Номер провадження 2-п/756/54/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретаря судового засідання - Олифіренко Д.М.,

за участі заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, в якій просив суд: скасувати заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року у цивільній справі № 756/11212/18 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» повернути кошти у розмірі 111139,98 грн, а також судовий збір у розмірір 1762,00 грн; ОСОБА_1 повернути АТ КБ «Приватбанк» грошові кошт у розмірі 3500,00 грн за договором від 09.10.2013 року; скасувати виконавчий лист № 756/11212/18 виданий 29.01.2019 року Оболонським районним судом м. Києва; скасувати постанову про виконавче провадження ВП № 59871460 від 23.08.2019 року.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що не з?явився в судове засідання, призначене на 29 листопада 2018 року, в якому було ухвалено рішення та не повідомив про причини своєї неявки, оскільки взагалі не знав про існування судової справи та не був належним чином повідомлений про дату засідання. Про рішення суду дізнався лише 05 березня 2021 року.

Про те, що наявна заборгованість стало відомо 01 березня 2021 року, на що 05 березня 2021 року звернувся з заявою до голови правління АТ КБ «Приватбанк».

Зазначає, що 2013 році, у зв?язку з працевлащтуванням виникла необхідність отримати карту для нарахування заробітної плати. Звернувшись в банк з даного питання посадові особи «Приватбанк» надали для підпису ряд документів, які підписав не читаючи, так як працівники банк увійшли в довіру. На меті мав лише отримання пластикової картки, про те, що на картці наявні кошти дізнався коли перевірив як вона працює в банкоматі. Картка «ПриватБанк» в якості зарплатної картки не знадобилася так як видали зарплатну картку «Укргазбанк»

Стверджує, що жодного письмового договору з АТ КБ «Приватбанк» не укладав, а співробітники АТ КБ «Приватбанк», скориставшись його необізнаністю та довірою, яка ґрунтується на морально-етичних суспільних нормах, видали кредитну картку.

З цих підстав заявник просить скасувати заочне рішення.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримав, просив суд задовольнити заяву. Посилався, що підставою скасування заочного рішення вважає неналежне його сповіщення про час та місце розгляду справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки в судове засідання представника суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку щодо залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення з наступних підстав.

За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України та ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року у цивільній справі № 756/11212/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 111139, 98 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (а. с. 54-55).

04 жовтня 2021 року надійшла заява ОСОБА_1 про скасування заочного рішення. В додатках до завяви подана відповідь Оболонського районого суду м.Києва від 22.06.2021 року на звернення ОСОБА_1 , в якій заявнику доведено до відома прийняте судом 29 листопада 2018 року рішення. (а.с.89).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, оскільки заявником пропущено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та не подано клопотання про його поновлення.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2022 року ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В мотивах скасування ухвали суду, суд апеляційної інстанції з посиланням на Постанову ВС від 15 грудня 2021 року (справа 653/2561/15) зробив висновок, що якщо відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення поза межами встановлених частинами другою та третьою статті 284 ЦПК України строків, то це згідно з положеннями Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України не звільняє суд від обов`язку застосувати порядок, визначений у статті 287 ЦПК України, та постановити через пропуск строку на подання заяви про перегляд заочного рішення ухвалу про залишення цієї заяви без задоволення, якщо немає підстав для задоволення заяви про поновлення відповідного строку. Отже, у разі, якщо нема підстав для поновлення строку на подання заяви на перегляд заочного рішення, суд постановляє ухвалу про залишення цієї заяв без задоволення, що надає можливість відповідачу оскаржити заочне рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

Як видно зі заяви про скасування заочного рішення та доданих до нього документів, заявник ОСОБА_1 до суду першої інстанції зі заявою про поновлення строку на подання заяви про скасування заочного рішення не звертався, тому в суду відсутні правові підстави для вирішення питання про його поновлення.

Зважаючи на те, що заявник не звернувся зі заявою про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування заочного рішення, суд не вправі з власної ініціативи поновити пропущений строк, оскільки це буде суперечити ст. 6 Конвенції.

Враховуючи висновок суду апеляційної інстанції в постанові від 15 червня 2022 року, вважаю що заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення слід залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 280, 284, 287, 288 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що заочне рішення Оболонського районного суду від 29 листопада 2018 року може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 25 липня 2022 року.

Суддя І.С. Шролик