Єдиний унікальний номер: 448/172/21
Провадження № 2/448/338/22
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

18.07.2022 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Керницькій Л.М.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Соколова О.В.

та представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Кубари М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Соколов О.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з відповідачем ОСОБА_2 позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05.06.2001р., що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 05.06.2001р.

Вказує, що від даного шлюбу в них (сторін) народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стверджує, що з 2019р. відповідач самоусунувся від участі в сімейному житті, а з початку 2020р. не проживає разом із сім`єю, справами сім`ї не цікавиться, у вихованні та матеріальній підтримці свого сина участі не бере.

Зазначає, що син сторін ОСОБА_3 на час подання позову досягнув повноліття та продовжує навчатися є студентом ІІ курсу економічного факультету Львівського національного аграрного університету, денна форма навчання.

Покликається на те, що син сторін ОСОБА_3 повністю перебуває на утриманні позивачки, оскільки продовжує навчання та не має власного доходу і позивачка несе видатки по придбанні підручників, зошитів, канцтоварів, спортивного та повсякденного одягу, оплаті інтернет-зв`язку, а також додаткові витрати на харчування сина, оскільки останній є інсулінозалежним та витрати по оплаті його проїзду з Мостиськ до м.Львова і в зворотному напрямку.

Вказує, що у зв`язку з віддаленістю навчального закладу від місця проживання сина сторін ОСОБА_4 , останній проживає у гуртожитку та вартість проживання у такому є платною і становить 2200 гривень на семестр.

Стверджує, що відповідач працює у Республіці Польща, немає на утриманні інших неповнолітніх дітей, його стан здоров`я та матеріальне становище задовільні; має у своєму користуванні автомобіль марки «Фольксваген Пассат» та на праві власності земельну ділянку площею 0,1га по АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Покликається на те, що аліменти за минулий час можуть бути присудженні, якщо позивач надасть докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не зміг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Стверджує, що доказом ухилення відповідача від спати аліментів свідчить не проживання відповідача з сім`єю понад два роки, пов`язане з тимчасовим виїздом за кордон, приховування розміру заробітку та місця фактичного проживання.

З огляду на наведене просить суд, ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, починаючи з 26.04.2020р. (з моменту досягнення дитиною повноліття, тобто за минулий час) на період навчання, але не довше ніж до досягнення 23-х років.

Заочним рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 11 червня 2021 року, ухваленому у справі за даним позовом, було постановлено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 08.02.2021 року на період навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 30.05.2022 року задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Мостиського районного суду Львівської області від 11.06.2021 року по цивільній справі №448/172/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання; заочне рішення Мостиського районного суду Львівської області від 11 червня 2021 року скасовано, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату і час розгляду справи; представник позивачки адвокат Соколов О.В. в судовому засіданні зазначив, що сторона позивача підтримує заявлені позовні вимоги та просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки аліменти в розмірі по 5000 грн. щомісячно на утримання їхнього повнолітнього сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання, з моменту досягнення дитиною (сином сторін) повноліття. При цьому вказав, що винесене рішення є законним, оскільки дитина син сторін ОСОБА_5 продовжує навчатись в Львівському національному аграрному університеті, закінчує навчання у 2023 році, проживає у гуртожитку, є інвалідом з дитинства ІІІ-групи.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Кубара М.М. в судовому засіданні зазначив, що його довіритель (відповідач) ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 визнає частково, згідний сплачувати аліменти в розмірі 3000 гривень щомісячно, покликаючись на наступні обставини: - що обов`язок по утриманню дитини є рівномірним обов`язком як матері, так і батька; - стороною позивача не визначено розміру витрат, які понесені чи необхідно понести у зв`язку з навчанням; - у справі наявна лише одна квитанція, тобто доказів проживання сина сторін у гуртожитку немає, оскільки згідно матеріалів справи він проживає та зареєстрований разом з матір`ю, а також все навчання проходило он-лайн через карантинні обмеження та військові дії; - у його довірителя (відповідача) відсутнє будь-яке житло в Україні, оскільки єдиним місцем його (заявника) проживання був будинок, в якому надалі проживає позивачка у справі із сином ( АДРЕСА_2 ); - відповідач має несистематичні заробітки, в тому числі за кордоном та немає постійного місця проживання, оскільки визнаний таким, що втратив право користування житлом по АДРЕСА_3 ; - відповідач не ухилявся від сплати аліментів, жодних доказів сторона позивача не надала, а тому просить винести рішення з дати звернення з позовом до суду.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи сторони відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.06.2001р., який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції Львівської області, про що зроблено актовий запис №20.

Від даного шлюбу в них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже досягнув повноліття, проте продовжує навчання, - навчається на економічному факультеті у Львівському національному аграрному університеті за спеціальністю «Менеджмент». Він навчається на денній формі навчання за кошти держфінансування (бюджетна форма навчання) та немає змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, а відтак надалі потребує матеріальної допомоги. Термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року.

Повнолітній ОСОБА_5 є інвалідом з дитинства ІІІ-групи, в період навчання проживає в гуртожитку вказаного навчального закладу, а у вільний від навчання час такий фактично проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 усунувся від виконання батьківського обов`язку щодо утримання дитини сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, офіційно в Україні не працевлаштований (має несистематичні заробітки, в тому числі за кордоном), отже має нерегулярний мінливий дохід; немає постійного місця проживання, оскільки, згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 30.03.2021 року (справа єдиний унікальний номер 448/173/21 визнаний таким, що втратив право користування житловим будинком по АДРЕСА_3 .

Позивачка ОСОБА_1 офіційно не працевлаштована, працює на тимчасових роботах у Республіці Польща, немає можливості в повній мірі забезпечувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, усім необхідним.

Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про одруження сторін серії НОМЕР_1 ; копією свідоцтва про народження сина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 ; копією студентського квитка сина сторін ОСОБА_4 ; копією квитанції про оплату гуртожитка; копією посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 02.07.2020р., якою підтверджується, що сину сторін ОСОБА_4 надавалась державна соціальна допомога по інвалідності з дитинства ІІІ група; довідкою з Львівського національного аграрного університету №245 від 21.04.2021р.; довідкою №449 від29.01.2021р., якою підтверджується, що син сторін ОСОБА_3 , проживає та зареєстрований з матір`ю (позивачкою ОСОБА_1 ); копією паспорта відповідача ОСОБА_2 ; копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 30.03.2021 року (справа єдиний унікальний номер 448/173/21), згідно якого відповідача ОСОБА_2 визнано таким, що втратив право користування житловим будинком по АДРЕСА_3 ; іншими матеріалами справи.

Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Зазначене випливає також з Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Згідно ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Враховуючи матеріали справи, суд погоджується з тим, що у зв`язку з навчанням повнолітнього сина сторін ОСОБА_5 такий потребує матеріальної допомоги.

Разом з тим, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині.

Оцінюючи доходи відповідача ОСОБА_2 як платника аліментів та можливість надання ним допомоги повнолітньому сину, суд вважає, що відповідач має змогу надавати майнову допомогу повнолітньому ОСОБА_5 , який продовжує навчання.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 має у своєму користуванні автомобіль марки «Фольксваген Пассат» та на праві власності земельну ділянку площею 0,1га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №33874321 від 19.02.2015р.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан дитини, майновий стан обох сторін, в тому числі те, що позивачка по справі офіційно непрацевлаштована, а також те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків та інтереси їхньої дитини будуть у такий спосіб захищені.

Відповідно до вимог ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд звертає увагу на те, що сторона позивача не навела належних доказів необхідності стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_5 у визначеному ними розмірі твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно. Зокрема, у даному випадку суд враховує, що ОСОБА_5 навчається на денні формі навчання за кошти держфінансування, несе витрати за проживання в гуртожитку 2200 грн., є інвалідом ІІІ групи, а також те, що будь-які інші докази про факт понесення ним витрат у зв`язку з навчанням (щодо вартості проїзду до навчального закладу і т.д.) в матеріалах справи відсутні.

Підсумовуючи, зокрема, беручи до уваги усі наведені обставини та враховуючи заяву одержувача аліментів про визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі, керуючись принципом розумності і справедливості, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання його повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, - в розмірі 3000 гривень щомісячно до закінчення ОСОБА_5 навчання у Львівському національному аграрному університеті, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Щодо позовних вимог позивачки ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, за минулий час, а саме за період 26.04.2020р. (з моменту досягнення дитиною повноліття) до часу звернення до суду з даним позовом, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною ч.2 ст.191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Згідно з постановою Верховного Суду від 06 серпня 2018 року по справі №748/2340/17 аналіз статті 191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнім від їх сплати.

Тобто, стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності в сукупності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

За загальним правилом, визначеним СК України та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягненим аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими.

В той же час посилання позивача на ту обставину, що доказом ухилення відповідач від спати аліментів на утримання повнолітнього сина є те, що відповідач не проживає з сім`єю понад два роки, оскільки виїхав тимчасово за кордон, приховує розмір свого заробітку та місце фактичного проживання, судом не приймається до уваги, так як це не могло слугувати перешкодою у поданні позову, оскільки нормами ЦПК України передбачено відповідні умови для захисту прав позивача.

Отже, оскільки позивачка ОСОБА_1 , заявляючи позовну вимогу про присудження аліментів за минулий час, а саме з 26.04.2020 року, не надала суду будь-яких доказів в розумінні положень ст.76 ЦПК України про те, що нею дійсно вживались конкретні заходи щодо одержання аліментів з відповідача ОСОБА_2 , але останній ухилявся від їх надання (офіційного звернення до відповідача з питання стягнення аліментів за попередній час на утримання сина), за таких умов вимоги позивачки про стягнення аліментів за минулий час не підлягають до задоволення і суд присуджує стягнення аліментів у відповідності до положень ч.1 ст.191 СК України з 08.02.2021 року, дати подання позивачкою позову до суду.

Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 задоволені частково (на 60%), то на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача ОСОБА_2 на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 544,80 грн. (908 грн.*60%).

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 08.02.2021 року на період навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 544 (п`ятсот сорок чотири) гривні 80 коп. судового збору в дохід держави.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 22.07.2022 року.

Відомості про учасників справи:

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , уродженка, жителька та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий 27.02.1996р. Жовківським РВ УМВС України у Львівській області; уродженець с.Раково Старосамбірського району Львівської області, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 .

Суддя Ю.В. Кічак