Номер провадження: 22-ц/813/7180/22
Справа № 2-3566/11
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи: 2-3566/11

Номер провадження: 22-ц/813/7180/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Зеніної М.О.,

учасники справи:

- позивач, заявник Публічне акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк»,

- відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою адвоката Сабліної Юлії Сергіївни, діючої від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Шенцевої О.П. 18 лютого 2016 року, про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст вимог заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк» (далі Банк) звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з вищезазначеною заявою, в якій просить: 1) видати дублікат виконавчого листа у справі 2-3566/11, що був виданий Приморським районним судом м. Одеси згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2011 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк`до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; 2) поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Приморським районним суду м. Одеси від 20 червня 2011 року по цивільній справі за позовом за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2011 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості були задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором № 07/07БМЕ від 13.09.2007 року, яка складає: - 170 000 грн. - заборгованість за кредитом; - 3 032,06 грн. - нараховані відсотки; - 23 742,81 грн. - прострочені відсотки; - 63 255,06 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; - 3 732,91 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів; - 1 270,44 - сума інфляційних збитків. Загальна сума заборгованості складає - 265 033,28 гривень. Також стягнуто витрати по сплаті судового збору у сумі - 1 700 грн. та витрати по сплаті ІТЗ у сумі - 252 гривень.

При перевірці кредитної та наглядової справи постійно діючою робочою комісією ПАТ «ВіЕйБі Банк» було виявлено відсутність виконавчого документу з примусового виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2011 року у цивільній справі №2- 3566/11, про що складено акт.

Заборгованість Боржника за кредитним договором №07/07БМЕ від 13 вересня 2007 року перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» не погашена, а отже виконавчий документ підлягає примусовому виконанню.

Банк звертає увагу суду на те, що на час звернення з даною заявою, відповідно до рішень Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснюється процедура ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», спрямована в першу чергу на задоволення вимог держави, в особі Національного банку України та Фонду, інших кредиторів Банку. Неповернення боржниками грошових коштів завдає збитку не тільки ПАТ «ВіЕйБі Банк», а й державі у цілому (Т. 1, а. с. 68 71).

2.2 Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2016 року задоволено вищевказану заяву Банку.

Видано дублікат виконавчого листа у справі 2-3566/11, що був виданий Приморським районним судом м. Одеси, згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2011 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк`до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Приморським районним суду м. Одеси від 20 червня 2011 року по цивільній справі за позовом за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала суду першої інстанції, з посиланням на приписи ст. ст. 371, 371 ЦПК України, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», мотивована обґрунтованістю вимог заяви Банку про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання (Т. 1, а. с. 77).

2.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Сабліна Ю.С., діюча від імені ОСОБА_1 , просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2016 року скасувати. Постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви Банку про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання.

2.4 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу постановлено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) судом першої інстанції не було сповіщено апелянта про розгляд заяви Банку про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання; 2) в матеріалах справи відсутні докази щодо втрати виконавчого документу; 3) не може бути поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання порядок організації роботи Банку; 4) заявник не був зацікавленим у виконанні рішення суду та стягненні з боржника заборгованості, оскільки з 2011 року по 2015 рік включно заявник не вживав заходи щодо отримання дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання (Т. 2, а. с. 2 7 зворотна сторона, 11 16, 184 - 189).

2.5 Узагальнені доводи заявника в апеляційному суді

Банк не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

3. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.06.2022 року залишено без руху апеляційну скаргу адвоката Сабліної Юлії Сергіївни, діючої від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2016 року про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання (Т. 2, а. с. 18 18 зворотна сторона).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом було надано до суду апеляційної інстанції заяву з додатками, якою усунуто недоліки апеляційної скарги (Т. 2, а. с. 183 197).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.08.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Сабліної Юлії Сергіївни, діючої від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2016 року про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання (Т. 2, а. с. 200 - 201).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.08.2022 року призначено до розгляду апеляційну скаргу адвоката Сабліної Юлії Сергіївни, діючої від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2016 року про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання до розгляду (Т. 2, а. с. 202).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.09.2022 року розгляд справи 06.10.2022 року визначено провести в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції учасники справи участі не взяли. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Сабліної Юлії Сергіївни, діючої від імені ОСОБА_1 , підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2011 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором № 07/07БМЕ від 13.09.2007 року, яка складає: - 170 000 грн. - заборгованість за кредитом; - 3 032,06 грн. - нараховані відсотки; - 23 742,81 грн. - прострочені відсотки; - 63 255,06 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; - 3 732,91 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів; - 1 270,44 - сума інфляційних збитків. Загальна сума складає заборгованості - 265 033,28 гривень. Також стягнуто витрати по сплаті судового збору у сумі - 1 700 грн. та витрати по сплаті ІТЗ у сумі - 252 гривень.

Рішення набрало законної сили 01.07.2011 року.

02.08.2011 р. було видано виконавчі листи по справі № 2-3566/11 про стягнення з боржника вищевказаної заборгованості згідно рішення суду.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з доводами апеляційної скарги, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про необхідність задоволення заяви Банку про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання.

3.4 Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

За правилами частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 60 ЦПК України (у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин і розгляду справи по суті судом першої інстанції) визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 222 ЦПК України (у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин і розгляду справи по суті судом першої інстанції) встановлено, зокрема, що особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді.

Частиною другою статті 368 ЦПК України (у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин і розгляду справи по суті судом першої інстанції) передбачено, зокрема, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Частиною першою статті 371 ЦПК України (у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин і розгляду справи по суті судом першої інстанції) встановлено, що стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин і розгляду справи по суті судом першої інстанції) визначено, зокрема, що виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом апеляційної інстанції доказів, встановлено, що з 2011 року по 2015 рік включно Банком не було вжито заходи щодо пред`явлення виконавчого листа до виконання, отримання дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці установив, що вирішення питання щодо поновлення процесуального строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункті 41 рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає безпідставним обґрунтування вищевказаної заяви Банку порядком організації його роботи, який має наслідком пропуск вказаного строку. Внутрішні дії Банку, як і можливе важке адміністративне та фінансове становище Банку, не є непереборними, незалежними від дій останнього обставинами, які можуть бути визнанні судом поважними у розумінні правил ч. 1 ст. 371 ЦПК України (у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин і розгляду справи по суті судом першої інстанції).

Крім того, дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Відповідно до пункту 17.4 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заяву про видачу дубліката виконавчого листа може бути подано до суду тільки до закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, встановленого пунктом 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» від 4 листопада 2010 року №2677 - VІ встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом, підлягають пред`явленню до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

За правилами частинами 1, 2 статті 58 ЦПК (у редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа), належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Матеріали даної справи не місять доказів втрати вищевказаного виконавчого документу (виконавчого листа). Саме посилання заявника на втрату виконавчого документу не підтверджено належними та допустимими доказами.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає недоведеним та безпідставним обґрунтування вищевказаної заяви втратою виконавчого листа, яка на думку заявника, має наслідком пропуск вказаного строку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження втрати виконавчого листа, поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Сабліної Юлії Сергіївни, діючої від імені ОСОБА_1 , є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви Банку про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання, за вищевикладеного обґрунтування.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Відповідно до пункту 24 частини 1 статті 353, пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, після її перегляду в апеляційному порядку, не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Сабліної Юлії Сергіївни, діючої від імені ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2016 року про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак в частині відмови у видачі дублікату виконавчого листа може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе