КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 1512/9133/2012
Провадження № 4-с/947/52/22
УХВАЛА

11.08.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за скаргою

ОСОБА_1

та ОСОБА_2 ,

на рішення Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі

Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса),

про визнання рішення протиправним

та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

30.06.2022 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, в якій скаржники просять суд:

- визнати неправомірними рішення Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) у листі від 25.05.2022 року за №14313 про відмову у знятті арешту з нерухомого майна належного заявникам;

- зобов`язати Перший Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) усунути порушення заявників.

В обґрунтування скарги, заявники посилаються на те, що з реєстру права власності на нерухоме майно вони дізнались, що на належне їм майно зареєстровано обтяження у виді арешту на підставі постанови Першого Київського ВДВС ОМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.02.2014 року.

Заявники стверджуються, що зазначену постанову було ухвалено в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №1512/9133/2012, виданого Київським районним судом міста Одеси від 28.10.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості в сумі 431852,78 грн.

Однак, у відповідності до листів АТ «Раффайзен банк Аваль», вони - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають жодних не виконаних зобов`язань перед банком.

Приймаючи відсутність матеріальних вимог з боку АТ «Раффайзен Банк Аваль», заявники звернулись до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) з заявою про скасування вищевказаного арешту, однак листом від 25.05.2022 року за №14313 їм було відмовлено з підстав того, що згідно даних АСВП та відомостей ЄДРВП встановлено, що на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження №42280397, з примусового виконання виконавчого листа №1512/9133/2012, виданого Київським районним судом міста Одеси від 28.10.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості в сумі 431852,78 грн., в рамках якого 16.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», а наразі матеріали виконавчого провадження знищені.

У зв`язку з викладеним, державною виконавчою службою було роз`яснено заявникам, що приймаючи відсутню інформацію про належне виконання виконавчого документа, та знищення матеріалів виконавчого провадження, відсутні підстави для скасування арешту.

Будучи незгодними з рішенням виконавчої служби, викладеним в листі від 25.05.2022 року, враховуючи, що на даний час у провадженні ВДВС не перебуває жодного виконавчого провадження відносно заявників, у банку відсутні вимоги до них, вважаючи, що на даний час відсутні будь-які правові підстави для чинності арешту майна заявників, останні звернулись до суду з цією скаргою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаної скарги було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 01.07.2022 року вказану скаргу прийнято до розгляду та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

12.07.2022 року до суду надійшов відзив на скаргу, в якому представник Першого Київського відділу державної виконавчої служби в місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заперечує проти задоволення скарги, посилаючись на те, що виконавче провадження, наразі не триває та знищено, належної інформації про виконання виконавчого документа немає, постанови про арешт майна боржника не оскаржені боржником та не скасовані судом, за наслідком чого відсутні підстави для скасування арешту.

В судове засідання сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином.

Приймаючи строки розгляду справи, за вищевикладених обставин, судом було ухвалено здійснити розгляд скарги за відсутності сторін по справі в судовому засіданні 30.06.2022 року.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутисядо суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У відповідності до ч.1 ст. 449 ЦПК Українискаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду міста Одеси від 04 грудня 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 431852 грн. 78 коп.; відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання дій протиправними, визнання бездіяльності щодо здійснення контролю за цільовим використанням кредитних коштів, кредитного договору недійсним, визнання договору поруки недійсним, визнання договору застави недійсним за безпідставністю позовних вимог.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 лютого 2013 року рішення Київського районного суду від 04 жовтня 2012 року залишено без змін.

28 жовтня 2013 року Київським районним судом міста Одеси видано виконавчий лист за № 1512/9133/2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 431852 грн. 78 коп.

На підставі зазначеного виконавчого листа, державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову 20.02.2014 року про відкриття виконавчого провадження ВП №42280397 стосовно боржника ОСОБА_1 .

В рамках зазначеного виконавчого листа, державним виконавцем 20.01.2014 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборон7и на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 .

У відповідності до поданих до суду інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за №267755861 від 27.07.2021 року та №270148148 вбачається, що на підставі зазначеної постанови 13.03.2014 року державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Зібровою В.В. зареєстроване обтяження у виді арешту нерухомого майна, стосовно майна ОСОБА_1 , номер запису про обтяження 4960268; а також 14.03.2014 року зареєстроване обтяження у виді арешту нерухомого майна, стосовно майна ОСОБА_2 , номер запису про обтяження 4973231.

Як вбачається, заявники звернулись до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про скасування вищевказаного арешту.

Однак листом вказаного відділу державної виконавчої служби від 25.05.2022 року за №14313 відмовлено заявникам, та повідомлено, що по виконавчому провадженню №42280397, державним виконавцем 16.06.2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.199 року №606-ХІV.

Також повідомлено, що наразі матеріали виконавчого провадження знищено.

Стосовно підстав для скасування арешту, суд зазначає наступне.

Як вбачається, оспорюваний арешт було накладено на підставі норм Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.199 року №606-ХІV.

Частиною 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції на момент винесення спірної постанови, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право зокрема: 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Статтею 57 Закону України №606-ХІV, у вказаній редакції передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Зняття арешту передбачено статтею 60 Закону №606-ХІV, якою визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього

арешту.

Державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Окремий перелік підстав для зняття арешту наведений у ч.1 ст.50 Закону №606-ХІV, відповідно до якої, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем

заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Разом з тим, як вже судом встановлено, по спірному виконавчому провадженню було повернуто виконавчий лист на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», якою, у редакції на момент поверенння виконавчого документа стягувачеві, передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Отже, у разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону №606-ХІV, відсутні підстави для скасування арешту.

05.10.2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

У відповідності до ст.40 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1,3,4,6частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2,4,6,9(крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону),11,14і15частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

У разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Стаття 59 Закону регулює підстави для зняття арешту з майна (коштів) боржника, які є винятками.

Також встановлено, що чинним законодавством передбачено процедуру зняття арешту з майна боржника накладених у провадженнях які завершені, а саме: п. 15 розділ VII Інструкції про організації примусового виконанні рішень передбачено:

- «При скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження.

Заявники на підтвердження виконання покладених на них зобов`язань виконавчим листом №1512/9133/2012, надали до суду листи АТ «Раффайзен банк Аваль» від 24.02.2021 року та від 05.08.2021 року відповідно до яких банк повідомив, що вимоги за кредитним договором №014/0049/74/45162, відступлені 01.11.2016 року на користь ПАТ «Юнекс Банк».

У відповідності до листа ПАТ «Юнекс Банк» від 26.03.2021 року, повідомлено, що останній не має будь-яких майнових претензій до ОСОБА_1 .

Разом з тим, як вбачається з листа Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), заявниками не надані до державного виконавця належних доказів на підтвердження виконання зобов`язань за виконавчим листом №1512/9133/2012.

Крім того, надаючи оцінку листу ПАТ «Юнекс Банк», судом оглядаючи матеріали справи №1512/9133/2012, що є складовою розгляду цієї справи, встановлено, що 1 листопада 2016 року між Публічним акціонерним товариством Юнекс Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стандарт Фінанс Групп» укладено договір відступлення прав вимог по кредитному договору №014/0049/74/45162 від 06 лютого 2006 року.

За наслідком викладеного, суд доходить до висновку, що лист ПАТ «Юнекс Банк» від 26.03.2021 року не може бути належним доказом на підтвердження відсутності зобов`язань за виконавчим листом №1512/9133/2012.

З огляду на викладене та зважаючи на те, що скаржниками не надано суду жодних належних доказів про те, що виконавчі провадженні, в межах яких накладено арешти, на даний час є виконаними, заборгованість по таким відсутня, стягував не позбавлений права на повторне пред`явлення виконавчих листів до виконання, а також приймаючи, що матеріали виконавчих проваджень знищені, суд приходить до висновку, що подана скарга є безпідставною та необґрунтованою, а тому в задоволенні такої слід відмовити. Разом з тим, суд роз`яснює заявникові, що останній не позбавлений права на звернення до суду в порядку цивільного судочинства з відповідним позовом щодо звільнення майна з-під арешту.

Таким чином, дії в.о. начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) під час надання відповіді від 25.05.2022 року є правомірними, повністю відповідають нормам чинного законодавства та виконуються в межах повноважень державного виконавця, жодних порушень діючого законодавства державним виконавцем не допущено, при цьому права та інтереси боржника не порушені.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги, враховуючи відсутність достатніх правових підстав для її задоволення.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 81, 352, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на рішення Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Калініченко Л. В.