Справа № 522/3113/22-Е
Провадження № 2/522/3172/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

20 липня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Косіциної В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Позивач в обґрунтування своєї позовної заяви посилається на те, що 19.11.2021 року відбулась дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем Nissan д.н.з. НОМЕР_2 під її керуванням, внаслідок якої транспортний засіб позивача отримав механічні ушкодження.

20.12.2021 року Приморський районний суд м. Одеси визнав відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільну відповідальність ОСОБА_2 застраховано не було.

Позивач звернулась до фахівця для визначення розміру заподіяної шкоди та згідно висновку експерта № 262-21 вартість збитку складає 65002,38 грн. Вартість проведення вказаного дослідження склала 3500 гривень.

Відповідач пропонував відшкодувати майнову шкоду, проте значно в меншому розмірі, ніж вартість відновлювального ремонту, в зв`язку з чим позивач звернулась до суду.

Провадження у справі відкрито 14 березня 2022 року.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви відповідач отримав 19 квітня 2022 року.

Станом на 20 липня 2022 року відзив від відповідача не надійшов.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачами відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Судом з`ясовано, що 19.11.2021 року 16:50 год. в м.Одеса, Французький бульвар, 53, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком обгону не переконався, що це буде безпечно, та смуга зустрічного руху, на яку він виїжджав, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані та здійснив зіткнення з транспортним засобом Nissan Rogue д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по зустрічній смузі, чим порушив вимоги 14.2 в Правил дорожнього руху. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

За вказаним фактом був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №264378 від 19.11.2021 року.

На момент ДТП цивільну відповідальність відповідача ОСОБА_2 застраховано не було.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2021 р. (справа № 522/23696/21) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі, що складає 850 грн.

Постанова набрала законної сили 31.12.2021 року.

Як стверджує позивач, будьяких грошових виплат, пов`язаних з компенсацією чи відшкодуванням йому шкоди пов`язаної з ДТП, відповідач та/або треті особи не здійснювали. Відповідач лише запропонував відшкодувати позивачу суму, яка є значно меншою, ніж вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, а на прохання позивача добровільно відшкодувати шкоду в повному обсязі відповідач запропонував їй звернутись до суду.

В порядку п. 2.1 п. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми нього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, власником транспортного засобу Nissan Rogue д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 01.07.2020 року, серія НОМЕР_3 .

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Так, згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до роз`яснень, які надані у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що позивачу, як власнику автомобіля «Nissan Rogue» д.н.з. НОМЕР_2 заподіяно матеріальну шкоду внаслідок ДТП з вини водія ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно висновку експерта № 262-21 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу Nissan Rogue, реєстраційний номер НОМЕР_2 складеного 03.12.2021 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Nissan Rogue, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 19.11.2021 року, визначається рівною 65002,38 гривень.

В матеріалах справи знаходиться постанова Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2021 року про визнання відповідача винним у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Тобто вина відповідача є доведеною.

Факт спричинення автомобілю позивача та розмір спричиненої шкоди підтверджується експертним автотоварознавчим дослідженням з визначення матеріального збитку, що був проведений на замовлення позивача.

Так, з висновку експерта № 262-21 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу Nissan Rogue, реєстраційний номер НОМЕР_2 складеного 03.12.2021 року вбачається, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля позивача складає 65002,38 гривень (а.с. 13-19).

Водночас, вартість проведення вказаного дослідження склала 3500 гривень, які були сплачені позивачем, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 26.11.2021 року (а.с. 7).

Відповідач та/чи його представник не надали суду жодного доказу який би свідчив про те, що розмір спричиненої шкоди є меншим або що шкода взагалі не була спричинена.

Згідно з ч.3,ч.4 ст. 12 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Визначення вартості матеріального збитку шляхом проведення незалежної оцінки (виконавець оцінювач транспортних засобів) або автотоварознавчого дослідження (виконавець судовий автотоварознавець) відповідає вимогам ст. 7 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», в якій сказано, що проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках.

Таким чином, аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для стягнення з винуватця ДТП вартості збитків є наявність вини такої особи у скоєнні ДТП та оцінка розміру завданої шкоди у відповідності до Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні».

Такий самий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 31.10.2019 року по справі 522/1597/15-ц.

Стаття 1192 ЦК України встановлює, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.

При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати (позиція ВС викладена у постанові від 30.10.2019 року справа 753/19288/14-ц).

Позивач дотримуючись принципу змагальності сторін надав суду і висновок, і докази фактично понесених витрат, і докази вини відповідача у ДТП у наслідок якого була спричинена шкода майну позивача.

Відповідач під час розгляду справи відмовлявся від надання доказів та постійно наполягав на обов`язку позивача щодо доказування.

За таких обставин, суд керуючись принципом диспозитивності приймає рішення на підставі доказів, що йому були надані та з них вбачається, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, факт спричинення шкоди внаслідок ДТП встановлений, вина відповідача у ДТП встановлена постановою суду, розмір шкоди підтверджується висновком експерта та доказами фактично понесених витрат.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З приводу, вимоги позивача про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Судом встановлено, що позивачем понесенні витрати по сплаті судового збору та судові витрати, які складаються з оплати судової експертизи у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, що вбачається з матеріалів справи.

Отже, враховуючи викладене, в порядку ст. 141 ЦПК України, суд доходить висновку, що на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 992,40 гривень судового збору, сплаченого позивачем при подачі позовної заяви та витрати, які складаються з оплати судової експертизи у розмірі 3500 грн.

Разом з тим, позивачем надано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої ДТП, з якого слідує, що сума витрат, які ОСОБА_1 очікує понести у справі складає 8900 гривень гонорару адвоката, розрахованого відповідно до додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги № 03/22 від 31.01.2022 року.

Проте, жодних доказів саме понесення цих витрат в такому розмірі, позивач до матеріалів справи не долучив та Договір про надання правової допомоги № 03/22 від 31.01.2022 року і додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги № 03/22 від 31.01.2022 року до суду не додав, в зв`язку з чим, суд залишає вказану вимогу без розгляду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 22, 386, 1172, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст.ст. 141, 263-265, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) грошову суму у розмірі 65002,38 (шістдесят п`ять тисяч дві) гривні 38 копійок, в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати, які складаються з оплати судової експертизи у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок та судового збору у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його прог.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений та підписаний 20 липня 2022 року.

Суддя Косіцина В.В.

20.07.2022