Справа №333/6168/21
Провадження №2/333/814/22
02 червня 2022 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Панченко К.О.,
ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» звернулось до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.09.2018 року між ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №330.0000002.214.9207, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Renault Kengoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2019 року у справі №333/3353/19 ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «ГАЗ 3302 ЗНГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , визнано винним у порушенні п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем «Renault Kengoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався попереду.
Вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу «Renault Kengoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , склав 71 058,41грн.
Цивільно правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», до якої звернувся позивач із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу.
ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» виплатив позивачу лише 45 924,71 грн.
Таким чином, залишок невиплаченого страхового відшкодування складає 25 133,70 грн.
Відповідач у добровільному порядку не сплатив матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
З цих підстав, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоду, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 25 133,70 грн.
Ухвалою суду від 30.09.2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників процесу.
В судове засідання представник позивача ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення на адресу проживання останнього судових повісток. Однак, на адресу суду повернулись конверти без вручення адресату. Крім того, судом опубліковано оголошення про виклик відповідачів на офіційному веб-порталі судової влади.
У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ», з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стосовно заявлених вимог про стягнення з ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоду, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 25 133,70 грн., суд дійшов до такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України Про страхування, страхування може бути добровільним або обов`язковим.
Частиною 1 ст. 6 вказаного вище Закону визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України Про страхування, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою, страховик бере на себе зобов`язання, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату страхувальнику або ін. особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати ін. умови договору.
Судом встановлено, що 25.09.2018 року між ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_2 укладено договір Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №330.0000002.214.9207, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Renault Kengoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , від збитків внаслідок ДТП - будь-якого пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП в строк дії вказаного договору в період з 26.09.2018 р. по 25.09.2019 р.
Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Частиною 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
14.06.2019 року ТОВ «АВТОТРЕЙДІНГ-ДНІПРО» складено протокол огляду КТС та визначено пошкодження транспортного засобу «Renault Kengoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
21.06.2019 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.
25.06.2019 року ТОВ «АВТОТРЕЙДІНГ-ДНІПРО» проведено ремонтну калькуляцію, видано рахунок-фактуру №АДС-006198 на суму 71.058,41 грн.
10.07.2019 року складено страховий акт №0612.206.19.02 на загальну суму 71.058,41 грн.
Згідно з актом виконаних робіт від 12.09.2019 року №АДТО1908401, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Kengoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , склав 71.058,41 грн.
Як встановлено судом, цивільно правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», до якої позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу.
Відповідно до виписки/особового рахунку з 23.09.2019 року по 23.09.2019 року, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» сплатило на користь ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» регресний платіж у розмірі 45 924,71 грн.
Таким чином, залишок невиплаченого страхового відшкодування складає 25 133,70 грн.
Частиною 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до п. 26 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.
Відносини ж між відповідачем та його страховиком (ПрАТ «СК «ЮНІВЕС») регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Таким чином страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.
Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином, судом встановлено, що до ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» в порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_1 компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Renault Kengoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка відбулась 31.05.2019 р. о 15 год. 50 хв. в АДРЕСА_2 .
Предметом позовних вимог у справі є стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 25 133,70 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, суму страхового відшкодування в розмірі 25 133,70 грн. в добровільному порядку ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» не сплатив.
Доказів протилежного матеріали цієї справи не містять.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 25 133,70 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими документами, а тому є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, судовий збір у розмірі 2 270 грн. судом покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 07.06.2022 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя Р.С.Холод