на підстав ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.07.2019 р.та проведеного дослідження експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС 25.10.2019 р. складено висновок № 24/185 судової будівельно-технічної експертизи.

Згідно даного висновку фахівцем зазначено:

ринкова вартість об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_8 складає: станом на 15.01.2019 р. - 178 305 дол. США або 4996819 грн. без ПДВ, станом на 16.01.2019 р. - 178 305 дол. США або 5 022 317 грн. без ПДВ.

Ринкова вартість об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_8 складає: станом на 15.01.2019 р. - 139 356 дол. .сша або 3 905 313 грн. без ПДВ, станом на 16.01.2019 р. - 139 356 дол. США або 3 925 240 грн. без ПДВ.

Ринкова вартість об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_9 складає: станом на 15.01.2019 р. - 143 622 дол. США або - 4 024 863 грн. без ПДВ, станом на 16.01.2019 р. - 143 622 грн. або 4 045 401 грн. без ПДВ.

Ринкова вартість об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_9 складає: станом на 15.01.2019 - 145 745 дол. США або 4 084358 дол. США або 4 084 358 грн. без ПДВ, станом на 16.01.2019 - 145 745 дол. США або 4 105 199 грн.

Також експерт прийшов до висновку, що виконана оцінка квартир АДРЕСА_4, АДРЕСА_3 у копіях звітів не відповідає вимогам п.п. 47,51 Національного стандарту № 1 та п.п. 8,19 Національного стандарту № 2.

28.11.2019 р. ФОП ОСОБА_9 була позбавлена спеціалізації 1.1 «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них з кваліфікаційного свідоцтва оцінювача МФ № 7890, виданого 13.04.2013 р. Фондом та Донецьким технічним університетом, про що свідчить Протокол № 1 засідання Екзаменаційної комісія Фонду державного майна України, у зв`язку із тим, що за результатами рецензування вищенаведених звітів про оцінку майна від 15.01.2019 р. останні класифікуються за ознакою абзацу п`ятого пункту 67 Національного стандарту № 1, як такі, що не відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісними та (або) непрофесійними і не можуть бути використані.

Натомість представником позивача до матеріалів справи долучено копію договору на надання послуг 1401/19 від 14.01.2019 р., укладеного між ОСОБА_4 (замовник) та ТОВ «Міжнародна експертно-правова група» (виконавець) в особі Чудненка Володимира Олександровича, за умовами якого виконавець взяв на себе зобов`язання надати послугу з оцінки дійсної (ринкової) вартості об`єктів нерухомості, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_6 а станом на 16.01.2019 р.

Представниками відповідача під час розгляду справи зазначено, що допитаний в межах кримінального провадження № 0001815 в якості свідка ОСОБА_11 пояснив, що не доробив звіт з оцінки ринкової вартості квартир, оскільки зателефонував ОСОБА_4 і сказав, що оцінка не потрібна. Такі покази свідка вказують про обізнаність позивача щодо вартості майна і ціни за яку квартири будуть ним продані.

Разом з тим, такі доводи представників відповідачів суд не може покласти в основу рішення, беручи до уваги ту обставину, що відповідь свідка на питання свідчого не доводить, що позивач замовляв оцінку вартості квартир ФОП ОСОБА_9 та не містить інформації коли відбулась дана відмова - до укладення оспорюваних правочинів чи після, що є суттєвим і з огляду на те, що термін виконання договору сторони встановили - 25 днів.

Під час розгляду даної цивільної справи ОСОБА_11 не допитувався, відповідна заява стороною відповідачів не подавалась.

Відповідно до положень ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

За умовами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

З огляду на викладене суд доходить до висновку про те, що ціна купівлі-продажу є умовою договору, яка має істотне значення, оскільки впливає на волю та волевиявлення продавця - продати товар, а покупця - придбати його саме на певних умовах.

Відповідно до положень ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (далі - Постанова Пленуму) обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

За таких обставин суд доходить до висновку про обґрунтованість посилань Позивача на те, що його представник під час укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу помилився щодо істотних обставин - а саме реальної ціни предмету продажу та її погодження з його довірителем - ОСОБА_4 .

Звертаючись до суду з позовною заявою у даній справі, ОСОБА_4 визначив підставами позову помилку свого представника - ОСОБА_8 щодо обставин, які мають істотне значення, та вчинення договору під впливом обману з боку ОСОБА_5 .

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Суд звертає увагу на те, що положення даної статті зазначають, що обман має бути вчинено саме стороною договору, в даному випадку - відповідачем.

Обставини встановлені в судовому засіданні дають підстави вважати, що стороною позивача доведено обставини з якими законодавець пов`язує можливість визнання угоди недійсною.

При цьому, суд не може взяти до уваги та визнати належним доказом аудіозапис зустрічі, яка відбулась 16.01.2019 року, з огляду на наступне.

За приписами ст. 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 20.10.2011 року (справа № 12-рп/2011) подані будь - якою фізичною чи юридичною особою речі або документи (фактичні дані) не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані з порушенням прав і основоположних свобод людини, закріплених в Конституції України , зокрема внаслідок цілеспрямованих дій із застосуванням оперативно-розшукових заходів, передбачених Законом.

За положеннями ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом, відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України.

З огляду на те, що відсутні докази того, що голоси на плівці належать сторонам по справі та інших учасників процесу, а також за відсутності доказів, що запис вчинявся зі згоди осіб, підстави вважати такий запис належним та допустимим доказом відсутні.

Також ОСОБА_4 з урахуванням заяви про зміну предмету позову просить суд визнати недійсними договори іпотеки, укладені ОСОБА_5 з ОСОБА_6 та договори дарування, укладені ОСОБА_5 з ОСОБА_7 в особі ОСОБА_6 .

Відповідно до приписів п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанова Об`єднаної палати КЦС ВС № 390/34/17 від 10.04.2019). Вступаючи у цивільні відносини, особа має діяти без злого умислу.

Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Фраудаторним договором може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Зокрема, до обставин, що свідчать про фраудаторність правочину, відносяться: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника.

У постанові КЦС ВС від 19.05.2021 у справі № 693/624/19 сформовано правовий висновок щодо того, що про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Як свідчать матеріали справи, договори дарування квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 були укладені між ОСОБА_5 та малолітньою дитиною ОСОБА_12 05.10.2020 та посвідчені приватним нотаріусом КМНО Марченко О.І. через чотири дні після відмови представнику ОСОБА_4 у наданні відповіді на його адвокатський запит про збір доказів для звернення до суду із позовом у даній справі.

З огляду на час вчинення договору (після отримання інформації про намір ОСОБА_4 звернутися до суду), сторони (мати та малолітній син) та очевидну неспівмірність ціни дарування (100000 грн) суд приходить до висновку про фіктивність даного договору та його фраудаторний характер.

При цьому згідно ч. 3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

З огляду на наведене, суд доходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог про витребування квартир у ОСОБА_7 та користь ОСОБА_4 .

Також ОСОБА_4 просив суд визнати недійсним договір іпотеки від 28.03.2019, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І.

Оскільки договори купівлі-продажу квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_6 підлягають визнанню недійсними, а згідно положень ч. 1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, договір іпотеки від 28.03.2019 підлягає визнанню недійсним, як укладеним неповноважною особою. Крім цього суд погоджується з позивачем, що укладення договору іпотеки між подружжям в даному випадку також має ознаки фраудаторності.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав.

Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється, зокрема, у разі визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4 та вважає за можливе задовольнити їх у повному обсязі.

Також позивач просив суд стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, як це вбачається з положень ч. 1 ст. 134 ЦПК України.

При поданні позовної заяви позивач наводив попередній (орієнтовний) розрахунок позовних вимог, отже позивачем дотримано вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України.

В матеріалах справи міститься договір про надання правничої допомоги, укладений між ОСОБА_4 та адвокатом Жуковим Д.О. та додаток № 1 від 24.02.2021 до нього, згідно якого ОСОБА_4 доручив адвокату супровід судового спору № 761/31554/20 в Шевченківському районному суді міста Києва, Київському апеляційному суді, Верховному суді відповідно до потреби без обмеження кількості судових засідань, тривалості судового процесу, обсягу підготовлених процесуальних документів та вчинених дій.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно п. 2.1. Доручення Позивач погодив Гонорар за надання Правничої допомоги у погодинній формі оплати з розрахунку 2800 грн. за годину роботи Адвоката.

Також в матеріалах справи міститься звіт про надану правничу допомогу згідно якого загальний розмір гонорару складає 47886,00 грн., також додано докази його оплати.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19.

Суд зауважує, що клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідач в порядку частини п`ятої статті 137 ЦПК України до суду не подавав.

Будь-які заперечення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, про які заявив позивач, від відповідача до суду також не надходили.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму 47886,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в розмірі грн.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

При вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд приходить до висновку, що заявлена представником позивача сума відповідає критеріям реальності, обґрунтованості та розумності, оскільки відповідна професійна правнича допомога, покладена в основу розрахунку, була доцільною і необхідною для належного захисту прав та інтересів позивача.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).

Однак, будь-яких заперечень проти надання позивачу адвокатським об`єднанням професійної правничої допомоги - з боку відповідача не надано, як не надано і належних обґрунтувань не співмірності зафіксованого позивачем та адвокатським об`єднанням витраченого часу.

Отже, суд вважає доведеним і обґрунтованим розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 47886,00 грн., як такий що узгоджується з реальною і фактично наданою професійною правничою допомогою.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 79, 209, 210, 212-215, 223, 228, 258, 259, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 3, 13, 203, 215, 219, 236 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», ст. 17 Закону України «Про іпотеку» суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_8 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Слінькова Ірина Геннадіївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко Олена Іванівна про визнання недійсними договорівзадовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.01.2019, укладений між ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) реєстраційний номер: 000, посвідчений приватним нотаріусом приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліньковою Іриною Геннадіївною.

Витребувати у ОСОБА_7 ( АДРЕСА_10 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_11 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 000 та припинити право власності ОСОБА_7 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на квартиру АДРЕСА_1

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 16.01.2019, укладений між ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), реєстраційний номер: 000, посвідчений приватним нотаріусом Сліньковою Іриною Геннадіївною.

Витребувати у ОСОБА_7 ( АДРЕСА_10 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_11 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер: 000 та припинити право власності ОСОБА_7 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на квартиру АДРЕСА_3

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.01.2019, укладений між ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), реєстраційний номер: 000, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліньковою Іриною Геннадіївною.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 16.01.2019, укладений між ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), реєстраційний номер: 000, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліньковою Іриною Геннадіївною.

Визнати недійсним договір іпотеки від 28.03.2019, укладений між ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_4 ), посвідчений приватним нотаріусом Марченко О.І. та зареєстрований за № 445.

Визнати відсутнім у ОСОБА_6 . ( АДРЕСА_10 ,РНОКПП: НОМЕР_4 ) право іпотеки на квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та припинити іпотеки № 30949082 № 30948913 та заборони № 30949104, № 30948964, внесені до Державного реєстру речових прав.

Стягнути з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 3783 грн. 60 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 23943 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 ( АДРЕСА_10 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2 942 грн. 80 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 23943 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.07.2022 року.

Суддя: