Справа № 215/3505/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого, судді - Квятковського Я.А.

за участю секретаря - Сердюк А.В.

розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м.Кривому Розі в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» про визнання недійсним кредитного договору,-

ВСТАНОВИВ:

28.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «МІЛОАН» про визнання недійсним кредитного договору, у якому просить визнати недійсним кредитний договір укладений між ним та відповідачем.

В обґрунтування позову вказує, що 13.04.2021 року між ним та ТОВ «МІЛОАН» було укладено кредитний договір, згідно якого він отримав грошові кошти в сумі 6 500 грн. Зобов`язання перед відповідачем були виконані в повному обсязі. Через деякий час йому почали надходити повідомлення про те, що ним не виконано зобов`язання по кредитному договору перед ТОВ «МІЛОАН». 26.04.2021 він скориставшись правовою допомогою, направив належно оформлений запит до відповідача з проханням надати кредитний договір та інформацію щодо його заборгованості по кредитному договору.

Позивач вважає, що зміст договору суперечить встановленим нормам діючого законодавства, а саме Закону України «Про захист прав споживачів» та Законам України «Про електронну комерцію». Зокрема він не отримував примірник договору, не направляв відповіді про прийняття пропозиції укласти кредитний договір, оскільки такої пропозиції від відповідача не надходило, кредитного договору та заяви про прийняття такої пропозиції він не підписував ані фізично, ані за допомогою накладення ЕЦП.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 05.10.20210, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

05.10.2021 року розгляд справи відкладено на 22.12.2021.

22.12.2021 року справу знято з розгляду на 18.02.2022.

18.02.2022 року розгляд справи відкладено на 01.04.2022.

01.04.2022 року розгляд справи відкладено на 09.06.2022.

09.06.2022 року розгляд справи відкладено на 28.07.2022.

21.07.2022р. від представника відповідача надійшов відзив, в якому останній просить продовжити строк на подання відзиву та доказів по даній справі вказуючи, що ухвалу про відкриття провадження по справі та позовну заяву з додатками відповідач отримав 27.06.2022р. засобами поштового зв`язку, однак у зв`язку з введенням на території України воєнного стану був позбавлений можливості раніше надати відзив та докази по даній справі через фізичну відсутність працівників на робочих місцях. У відзиві відповідач не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. 13.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем було укладено через ідентифікатор, відправлений на номер телефона позивача, електронний договір про надання споживчого кредиту № 101481750 на суму 6 500 грн. зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитними коштами строком на 30 днів, з кінцевим терміном повернення коштів до 13.05.2021 року, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку позичальника, зазначений в анкеті-заявці в особистому кабінеті позивача. Вважають, що як при укладенні договору, так і при наданні пропозиції про укладення договору, було дотримано вимог Законів України «Про захист прав споживача», "Про електронну комерцію", «Про споживче кредитування» , тому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним кредитного договору.

28.07.2022 року розгляд справи відкладено на 09.09.2022.

Ухвалою суду від 28.07.2022 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів - кредитного договору.

09.09.2022 року розгляд справи відкладено на 02.11.2022.

16.09.2022 року на адресу суду від ТОВ «МІЛІОН» надійшли письмові пояснення на ухвалу суду від 28.07.2022 року та письмові докази докази.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав докази на підтвердження укладення кредитного договору та відзив до позову, у якому у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі, оскільки позивача при укладенні кредитного договору було ознайомлено зі всіма істотними умовами договору, а сам договір відповідає всім умовам чинного законодавства, і підстав для визнання його недійсним немає.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що 13.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 101481750 у формі споживчого кредиту, на підставі якого позивачем отримано кредит в сумі 6 500 грн., шляхом перерахування коштів на картковий рахунок, зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитними коштами строком на 30 днів, з кінцевим терміном повернення коштів у строк до 13.05.2021 року (а.с. 82, 84, 93, 106, 107, 108-111, 112-115).

В додатках до кредитного договору № 101481750 від 13.04.2021 року містяться графіки розрахунків заборгованості (в тому числі суми кредиту, комісії за надання кредиту і процентів за користування кредитом) із зазначенням дати платежу (повернення кредиту та сплати комісії та процентів) за період з 14.05.2021 по 12.07.2021 (а.с.115-144).

Відповідно до п. 6.1, 6.2 Кредитного договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (sms) на мобільний телефонний номер позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) в особистому кабінеті на сайті товариства. Після укладення цей договір розміщується в особистому кабінеті позичальника.

Згідно з п. 6.3 Кредитного договору, приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком розрахунків) та підтверджує, зокрема, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно Logфайла інтернет-застосунку ТОВ «Мілоан», який містить хронологію дій користувачів, 13.04.2021 року о 04:24 було розпочато введення позичальником даних по заяві, після цього заяву відправлено позичальником на розгляд, далі здійснено автоматичні перевірки по заяві, перевірку позичальника за даними БКІ, скорингову оцінку позичальника, після цього позичальником підписано кредитний договір одноразовим ідентифікатором, що був відправлений на його номер мобільного оператора , та надіслано Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцент), у подальшому друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті позивальника, та 13.04.2021 року о 04:24 кредитні кошти перераховано на картку позичальника (а.с.107).

Відповідно до платіжного доручення № 267208536 від 13.04.2021 року на рахунок ОСОБА_1 було перераховано кошти в сумі 6 500 грн. від ТОВ «Мілоан» згідно з договором № 101481750 (а.с.6114).

Оцінка суду.

За змістом положень ч. 1, 2 ст. 207, п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Тобто, в даному випадку є заінтересовані (внутрішня воля) в укладенні договору суб`єкти, які для мети завершення укладення договору повинні досягти згоди (зовнішній прояв волі) з усіх істотних умов, а також у визначених законом випадках здійснити реєстрацію договору. Отже в обставинах, коли договір не було укладено, наявний такий елемент як відсутність волевиявлення на вчинення правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, є підставою недійсності правочину. За змістом частин 2-3 статті 215 ЦК України порушення умови дійсності правочину може мати наслідком його недійсність у силу закону (нікчемність) або бути підставою для визнання його недійсним у випадку оскарження до суду (оспорюваність).

Визнання договору недійсним означає визнання його недійсним як юридичного факту, наслідком чого є також недійсність зобов`язань сторін, які виникли на підставі такого договору. Відповідно до норм ЦК України недійсним можна визнати лише договір як правочин.

Відповідно до ч.2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

За змістом ч.6 ст.11 Закону «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання:

1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди;

2) електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом;

3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, в силу законодавчого визначення та особливостей укладення електронного договору, сторонами, і зокрема особою, яка прийняла пропозицію укласти договір, електронний підпис одноразовим ідентифікатором може вводитись не безпосередньо в текст договору (як це притаманно класичній процедурі укладення договорів в письмовій (паперовій) формі), а додаватись до електронного повідомлення (відповіді) про прийняття пропозиції про укладення договору відповідного змісту (тексту). І відсутність візуального відображення електронного підпису саме в тексті, з урахуванням специфіки укладення електронного договору, не свідчить про те, що електронний договір не містить підписів.

При ьому, як випливає зі змісту постанови Верховного Суду від 16 грудня 2020 року (справа №561/77/19) , якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

У даному випадку позивач не спростовано доводи відповідача про те, що позивач надав свої анкетні дані на веб-сайті товариства, що містив умови кредитування, підписав кредитний договір за допомогою одноразового ідентифікатора, з використанням власного номера мобільного оператора, отримав кошти у відповідності до договору, здійснював дії, щодо виконання договору, тому відсутні підстави для визнання договору недійсним виключно через те, що він має електронну форму, адже з огляду на вищевикладені вимоги закону електронна форма договору прирівнюється до письмової, а сторони вільні обрати форму правочину, в т.ч. електронну.

Посилання позивача на те, що до вказаних правовідносин можна застосовувати норми Закону України «Про споживче кредитування», судом не приймаються до уваги з огляду на те, що згідно п.1, ч.2 ст.3 Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон не поширюється на: договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця.

Крім того, варто зауважити, що при належному виконанні договірних зобов`язань між сторонами, відповідно до укладеного договору, штрафні санкції не застосовується, при цьому сума нарахувань залежить і від періоду невиконання взятих на себе зобов`язань.

Також, слід відмітити, що Закон України «Про захист прав споживачів» не містить заборон, щодо нарахування збільшеної відсоткової ставки кредитодавцем, а враховуючи, що сторони є вільними в укладені правочинів на визначених ними умовах, обставини, щодо наявності штрафних санкції до сторони, яка порушила зобов`язання, не може бути підставою для визнання такого договору недійсним.

Отже, розглядаючи даний спір, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем, не доведено належними та допустимими доказами фактів, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а відтак, підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає, що є наслідком відмови в задоволенні позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» при подачі позову до суду, позивача було звільнено від сплати судового збору, тому на підставі ст.141 ЦПК судовий збір слід компенсувати за рахунок Держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» про визнання недійсним кредитного договору -відмовити.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн. НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», , місцезнаходження за адресою за адресою: 041077, м. Киів, вул. Багговутівська, 17/21.

СУДДЯ: