Справа № 536/574/22
Провадження № 2/536/460/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Марченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Новогалещинської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про визнання права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Новогалещинської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про визнання права власності на нерухоме майно.

Просили суд визнати за ними право власності на частину нежитлового приміщення площею 210,1 м. кв. (громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, 1977 року забудови, загальною площею 232,9 м. кв.) за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 1/3 частини за кожним, визначити частки між власниками в спільному майні нежитлової будівлі (контори), розташованої по АДРЕСА_1 за ПАТ «Укртелеком» в розмірі 94/1000 по відношенню до загальної площі нежитлової будівлі та в розмірі 302/1000 за кожним з них по відношенню до загальної площі нежитлової будівлі.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони в різний час працювали у колгоспі ім. Кірова Кременчуцького району Полтавської області, який в подальшому змінював організаційно-правову форму у КСП ім. Кірова та СК ім. Кірова та набули право на майнові паї. В подальшому, їм було видано Свідоцтва на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат): ОСОБА_1 серії ПО №293633 від 16.06.2005, в якому зазначено, що він має право на частку у пайовому фонді (майновий пай) на суму 1 116 грн., ОСОБА_3 серії ПО №293661 від 02.10.2001, в якому зазначено, що він має право на частку у пайовому фонді (майновий пай) на суму 2 307 грн., ОСОБА_4 серії ПО №293214 від 28.08.2001, в якому зазначено, що він має право на частку у пайовому фонді (майновий пай) на суму 2 735 грн.(спадкоємцем якого є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.06.2021).

25 червня 2005 року, відповідно до акту приймання-передачі їм було виділено в натурі та передано майно на суму 9 439 грн., а саме: нежитлове приміщення (будівлю контори). Згідно технічного паспорту на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами від 19.10.2020 загальна площа нежитлового приміщення (складу) по АДРЕСА_1 складає 232,9 м. кв. Вартість вказаного приміщення, відповідно до Висновку експерта № 6-22 за результатами проведення оціночно-будівельного дослідження нежитлової будівлі від 07.02.2022 складає 316 057 грн. Зазначають, що відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 19.11.2004 зареєстровано право власності на вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 22,1 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1 (наразі АДРЕСА_1 за ПАТ «Укртелеком». Вважають, що вони набули право власності на частину нежитлового приміщення площею 210, 1 м. кв. (громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, 1977 року забудови, загальною площею 232, 9 м. кв.) в АДРЕСА_1 по 1/3 ч. за кожним внаслідок розпаювання майна СК ім. Кірова, членами якого вони були. В зв`язку з неможливістю зареєструвати право власності на нерухомість, отриману в рахунок паю, частки якої між співвласниками не виділені, вони змушені звернутись до суду за захистом своїх прав.

Представник позивачів за угодою адвокат Гольдінова О.В. надала до суду заяву, де просила суд розглянути справу у її відсутність та задовольнити позов.

Відповідач: Новогалещинська селищна рада Козельщинського району Полтавської області надали суду заяву, де позов визнали та просили розглянути справу у відсутність їх представника.

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» надали суду заяву, де просили розглянути справу у відсутність їх представника та відзив на позовну заяву, де просили прийняти рішення відповідно до вимог законодавства з урахуванням їх частки у вказаному нерухомому майні.

Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Установлено, що згідно свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ПО №293633 від 16.06.2005 ОСОБА_1 видано в натурі майно на суму 1 116 грн., а саме: 1/3 частини нежитлового приміщення площею 210, 1 м. кв. (громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, 1977 року забудови, загальною площею 232, 9 м. кв.) в АДРЕСА_1 , серії ПО №293631 від 08.04.2004 ОСОБА_3 видано в натурі майно на суму 2 397 грн., а саме: 1/3 частини нежитлового приміщення площею 210, 1 м. кв. (громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, 1977 року забудови, загальною площею 232, 9 м. кв.) в АДРЕСА_1 , серії ПО №293214 від 28.08.2001 ОСОБА_4 , спадкоємцем якого за законом у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.06.2021 є ОСОБА_2 , видано в натурі майно на суму 2 735 грн., а саме: 1/3 частини нежитлового приміщення площею 210, 1 м. кв. (громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, 1977 року забудови, загальною площею 232, 9 м. кв.) в АДРЕСА_1 .

25 червня 2005 року, відповідно до акту приймання-передачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 було виділено в натурі та передано майно на суму 9 439, 68 грн., а саме: будівлю контори (нежитлове приміщення) по 1/3 частини кожному.

Відповідно до технічного паспорту на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами від 19.10.2020 загальна площа нежитлового приміщення (контора) по АДРЕСА_1 складає 232,9 м. кв.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.11.2004, Акціонерному товариству «Укртелеком» належить нежитлове вбудоване приміщення АТС площею 22,1 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1 .

За висновком експерта № 6-22 за результатами проведення оціночно-будівельного дослідження нежитлової будівлі (контори), розташованої в АДРЕСА_1 від 07.02.2022, вартість вказаного приміщення складає 316 067 грн., частка співвласника ВАТ «Укртелеком» становить 94/1000 частини по відношенню до загальної площі нежитлової будівлі (контори), розташованої по АДРЕСА_1 , частка співвласника ОСОБА_1 становить 302/1000 частини по відношенню до загальної площі нежитлової будівлі (контори), розташованої по АДРЕСА_1 , частка співвласника ОСОБА_4 , спадкоємцем за законом після якого є ОСОБА_2 , становить 302/1000 частини по відношенню до загальної площі нежитлової будівлі (контори), розташованої по АДРЕСА_1 , частка ОСОБА_3 становить 302/1000 частини по відношенню до загальної площі нежитлової будівлі (контори), розташованої по АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не установлена.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 5, 7-9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності і його пайовий фонд майна складається з балансової вартості як основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій, так і грошових коштів; а майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника у колективне майно, визначеним на ату паювання (та скоригований на день вибуття працівника з господарства).

Право розпоряджатися належним паєм на власний розсуд член КСП набуває лише після припинення членства у підприємстві. До припинення членства, частка майна члена колективного підприємства є частиною майна колективного підприємства, яке у статуті визначає принципи формування спільної власності та права членів щодо неї і через свої органи здійснює право власності (володіння, користування, розпорядження).

Спосіб забезпечення цих прав і інтересів члена КСП та підприємства визначений п.3 ст. 9 Закону України Про колективне сільськогосподарське підприємство»,згідно з яким у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій за згодою сторін, формі.

Відповідно до п.8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом №62 від 14.03.2001 Міністерством аграрної політики України, виділення зі складу пайового фонду майна в натурі окремим власникам за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення загальних зборів.

Отже, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , як власники майнового сертифікату та ОСОБА_2 , як власник майнового паю після смерті ОСОБА_4 , набули право власності на частину нежитлового приміщення площею 210, 1 м. кв. (громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами), 1977 року забудови, загальною площею 232,9 м. кв. за адресою АДРЕСА_1 , виділеного на підставі свідоцтв на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) та відповідно до акту приймання-передачі від 25.06.2005.

До вказаних висновків суд дійшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і керуючись висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 року в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і як визначено в рішенні у справі «Салман проти Туреччини» від 27 червня 2000 року таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Керуючись ст. 258-260, 315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Новогалещинської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 ч. нежитлового приміщення площею 210, 1 м. кв. (громадського будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами), 1977 року забудови, загальною площею 232,9 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 ч. нежитлового приміщення площею 210, 1 м. кв. (громадського будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами),1977 року забудови, загальною площею 232,9 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 ч. нежитлового приміщення площею 210, 1 м. кв. (громадського будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами),1977 року забудови, загальною площею 232,9 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначити, що частки між власниками в спільному майні нежитлової будівлі (контори), розташованої по АДРЕСА_1 становлять: за ПАТ «Укртелеком» в розмірі 94/1000 по відношенню до загальної площі нежитлової будівлі, за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в розмірі по 302/1000 за кожним до загальної площі нежитлової будівлі.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяС. М. Клименко