Справа № 212/3888/22
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

17 серпня 2022 року м. Кривий Ріг

суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Ведяшкіна Ю.В., розглядаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності документів,

встановив:

09.08.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідною заявою та просить суд встановити факт належності їй свідоцтва про народження на ОСОБА_2 та що вона є матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також, що трудова книжка видана на її ім`я.

Однак заява не відповідає вимогам ЦПК України.

Згідно частини 3 статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Так, частиною п`ятою статті 177 ЦПК України визначено обов`язок позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно частини другої статті 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (частини 4,5 ст. 95 ЦПК України).

Заявниця ОСОБА_1 надала до суду копії документів, однак належним чином не засвідчила їх.

Так, частиною першою статті 318 ЦПК України встановлено обов`язок заявника зазначити у заяві 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Відповідно до ч.4 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

У заяві зазначено заінтересовану особу ОСОБА_1 , яка є заявником, тому не може бути зазначена як заінтересована особа.

Згідно частини 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до пункту 2.12. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

У відповідності до п.6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Заявником у справах про встановлення факту належності правовстановлюючого документа може бути особа - власник правовстановлюючого документа. Заінтересованими особами є особи, взаємовідносини яких із заявником залежать від обставин, що підлягають встановленню і можуть вплинути на їх права й обов`язки.

Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» - трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Відповідно до пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» якщо ім`я, по-батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

У разі, якщо установа (підприємство, організація, орган влади), яка видала цей документ, не може виправити допущену в ньому помилку, або така установа ліквідована, а архівні документи не збереглися, особа має право звернутися до суду із завою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Також це питання вирішується лише в суді, якщо у виправленні помилки відмовлено, або орган в якому знаходиться архівна реєстраційна справа не наділений повноваженнями виправляти такі помилки.

Доказів на підтвердження того, що до звернення до суду із даною заявою заявниця зверталася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, відповідної організації з заявою щодо внесення змін до трудової книжки та їй було відмовлено із зазначенням причин відмови до заяви не додано.

У відповідності до п.3 ст. 294 ЦПК України, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 315 ЦПК.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності документів залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків повідомивши, що відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається.

Керуючись ст.ст. 177, 185 ЦПК України, суд,

постановив:

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності документів залишити без руху, надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Ведяшкіна