Справа № 758/9150/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., секретаря судового засідання Наливайко В.В., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гаврилова Ольга Василівна, про усунення від спадщини та одноособове успадкування майна

У С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гаврилова Ольга Василівна, про усунення від спадщини та одноособове успадкування майна.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гавриловій Ользі Василівні вчиняти будь-які дії щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення справи по суті.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , після її смерті залишилося спадкове майно: квартира АДРЕСА_1 . 25.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавриловою Ольгою Василівною відкрита спадкова справа 14/2021. Заяви про прийняття спадщини написала ОСОБА_1 , донька померлої, та ОСОБА_2 .

На думку позивача, існують об`єктивні підстави для заборони нотаріусу вчиняти дії щодо оформлення спадщини, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду. При цьому, заборона приватному нотаріусу вчиняти будь-які дії щодо оформлення спадщини по спадковій справі 14/2021 до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав ОСОБА_2 в майбутньому як співвласника квартири, що є спадковим майном.

Надаючи оцінку заяві про забезпечення позову, суд керується наступним.

Згідно з ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення (ч. 3 ст. 154 ЦПК України).

Згідно зі ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У своїй заяві ОСОБА_1 просить суд в порядку забезпечення позову заборонити нотаріусу вчиняти будь-які дії щодо оформлення спадщини до вирішення спору по суті.

Враховуючи предмет позову, викладені в заяві про забезпечення позову обставини та надані до позовної заяви докази, вбачається, що вимога про вжиття заходів забезпечення є обґрунтованою, так як отримання ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину може призвести до того, що у випадку задоволення позову для відновлення прав позивача, за захистом яких той звернувся до суду, необхідно буде докласти значних зусиль.

Разом з тим, такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти будь-які дії щодо оформлення спадщини, вбачається неспівмірним із заявленими вимогами, оскільки в межах дій з оформлення спадщини нотаріусом можуть вчинятися дії, які прямо не впливають на права та обов`язки заявника та не можуть утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Вирішуючи дану заяву, беручи до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходячи з висунутих у цій справі позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для заборони нотаріусу вчиняти дії по видачі свідоцтв про право на спадщину.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 153-154, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гаврилова Ольга Василівна, про усунення від спадщини та одноособове успадкування майна - задовольнити частково;

Заборонити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гавриловій Ользі Василівні вчиняти дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до вирішення справи по суті;

В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовити;

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 );

третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гаврилова Ольга Василівна (адреса: 01034, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 30/18);

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення;

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали;

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Володимир ГРЕБЕНЮК