Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6546/21 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження м. Житомирі цивільну справу № 274/6546/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінфорс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 жовтня 2021 року, постановлену під головуванням судді Корбута В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 10 лютого 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 10150 грн. 65 коп.

17 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання вказаного виконавчого документа.

Позивач вказує, що заборгованість у розмірі 10150 грн. 65 коп., яка стягнута на підставі виконавчого напису нотаріуса, не є безспірною. Стверджує, що вона не була повідомлена про наявність такої заборгованості.

Окрім того, вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус порушив вимоги законодавства, оскільки стягувачем не надано оригінал нотаріально посвідченого договору, на підставі якого стягнуто заборгованість.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. 10 лютого 2020 року за № 1542, про стягнення з неї на користь ТОВ « Фінфорс» заборгованості у розмірі 10150 грн. 65 коп.

Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 жовтня 2021 року цивільну справу передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

В апеляційній скарзі представник позивачки, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що до позовної заяви долучено докази, які підтверджують ту обставину, що адреса місця реєстрації ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) співпадає з адресою здійснення нею підприємницької діяльності.

Вважає, що при визначенні підсудності цієї справи суд помилково взяв до уваги інформацію, яка міститься у матеріалах виконавчого провадження, оскільки невідоме походження джерел, з яких виконавець дійшов до висновку про те, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_2 .

Дослідивши матеріали справи, колегія судів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Зміст позовної заяви свідчить про те, що ОСОБА_1 просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. 10 лютого 2020 року за № 1542, про стягнення з неї на користь ТОВ « Фінфорс» заборгованості у розмірі 10150 грн. 65 коп.

Вказаний виконавчий напис із 17 лютого 2020 року перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошенко В.Л.

У постанові про відкриття виконавчого провадження місце проживання боржника зазначено: АДРЕСА_2 .

Однак, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 з 1 лютого 2017 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.9).

За загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань.

Проте, відповідно до положень частини 12 статті 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, частинами 1 та 2 вказаної норми передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення, на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, виходячи зі змісту статті 24 Закону України « Про виконавче провадження», місцем виконання виконавчого документа є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна.

Таким чином, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі №263/14171/19.

Частиною 1 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування- адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Головна відмінність місця проживання від місця перебування полягає у тому, що перше відповідає житловому об`єкту, в якому людина проживає постійно, друге відображає факт тимчасового проживання особи у житловому приміщенні. В обох випадках фізична особа може зареєструватися за адресою житлового приміщення, оформивши, відповідно, прописку або тимчасову реєстрацію.

Статтею 3 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» також передбачено, що реєстрація це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з ч.10 ст. 6 вказаного Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Отже, законодавством чітко встановлений порядок реєстрації як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, який вимагає обов`язкового внесення до Єдиного державного демографічного реєстру інформації про місце проживання або місце перебування особи.

Матеріали справи свідчать, що позивачка зареєстрована у АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до юрисдикції Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

У вказаній справі ОСОБА_1 скористалася наданим їй правом альтернативної підсудності та звернулася до суду з даними вимогами за зареєстрованим місцем свого проживання.

Таким чином, розгляд цієї справи Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області узгоджується з правилами частини 12 статті 28 ЦПК України.

За таких обставин, ухвалу слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

Керуючись ст.ст. 259,268,367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 жовтня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: