Номер провадження: 22-ц/813/4761/22
Головуючий у першій інстанції Анісісмова Н.Д.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Країна» на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2021 року, постановленого під головуванням судді Анісімової Н.Д., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (далі ПАТ «СК «Країна») про стягнення страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн. та стягнення судового збору в розмірі 1000 грн.

В обґрунтуванні свого позову, ОСОБА_1 , зазначив що 19 березня 2017 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Сaddy» н/з НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м. Одеси, порушуючи пункт 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. (далі Правил дорожнього руху) допустив зіткнення із автопоїздом у складі сідлового тягача «Scania T114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та напівпричепа «Schmitz SCF 24G» р/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в напрямку м. Києва. Після зіткнення із автопоїздом автомобіль «Volkswagen Caddy», р/н НОМЕР_1 , в некерованому стані відкинуло праворуч на свою смугу руху і він зіткнувся із попутними автомобілями «Chevrolet Lachetti» р/н НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 та «Renault Trafic», р/н НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_5 .

Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Сідловий тягач «Scania T114», реєстраційний номер НОМЕР_2 ,на момент ДТП, належав на праві власності ОСОБА_1

11 жовтня 2016 року, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen Caddy», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , застрахована у ПАТ «СК «Країна» за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АК/4993606).

О 14 год. 30 хвл. 22 лютого 2018 року проводився огляд транспортного засобу особисто експертом-оцінювачем ОСОБА_6 , у світлий час доби, за адресою: АДРЕСА_1 .

До ПАТ «СК «Країна» експертом-оцінювачем було направлене рекомендоване повідомлення про час та дату експертного огляду транспортного засобу Scania T114, пошкодженого внаслідок ДТП 19.03.20217 р., яке було вручено ПАТ «СК «Країна» 19.02.2018 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Позивач вважає, що отримання вищевказаного повідомлення про огляд колісного транспортного засобу відповідачем протягом року після факту дорожньо-транспортної пригоди, свідчить про його можливість пересвідчитись що ця подія є страховим випадком в межах всіх строків визначених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в тому числі із дотриманням річного строку відповідно до ст. 37 цього Закону.

27 липня 2018 року було складено експертний звіт № 327/18 про оцінку колісного транспортного засобу Scania T114, в якому зазначено, що сповіщений належним чином відповідач не був присутній, а у висновку якого вказується, що:

- ринкова вартість колісного транспортного засобу Scania T114, р/н НОМЕР_2 , станом на момент ДТП, яке сталося 19.03.2017 року, визначається рівною 294 760 грн.

- вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Scania T114, р/н НОМЕР_2 , станом на дату оцінки (дату огляду) 22.02.2018 року, визначається рівною 1 398 361 грн. 52 коп.

- вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу SCANIA T114, р/н НОМЕР_2 , визначається рівною 294 760грн.

Проте, відповідач відмовляється здійснити виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності, тому позивач скористався своїм правом звернення до суду.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 до АТ «СК «Країна» про стягнення страхового відшкодування задоволено, стягнуто з АТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 100 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ «СК «Країна» звернулося з апеляційною скаргою, в якої просить рішення суду скасувати, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити з тих підстав, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального права, судом при розгляді справи допущені невідповідності висновків обставинам справи.

В обґрунтовані скарги, апелянтом зазначається, що суд посилаючись на правову позицію ВС від 24.07.2019 року по справі №499/149/16-ц не звернув уваги на ту обставину, що обставини справи які були досліджені по вказані справі, не аналогічні обставинам у даній справі.

Суд першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення допустив неправильне тлумачення закону, пославшись на телеграму запрошення на огляд транспортного засобу, як на заяву про здійснення страхового відшкодування, а також суд проігнорував ту обставину, що ОСОБА_1 не звернувся до АТ «СК «Країна» протягом року з заявою про відшкодування шкоди, спричиненої ДТП.

07.12.2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою АТ «СК «Країна» на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 доАТ «СК «Країна» про стягнення страхового відшкодування відкрито. Надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали (а.с. 66 т. 2).

На адресу ОСОБА_1 та АТ «СК «Країна» направлена ухвала про відкриття провадження по справі.

Конверт з копією ухвали про відкриття провадження по справі повернувся на адресу суду без вручення ОСОБА_1 (а.с. 70,71 т. 2).

При повторному направленні копії ухвали про відкриття провадження по справі ОСОБА_1 , конверт з копією ухвали про відкриття провадження по справі повернувся на адресу суду без вручення (а.с. 79,80 т. 2).

16.09.2022 року адвокат Лях Р.М., представник ОСОБА_1 отримав копію апеляційної скарги, а також копію ухвали про відкриття провадження по справі (а.с. 84 т. 2).

У своєму відзиві адвокат Лях Р.М., який представляє інтереси ОСОБА_1 , зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування доводи апеляційної скарги не містять.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ «СК «Країна» підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що обставинами справи підтверджено, що відповідач не був позбавлений можливості дізнатись про факт ДТП та з`ясувати, чи є страхова подія страховим випадком.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що19 березня 2017 року близько 10 год., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Сaddy» н/з НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м. Одеси, на 27 км. Автодороги «Київ-Одеса», поблизу селища Глеваха Василівського району Київської області, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, при цьому ігноруючи дорожні знаки здійснив обгін та перевищив швидкість руху, ігноруючи дорожні знаки 3.25 «обгін заборонено», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», допустивши зіткнення із автопоїздом у складі сідлового тягача «Scania T114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та напівпричепа «Schmitz SCF 24G» р/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в напрямку м. Києва. Після зіткнення із автопоїздом автомобіль «Volkswagen Caddy», р/н НОМЕР_1 , в некерованому стані відкинуло праворуч на свою смугу руху і він зіткнувся із попутними автомобілями «Chevrolet Lachetti» р/н НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 та «Renault Trafic», р/н НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_5 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із смертю обвинуваченого (а.с. 30-37 т. 1).

У вказаній постанові встановлено, що водій ОСОБА_2 порушив пункт 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. (далі Правил дорожнього руху), через що настала ДТП.

Згідно зі звітом №327/18 складеним 27 липня 2018 року, про оцінку колісного транспортного засобу Scania T114, ринкова вартість колісного транспортного засобу Scania T114, р/н НОМЕР_2 , станом на момент ДТП, яке сталося 19.03.2017 року, визначається рівною 294 760 (Двісті дев`яносто чотири тисячі сімсот шістдесят) гривень.

Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Scania T114, р/н НОМЕР_2 , станом на дату оцінки (дату огляду) 22.02.2018 року, визначається рівною 1 398 361 грн. 52 коп.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Scania T114, р/н НОМЕР_2 , визначається рівною 294 760 грн. (а.с. 48-88 т. 1).

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Volkswagen Сaddy» н/з НОМЕР_1 «ВАЗ 21063», на момент скоєння ДТП застраховано в ПАТ «СК «Країна», що підтверджується полісом № АК/4993606, в якому зазначено строк дії з 12.10.2006 по 11.10.2017 року, ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну встановлено у розмірі 100 000 грн., франшиза - 0 (а.с. 132 т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «СК «Країна» з заявою у травні 2019 року, в якій зазначав, що повторно звертається із письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 19.03.2017 року (а.с. 39 т. 1).

У червні 2019 року ПАТ «СК «Країна» надало письмову відповідь ОСОБА_1 , згідно якої на день надання відповіді не зареєстровано жодного повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди потерпілої особи по факту ДТП, що мало місце 19.03.2017 року від власників або представників пошкодженого транспортного засобу, а саме Scania T114, р/н НОМЕР_2 . Одночасно пропонувалося надати необхідні документи з зазначенням їх переліку (а.с. 105 т. 1).

У жовтні 2019 року ПАТ «СК «Країна» надало письмову відповідь ОСОБА_1 , згідно якої, останньому у виплаті страхового відшкодування відмовлено на підставі підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, у відповіді зазначено, що потерпілий звернувся до ПАТ «СК «Країна» із заявою про виплату страхового відшкодування після спливу одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а саме 15 серпня 2019 року, у той час як ДТП мала місце 19 березня 2017 року (а.с. 113 т. 1).

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17 зазначено, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страхової компанії) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення.

Відповідно статті 13 ЦК України сторони повинні діяти добросовісно, не порушуючи права інших осіб - учасників цих правовідносин.

За змістом зазначених норм права передбачається, як добросовісність поведінки особи, чиї права порушено, так і, що припинення права може бути лише у випадках, передбачених законом.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Тобто, вказаний Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку, зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків.

Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18)).

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 року у справі №147/66/17 вказала, що у випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку,однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

Тобто, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Тож, слід зробити висновок, що суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України.

У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії 15 серпня 2019 року про відшкодування шкоди від ДТП, в якій зазначав про повторне звернення, однак матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 звертався протягом річного строку з заявою до страхової компанії.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що експертом при проведені огляду автомобіля Scania T114, р/н НОМЕР_2 , було спрямоване повідомлення про час та дату експертного огляду, яке було отримано 19.02.2018 року, однак представник страхової компанії не з`явився (а.с. 49, 87 т. 1).

З матеріалів справи також вбачається, що потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у червні 2017 року звернулись до страхової компанії з повідомленнями про дорожньо-транспортну пригоду, яка трапилась 19.03.2017 року за відшкодуванням завданої шкоди життю та здоров`я (а.с. 114,115 т. 1).

Однак, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що направлення листа експертом, зверненням інших потерпілих до страхової компанії, не є підставами звільнення від звернення до страхової компанії, а також не позбавляє ОСОБА_1 можливості протягом встановленого законом строку на звернення до страхової компанії з заявою про відшкодування шкоди.

Докази щодо вжиття ОСОБА_1 своєчасних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика та що річний строк пропущено ним через незалежні від нього причини в матеріалах справи відсутні.

Законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.

Аналогічний правовий висновок зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі №147/66/17.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить висновку про те, що ОСОБА_1 , користуючись правовою допомогою, мав можливість у річний термін звернутися з заявою про відшкодуванням заподіяної шкоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи.

Оскільки, висновки суду першої інстанції зроблені при невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, колегія суддів дійшла до висновку про те, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь АТ «СК «Країна» судовий збір у розмірі 1 500 грн. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2021 року скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволені позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» () судовий збір у розмірі 1 500 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 07 листопада 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ С.М. Сегеда