Справа № 344/8456/22
Провадження № 2/344/2631/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: Шамотайла О.В.

секретаря: Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем по справі, який зареєстровано 14.11.2001 у відділі РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запису №1492. Від спільного подружнього життя народилися діти: син- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вказує, що сімейне життя з відповідачем почало погіршуватися, в що в кінцевому призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин та ведення спільного господарства, тривалий час проживають окремо. У позивача відсутні наміри відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем, впевнений у своїх намірах, просить позов задовольнити, шлюб розірвати, дітей залишити на проживання з матір`ю.

В судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява в якій позивач просить суд позов задоволити, а справу розглянути у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься її заява відповідно до змісту якої не заперечує щодо задоволення вимог позову, просить суд розглянути справу у її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне вказати наступне.

Як вбачається з ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Ч. 1 ст. 105 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них.

Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до ч.1ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Сторони по справі разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Подружнє життя не склалося, шлюбні відносини припинені. Сім`я розпалася та існує формально.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в цій частині вимог підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з вимогами ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Із змісту позовних вимог та поданих заяв вбачається, що сторони в добровільному порядку погодили місце проживання дітей після розірвання шлюбу з матір`ю, а отже дані обставини не оспорюються та доказуванню не підлягають, а тому неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 слід залишити на проживання з матір"ю.

Відповідно до Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 від 09.07.2013 (повторне) сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час розгляду справи досягнув пованоліття, (а.с.7), а тому може сама визначати своє місце проживання. А відтак в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

В той же час за вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому позивач не наполягав на стягненні з відповідача в його користь понесені ним судові витрати при подачі позову до суду, а відтак суд вважає за можливе судові витрати понесені позивачем залишити за ним.

На підставі наведеного, 31 Цивільного кодексу України, ст.ст. 104, 109-112 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267,273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), укладений 14.11.2001 у відділі РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запису №1492.

Неповнолітню дитину- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати з матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП - НОМЕР_3 ).

В решті вимог позову-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Олег Шамотайло