ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/916/19 Номер провадження 22-ц/814/1112/22Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 25 січня 2022 року, постановлене суддею Парахіною Є.В. (повний текст складено 01 лютого 2022 року),

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі та гідності, шляхом відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

19.04.2019 ОСОБА_2 звернулася в суд із указаним позовом, збільшивши його вимоги заявою від 11.07.2019. В обґрунтування підстав позову зазначає, що представляє інтереси ОСОБА_3 у Ленінському районному суді м.Полтави по справі щодо переведення його прав і обов`язків покупця за договором купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Під час провадження у вказаній справі ОСОБА_1 зверталася до неї, позивача, із вимогою відмовитись від представництва інтересів ОСОБА_3 , а в подальшому, в приміщенні суду, в присутності сторонніх осіб, включно із її довірителем ОСОБА_3 , поширила відносно неї недостовірну інформацію про те, що вона, позивач, відбувала покарання у в`язниці, була наглядачем, привласнила будинок у чоловіка та іще 2 будинки у інших людей. Унаслідок поширення відповідачем недостовірної інформації вона зазнала моральної шкоди, яка полягає у глибоких душевних стражданнях внаслідок тривалої протиправної поведінки відповідача, що призвело до порушення її життєвих зв`язків та стосунків з оточуючими. Тривалий час змушена жити в умовах високого нервового напруження, стресу, переживання за подальшу свою долю. Із наведених підстав, з метою захисту порушеного права, просить стягнути з відповідача на її користь 1 133,20 грн., витрачених на ліки, та 36 054,00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 25.01.2022 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі та гідності, шляхом відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено

У стягненні з позивача на користь відповідача витрат на оплату послуг адвоката відмовлено, у зв`язку із розбіжностями щодо розміру правничих витрат, тривалості виконаних робіт та послуг, а також дати укладення договору про надання правової допомоги, який у матеріалах справи відсутній.

Відповідач ОСОБА_1 не погодилась із рішенням районного суду в частині вирішення питання щодо правничих витрат та оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення районного суду в цій частині скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з позивача компенсацію понесених нею витрат у розмірі 33 000,00 грн., що підтверджуються матеріалами справи.

Просить врахувати тривалість судового процесу (понад три роки), упродовж якого в її інтересах адвокат готувала процесуальні документи та приймала участь у судових засіданнях.

Вона, відповідач, надавала суду заяву про орієнтовний розрахунок судових витрат, а також заяву про зобов`язання сторони внести на депозитний рахунок попередньо визначену вартість таких витрат. Крім того, у день судових дебатів нею надано суду розрахунок судових витрат та квитанції про сплату гонорару адвокату.

Просить врахувати практику Верховного Суду, сформовану у справах №910/12876/19, №755/9215/15-ц, №905/1798/18, №922/2685/16, №922/3812/19, №922/3812/19, за змістом якої процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін; при визначенні суми відшкодування суд також має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Окремо наголошує на застосуванні позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №922/445/1 щодо вирішення питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

23.05.2022 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду в оскаржуваній частині без змін.

Відповідно до ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в оскаржуваній частині, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що адвокат Лучко Т.І. представляє інтереси ОСОБА_4 у Ленінському районному суді м.Полтави згідно ордеру серії ПТ №130096 на надання правової допомоги./а.с.38 т.1/

У межах надання правової допомоги адвокатом Лучко Т.І. подана до районного суду відзиви на позовну заяву та на заяву про збільшення позовних вимог 29.07.2019, а також заяву про забезпечення та попередню оплату судових витрат, до якої додано довідку-розрахунок оплати правничої допомоги адвоката від 29.06.2019./а.с.29-32, 108-109,116-117 т.1/

За змістом довідки-розрахунку (оплати правничої допомоги адвоката) адвокат Лучко Т.І. вважає співмірним розмір оплати такої допомоги є розрахунок виходячи із 40% розміру прожиткового мінімуму на працездатну особу в 2019 році, який становить 1 850,00 грн.

На виконання угоди про надання правової допомоги від 04.06.2019, адвокатом проведена наступна робота: надана консультація з приводу норм Конституції України, ЦК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, витрачено 2-30 год. робочого часу; вивчення позовної заяви та додатків, судової практики по даній категорії справ 3 год.; збір відповідних доказів, оформлення заяви на отримання доказів, робота в архіві бібліотеки 5 год.; складання відзиву на позовну заяву 3 год.; складання заперечень на відповідь 2 год.; вивчення документів, надісланих з заявою про збільшення позовних вимог, складання відзиву на таку заяву - 3 год.; участь у судовому засіданні 1 год. Загалом, на надання правничої допомоги згідно угоди від 26.03.2019, витрачено 19 год. 30 хв.

Із урахуванням складених документів і оплати послуг на правову допомогу, сплачену ОСОБА_4 згідно квитанції №08/ЛТ у розмірі 10 000,00 грн., але часу витрачено в грошовому еквіваленті 14 430,00 грн./а.с.118,119-120 т.1/

25.01.2022 адвокат Лучко Т.І. надала суду довідку-розрахунок, за змістом якої нею проведена наступна робота: надана консультація з приводу норм законодавства України 4-30 год. робочого часу; вивчення позовної заяви та додатків, судової практики 10 год.; складання відзиву на позов 3 год.; збір відповідних доказів, оформлення клопотань, заяви на отримання доказів 5 год.; вивчення заперечень позивача 3 год.; участь у судових засіданнях всього 23 год.; ознайомлення з ухвалою та складання апеляційної скарги на ухвалу від 15.09.2021 4 год.; участь у судовому засіданні апеляційної інстанції 1 год./а.с.56-57 т.2/

За виконану роботу адвокату сплачено на загальну суму 33 000,00 грн., що підтверджується квитанціями №08-ЛТ від 08.04.2019, №20-ЛТ від 20.04.2020, №10-ЛТ від 10.04.2021, №30-ЛТ від 30.09.2021./а.с.58-61 т.3/

Відмовляючи у відшкодуванні правничих витрат, районний суд виходив із того, що відповідачем не надано договір про надання правової допомоги на представництво адвокатом його інтересів у даній справі, відтак не підтверджено чи охоплюються домовленістю його сторін роботи та послуги, зазначені у довідках-розрахунках, та не доведено, що квитанції, приєднані до довідок-розрахунків оплати правничої допомоги адвоката від 29.06.2019 та від 25.01.2022, сплачені саме за надання правової допомоги в цій справі. Також районний суд прийняв до уваги наявність розбіжностей у довідках-розрахунках щодо реквізитів такого договору, тоді як довідки містять відомості про різний час роботи адвоката, витрачений на виконання однією і тієї ж роботи, а квитанції про оплату послуг адвокату розбіжності в розмірі їх вартості.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Згідно частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ,у розумінні якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014, заява №19336/04, § 268).

Такий підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу узгоджується із позицією Верховного Суду, сформованій у справах №826/1216/16 від 27.06.2018, №755/9215/15-ц від 19.02.2020, №910/12876/19 від 07.07.2021, №753/15687/15-ц від 14.11.2018, №753/15683/15 від 26.09.2018, №910/3929/18 від 18.06.2019.

Із огляду на викладені норми процесуального закону та сталу позицію Верховного Суду щодо його застосування, колегія судді визнає помилковими висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для відшкодування правничих витрат, понесених відповідачем.

Такі висновки суду, фактично, зводяться до відсутності договору про надання правової допомоги, як доказу чи охоплюються домовленістю його сторін роботи та послуги, зазначені у довідках-розрахунках. Проте сама по собі відсутність такого договору в матеріалах справи не є беззаперечною підставою для відмови у відшкодуванні правничих витрат, оскільки адвокат був допущений судом до участі у справі, його повноваження та їх межі судом не ставилися під сумнів, а приєднані до справи відзиви, пояснення та клопотання представника відповідача прийняті до уваги при постановленні рішення.

Крім того, адвокат відповідача безпосередньо приймав участь у судових засіданнях у справі, провадження за яким тривало понад три роки.

Тим самим, матеріалами справи підтверджено фактичне надання адвокатом його довірителю правничих послуг, перелік яких відповідає змісту довідок-розрахунків, які не можуть бути спростовані описками в даті договору, які районний суд міг самостійно усунути, перевіривши у судовому засіданні такий договір та встановивши дату його складання.

Посилання суду першої інстанції, що указані довідки містять відомості про різний час роботи адвоката, витрачений на виконання однією і тієї ж роботи, не спростовують факту їх надання та не можуть бути використані судом проти відповідача, як отримувача послуг, а розбіжності у квитанціях про оплату послуг в розмірі їх вартості, не впливають на підставність їх відшкодування, проте, приймаються апеляційним судом до уваги в контексті розміру відшкодування правничих витрат, заявлених до стягнення.

Враховуючи встановлені апеляційним судом фактичні обставини справи та норми процесуального права, якими вони врегульовані, колегія суддів визнає заявлений до стягнення розмір правничих витрат 33 000,00 грн. надмірним, таким, що перевищує ціну позову та погіршує становище позивача. Разом із цим наявними є підстави для відшкодування правничих витрат, понесених ОСОБА_1 у розмірі 4 000,00 грн. за фактичне надані послуги, що ґрунтується на доказах, не спростованих відповідачем.

При цьому, апеляційний суд керується закріпленим статтею 11 ЦПК України принципом пропорційності у цивільному судочинстві, який включає в себе врахування: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін; час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тому, виходячи з вимог розумності та справедливості, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення в частині відмови у стягненні з позивача на користь відповідача, понесених останньої правничих витрат та їх відшкодуванні за рахунок позивача у розмірі 4 000,00 грн.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 25.01.2022 в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про захист честі та гідності, шляхом відшкодування матеріальної та моральної шкоди апеляційним судом не переглядалося.

Керуючись ст. ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.381-384, ст.389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 25 січня 2022 року скасувати вчастині розподілу правничих витрат.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про відшкодування правничих витрат задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) 4 000,00 грн. правничих витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.07.2022.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак