Провадження № 22-ц/802/624/22 Категорія: 36 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Покликався на те, що 22 вересня 2016 року між ним, як замовником, та ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536», як виконавцем, було укладено договір про будівництво житла. За умовами цього договору виконавець зобов`язався збудувати і передати замовнику однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що за адресою на час звернення до суду: АДРЕСА_2 .

На виконання умов договору, ним за збудовану квартиру було сплачено ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» 484880 грн.

Крім того позивач вказував, що 12 жовтня 2017 року між ним, набувачем відповідачем ОСОБА_3 та боржником ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» було укладено договір уступки прав і обов`язків за зазначеним вище договором про будівництво житла від 22 вересня 2016 року. За цим договором він передав, а набувач прийняла на себе його права і обов`язки за договором про будівництво житла, зокрема набула право вимоги до боржника ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» про передачу їй житла і зобов`язувалася виконувати всі обов`язки замовника, згідно договору про будівництво житло.

Також, за уступку права вимоги, набувач ОСОБА_3 зобов`язувалась компенсувати йому кошти в розмірі 484880 грн, які він сплатив забудовнику ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» за збудовану квартиру.

Проте відповідач ОСОБА_3 , 12 жовтня 2017 року отримавши від забудовника за актом прийому передачі квартиру АДРЕСА_3 та зареєструвавши право власності на це житло, і не зважаючи на його письмову вимогу від 30 червня 2021 року, грошові кошти, як це передбачено у договорі про відступлення права вимоги, йому так і не сплатила.

У зв`язку із наведеним позивач ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь 484880 грн заборгованість за договором від 12 жовтня 2017 року про уступку прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22 вересня 2016 року та відшкодувати йому судові витрати по справі.

20 вересня 2021 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області до участі у справі залучено на стороні відповідача третю особу ОСОБА_4 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просив його скасувати як незаконне і необґрунтоване, прийняте судом з порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, невірно визначив предмет даного позову, а саме стягнення заборгованості з відповідача за договором про відступлення права вимоги, та вважав його позовні вимоги недоведеними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Литвинюк Ю. В., посилаючись на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та надав їм належну правову оцінку, просив рішення ухвалене місцевим судом залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що заявлений ОСОБА_2 позов є безпідставним, оскільки суперечить інтересам третьої особи ОСОБА_4 , яка у період існування спірних відносин була дружиною останнього, і на думку суду, має право на рівну частину у вказаному праві вимоги.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна.

Встановлено, що 22 вересня 2016 року між позивачем ОСОБА_2 та ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» було укладено договір про будівництво житла (а.с. 5-8).

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 цього договору виконавець ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» зобов`язувався збудувати і передати замовнику ОСОБА_2 житло, а саме: 1 кімнатну квартиру АДРЕСА_4 , за адресою: АДРЕСА_5 , а останній зобов`язувався оплатити вартість квартири на умовах, передбачених договором.

На виконання умов вказаного договору, позивач ОСОБА_2 сплатив виконавцю вартість наданих послуг з будівництва житла в сумі 484880 грн, що підтверджується копіями квитанцій за період з 27 грудня 2016 року по 10 жовтня 2017 року (а.с.10-14).

Крім того встановлено, що 12 жовтня 2017 року між цедентом позивачем ОСОБА_2 та набувачем відповідачем ОСОБА_3 та боржником ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» був укладений договір уступки прав і обов`язків за вказаним вище договором про будівництво житла від 22 вересня 2016 року (договір відступлення права вимоги) (а.с. 15).

Цей договір, у день його підписання сторонами 12 жовтня 2017 року, був погоджений дружиною позивача ОСОБА_4 .

Відповідно до умов вказаного договору цедент передає, а набувач приймає на себе права і обов`язки першого за договором про будівництво житла від 22 вересня 2016 року, укладеного між цедентом і боржником.

Згідно з п. 2 цього договору набувач набуває право (замість цедента) вимагати від боржника належного виконання зобов`язань по передачі боржником житла набувачу, а саме 1-но кімнатну квартиру АДРЕСА_6 , площею 41,8 метрів квадратних і зобов`язується виконувати всі обов`язки замовника житла.

Відповідно до п. 7 договору за уступку права вимоги, набувач компенсовує цеденту кошти в розмірі 484880 грн., які були сплачені останнім на рахунок боржника на виконання своїх зобов`язань.

Як убачається з наявного в матеріалах справи акту прийому-передачі квартири від 12 жовтня 2017 року ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» передало відповідачу ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 41,8 кв.м. (а.с. 16).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що 23 жовтня 2017 року відповідач зареєструвала своє право власності на вказану квартиру (а.с. 17-18).

Також встановлено, і це не заперечується відповідачем ОСОБА_3 , що грошові кошти в сумі 484880 грн, як це передбачено умовами вищевказаного договору відступлення права вимоги, останньою позивачу не компенсовані. У зв`язку з чим ОСОБА_2 звертався до відповідача з письмовою вимогою від 30 червня 2021 року про сплату йому грошових коштів (а.с. 19-20).

За змістом положень ч. 4 ст. 12 ЦК України особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 15; ч. ч. 1, 2 п. 5 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що особа за відплатним договором може передати своє майнове право іншій особі і вправі вимагати від такої особи примусового виконання обов`язку щодо сплати їй за це грошової компенсації, передбаченої договором, як у встановлений строк, а у випадку коли такий строк не встановлений у будь-який час.

Враховуючи зазначені норми матеріального права та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що оскільки відповідач ОСОБА_3 , на письмову вимогу позивача ОСОБА_2 , на виконання умови укладеного між ними договору про уступку прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 12 жовтня 2017 року, грошові кошти в розмірі 484880 грн сплачені позивачем забудовнику за будівництво квартири, останньому не сплатила, то вимога позивача про стягнення з відповідача зазначеної грошової суми на його користь підлягає задоволенню.

Таким чином, на думку колегії суддів, висновок суду першої про недоведеність позивачем ОСОБА_2 заявлених ним позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи та спростовується наявними в матеріалах справи і дослідженими апеляційним судом доказами.

Також хибним є висновок місцевого суду, що вимога позивача про стягнення повної суми компенсації грошових коштів за договором про відступлення права вимоги суперечать інтересам його бувшої дружини ОСОБА_4 , оскільки ці кошти є їх спільною власністю.

Однак, будучи залученою судом до участі у справі як третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 жодного зустрічного позову до позивача ОСОБА_2 та інших учасників справи не заявляла, а отже не вважала свої права порушеними.

Згідно вимог пунктів 3, 4 частини 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з порушенням норм процесуального права і як наслідок неправильним застосуванням норм матеріального права, в силу вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Згідно вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи із принципу співмірності та пропорційності колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 12122 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 389-390 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 484880 (чотириста вісімдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят) грн заборгованості за договором від 12 жовтня 2017 року уступки прав і обов`язків за договором про будівництво житла від 22 вересня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 12122 (дванадцять тисяч сто двадцять дві) грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді