Справа № 352/296/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/1152/22
Головуючий у 1 інстанції ОЛІЙНИК М. Ю.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,

суддів: Баркова В.М., Луганської В.М.,

секретаря Мельник О.В.,

за участю приватного виконавця Сапіжака І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Тисменицького районного суду, постановлену головуючим суддею Олійником М.Ю. 15 серпня 2022 року в м. Івано-Франківську, повний текст якої виготовлено 19 серпня 2022 року,у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжака Івана Івановича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

встановив:

В серпні 2022 року приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак І.І. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування вимог зазначав, що на його виконанні знаходиться виконавчий лист №352/296/16-ц, виданий 23 грудня 2020 року Тисменицьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ПАТ «Альфа-Банк» 9084,49 доларів США кредитної заборгованості. В ході виконавчого провадження відповідачем ці кошти не сплачено, декларацію не подано. На виклики до виконавчої служби для надання пояснень боржник не з`являється, будь-яких дій, спрямованих на виконання судового рішення, не вчиняє. Заявник вважає, що дії боржника свідчать про ухилення від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків.

Натомість, державним виконавцем вжито всіх передбачених законом заходів для виконання рішення суду. Зокрема, боржнику рекомендованим поштовим відправленням надіслана постанова про відкриття виконавчого провадження з зобов`язанням подати декларацію про доходи. 03.11 та 03.12.2021 року надсилались також виклики приватного виконавця щодо явки для надання пояснень про причини невиконання рішення суду. Крім того, на підставі здійснених запитів до державного реєстру з`ясовано, що у боржника відсутнє нерухоме майно. Згідно відповідей ДФС боржник доходів не отримує, на його рахунки накладений арешт, проте кошти на цих рахунках відсутні. Разом з тим ОСОБА_1 на праві власності володіє автомобілем марки HYUNDAI GETS 1341, 2007 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , який оголошений в розшук згідно постанови приватного виконавця від 22.02.2021. Як з`ясовано приватним виконавцем, боржник за зареєстрованим місцем проживанням не проживає на протязі останніх трьох років, оскільки виїхав до США. За наведених обставин заявник вважав, що наявність в ОСОБА_1 зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, від виконання яких він свідомо ухиляється, є підставою для обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 15 серпня 2022 року в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжака І.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду та посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, представник АТ «Альфа-Банк» подав апеляційну скаргу. Вважає, що суд прийшов до необгрунтованого переконання, що приватним виконавцем не надано доказів ухилення боржника від виконання зобов`язань. При цьому суд не звернув увагу, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення не з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, а з моменту направлення йому такої постанови на адресу, що вказана у виконавчому листі. Докази на підтвердження цього заявником представлено суду.

Крім того, 01 та 04 лютого 2021 року винесені постанови про накладення арешту на майно та кошти боржника, проте останній в добровільному порядку рішення не виконує. В результаті направлення офіційних запитів встановити офіційні джерела доходу боржника не вдалось. Оголошений в розшук автомобіль до цього часу не знайшовся, що виключає можливість накладення на нього стягнення. 03 листопада та 03 грудня 2021 року на адресу боржника надсилались виклики приватного виконавця, на які він не з`явився. При виїзді приватного виконавця за адресою зареєстрованого місця проживання боржника його рухомого майна не виявлено. Проте, мати останнього інформувала, що він останні три роки проживає на території Сполучених Штатів Америки.

На думку апелянта, інформація з Державної прикордонної служби України щодо перетинів ОСОБА_1 державного кордону свідчить про наявність у нього майнових активів, які він спрямовує на подорожі.

Разом з тим він не вчиняє будь-яких дій для виконання рішення суду, зокрема в добровільному порядку не перерахував кошти ні стягувачу, ні на відповідний рахунок приватного виконавця. Вищенаведене, на думку апелянта, свідчить про те, що ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаним про відкриття виконавчого провадження та наявність невиконаного судового рішення, умисно та цілеспрямовано ухиляється від виконання судового рішення, чим грубо порушує законодавство та права стягувача.

Крім того, апелянт посилається ще й на те, що єдине своє майно, на яке можна було б звернути стягнення, а саме 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 , він відчужив 13 січня 2019 року під час розгляду справи про стягнення боргу на користь банку з метою приховання цього майна від наступного звернення стягнення.

З цих підстав просив ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити подання приватного виконавця про обмеження ОСОБА_1 у виїзді за кордон.

Правом на подання відзиву учасники справи не скористались.

В судове засідання представник апелянта, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився. Також не прибув на судове засідання ОСОБА_1 , якому судова кореспонденція направлялась на адресу, вказану в поданні приватного виконавця, апеляційній скарзі та в інформаційній довідці про зареєстроване місце проживання ВОМІРМП УДМС України в Івано-Франківській області від 25.05.2021 року. Враховуючи вищенаведене та необхідність дотримання судом строків розгляду, колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України не вбачає перешкод у розгляді справи в зв`язку з неявкою учасників справи.

В засіданні апеляційного суду приватний виконавець Сапіжак І.І. погодився з доводами апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення приватного виконавця, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні подання про обмеження у праві виїзду за межі України, суд виходив з того, що приватним виконавцем не надано доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження. Окрім наявної заборгованості відсутні також докази свідомих діянь боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні при реальних можливостях сплатити заборгованість.

З вказаним висновком суду колегія погоджується.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжака І.І. знаходиться виконавчий лист, виданий 23 грудня 2020 року Тисменицьким районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ПАТ «Альфа-Банк» 9084,49 доларів США, що складається з 7 915,65 доларів США заборгованості за кредитом, 1168,84 доларів США заборгованості по відсотках, а також по 1855,55 грн судових витрат з кожного відповідача (а.с. 110 т.2).

Постановою приватного виконавця від 01 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження № 64334789 за вказаним виконавчим листом (а.с. 113 т.2). Цією постановою державний виконавець зобов`язав боржника ОСОБА_1 подати декларацію про доходи та майно.

Під час виконання виконавчого листа приватним виконавцем вживалися заходи до примусового виконання рішення суду, зокрема щодо з`ясування наявності у боржника грошових коштів і майна, на які можна було б звернути стягнення.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта в ОСОБА_1 відсутнє нерухоме майно (а.с.124 т.2). З відповіді Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 11.02.2021 ОСОБА_1 на праві власності не належать земельні ділянки (а.с. 135 т.2).

Аналогічно у відповідях Державної фіскальної служби України повідомлено, що ОСОБА_1 не отримує доходів та не сплачує податки (а.с. 153 т.2).

Попри це, з метою забезпечення виконання судового рішення державним виконавцем 01 лютого 2021 року накладено арешт на все належне боржнику майно, а 04 лютого 2021 року накладено арешт на кошти боржника, що знаходяться на відкритих рахунках та на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови.

Згідно результату аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України на ім`я ОСОБА_1 зареєстрований транспорнтний засіб HYINDAI GETZ 1341,2007 р.в., д.н.з НОМЕР_1 . З метою розшуку автомобіля приватний виконавець 22.02.2021 року виніс відповідну постанову (а.с. 131, 131 зворот т.2, а.с. 133 т.2).

Також приватним виконавцем до суду надано докази, що в боржника є паспорт громадянина України для виїзду за межі України. З відповіді ДПС України вбачається, що ОСОБА_1 01.08.2018 року виїхав з території України (а.м. 147 т.2). Крім того, з акту від 06.07.2021 приватного виконавця, складеного за результатом відвідування зареєстрованого місця проживання боржника по АДРЕСА_2 встановлено зі слів його матері, що він не проживає за зареєстрованим місцем проживання на протязі трьох років, оскільки виїхав до США.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Згідно положень даного Закону громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору у передбачених законом випадках; якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань (п.5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Задоволення подання виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Саме по собі невиконання боржником зобов`язання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

У частині першій статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Виконавець не повинен пересвідчуватися в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечить положенню частини першої статті 28 Закону № 1404-VIII, згідно з якою копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється рекомендованим поштовим відправленням, та боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 20.09.2022 у справі № 203/4640/21).

Разом з тим доводи апеляційної скарги про те, що боржник був повідомлений про винесення приватним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, є необґрунтовані, оскільки із наявного у матеріалах справи списку згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих не можливо достеменно встановити, що ОСОБА_1 направлена саме вказана постанова (а.с. 121 т.2).

Більше того, в матеріалах справи відсутні докази отримання боржником рішення суду про стягнення з нього заборгованості.

Відтак, державним виконавцем не підтверджено факт обізнаності боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження, що виключає усвідомлене невиконання рішення суду, наявність в його діях/бездіяльності умислу. Отже, ні приватним виконавцем, ні стягувачем не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, чи умисно ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Разом з тим обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

Наявність лише самого зобов`язання саме по собі не є виключною підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 13.01.2019 року відчужив 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 , не може свідчити про ухилення від виконання судового рішення, яке ще не було ухвалене. Також не може підтверджувати свідоме невиконання судового рішення і перетин ОСОБА_1 державного кордону, оскільки як вбачаєтья з відповіді ДПС України, останній виїхав з території України ще 01.08.2018 року.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду по суті спору, зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника щодо їх оцінки та містять посилання на факти, які були предметом дослідження суду.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, підстави для його скасування відсутні. А тому в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

Керуючись статтями 375, 381 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення, а ухвалу Тисменицького районного суду від 15 серпня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Барков

В.М. Луганська

Повний текст постанови виготовлено 07 листопада 2022 року