Номер провадження: 22-ц/813/5577/22
Справа № 947/8558/21
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

22.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

дослідивши апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімфуд» - Оксюти Вадима Васильовича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексімфуд" про зміну формулювання причин звільнення, зобов`язання видати трудову книжку та стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом у якому просила суд зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Ексімфуд" змінити дату та формулювання причин звільнення ОСОБА_1 , вказавши - "звільнити ОСОБА_1 з 03 березня 2020 року на підставі ст. 38 ч. 1 КЗпП України"; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Ексімфуд" видати ОСОБА_1 трудову книжку; стягнути з ТОВ "Ексімфуд" середній заробіток за час вимушеного прогулу за весь час затримки трудової книжки.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач працювала у відповідача з 11 січня 2018 року на посаді економіста. 16 лютого 2021 року перевіряючи у органах Пенсійного фонду України нарахування пенсійного стажу, їй стало відомо, що вона у липні 2020 року була звільнена з займаної посади на ТОВ "Ексімфуд" з підстав передбачених п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Оскільки у лютому 2020 року відповідачем було порушено трудове законодавство щодо порядку та строків виплати заробітної платні, які передбачені ст. 115 КЗпП України та зміну фактичного місцезнаходження фірми (відповідач переїхав в інший офіс) без повідомлення про ці зміни працівників, нею було прийнято рішення про звільнення з підприємства за власним бажанням.

14 лютого 2020 року її заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням було направлено на юридичну адресу ТОВ "Ексімфуд" цінним листом з описом вкладення. Вказана заява була отримана відповідачем 18 лютого 2020 року. Відповідно до вимог ст. 38 КЗпП України роботодавець повинен був звільнити позивача за власним бажанням 03 березня 2020 року. Однак позивач була звільнена відповідачем 01 липня 2020 року з підстав передбачених ст. 40 КЗпП України (за прогул). Зазначає, що підстав для звільнення її з посади за прогул не було, оскільки станом на 01 липня 2020 року вона вже майже чотири місяця як припинила трудові відносини з ТОВ "Ексімфуд". Також посилається на те, що у порушення вимог ст. 47 КЗпП України відповідачем на теперішній час не їй надано трудової книжки та наказу про звільнення. Несвоєчасна видача трудової книжки призвела до того, що позивач позбавлена законного права на працевлаштування, а тому змушена виконувати роботи за сумісництвом, що в свою чергу впливає на розмір отриманого заробітку. Відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України, за несвоєчасне видання трудової книжки працівнику роботодавець повинен сплатити їй середній заробіток за час затримки (т. 1, а.с.1-13).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 вирішено задовольнити частково. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Ексімфуд" змінити дату та формулювання причин звільнення ОСОБА_1 , вказавши - "звільнити ОСОБА_1 з 03 березня 2020 року на підставі ст. 38 ч. 1 КЗпП України". Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Ексімфуд» видати ОСОБА_1 трудову книжку. В задоволенні решти позовних вимог вирішено відмовити (т. 2, а.с. 34-38).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімфуд» - Оксюта Вадим Васильович звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким в цій частині відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що судом першої інстнацїі не було належно та в повному обсязі досліджено всі обставини справи, та зазначеному рішенню характерна суперечливість висновків, оскільки задовольняючи позовні вимоги в частині зміни дати та формулювання причин звільнення ОСОБА_1 , суд першої інстанції визнав встановленим той факт, що заяву про звільнення ОСОБА_1 подала 14 лютого 2020 року, а відповідач отримав її 18 лютого 2020 року, тобто мав її звільнити з 03 березня 2020 року та ОСОБА_1 , в свою чергу, повинна була працювати в ТОВ «Ексімфуд» до 03 березня 2020 року. Проте, втой же час, на думку апелянта, суд першої інстанції визнає той факт, що з лютого 2020 року позивач вже працювала на іншому місці роботи ТОВ «АМЕРГО ГРУП», що слідує із довідки форми ОК-7 (згідно якої з лютого ОСОБА_1 почався нараховуватися заробіток за іншим місцем роботи), таким чином, суд фактично визнає той факт, що ОСОБА_1 з 18 лютого 2020 року не працювати та не могла працювати в ТОВ «Ексімфуд» і отримувати відповідну заробітну плату. Апелянт стверджує, що за таким обставин однозначно слідує, що ОСОБА_1 правомірно була звільнена з роботи в ТОВ «Ексімфуд» на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Разом з тим, апелянт також зазначає, що з врахуванням того, що ОСОБА_1 з лютого 2020 року працювала на іншому місці роботи, а саме в ТОВ «АМЕРГО ГРУП», суд першої інстанції також мав дійти однозначного висновку, що позивача для працевлаштування до зазначеного підприємства необхідно було надати трудову книжку, тобто трудова книжка ОСОБА_1 в ТОВ «Ексімфуд» відсутня (т. 2, а.с. 68-71).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2022 року апеляційну скаргу було залишено без руху та надано апелянту строк на усунення недоліків, а саме направлення на адресу суду платіжного документу на підтвердження сплати судового збору за звернення до суду із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції (т. 2, а.с. 82-84). Копію відповідної ухвали було направлено апелянту на зазначену безпосередньо останнім електронну адресу та згідно довідки, наявної в матеріалах справи, доставлено 31 березня 2022 року (т. 2, а.с. 85-86).

Однак, апелянтом у встановлений судом строк та станом на момент постановлення ухвали про повернення апеляційної скарги апелянтом недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, усуненні не були.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Таким чином, зважаючи на те, що апелянт, як ініціатор процесу на даній стадії, повинен цікавитися станом розгляду справи, добросовісно користуватися належними процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, апеляційний суд приходить до висновку про визнання апеляційної скарги неподаної та повернення апелянту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.185, 356, 357, 381 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімфуд» - Оксюти Вадима Васильовича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексімфуд" про зміну формулювання причин звільнення, зобов`язання видати трудову книжку та стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки - визнати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік