Справа № 289/811/22
Номер провадження 2/289/292/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2022 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді -Кириленка О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 24-25) просить стягнути з останнього на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 74848,25 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.03.2005 з відповідача стягнуто на її користь кошти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 24.11.2004 до досягнення дитиною повноліття. За час виконання судового рішення у період з листопада 2019 року по 01.05.2022 утворився борг по сплаті аліментів у сумі 74848,25 грн., а тому позивач вважає, що вона має право на стягнення з відповідача пені за період 01.11.2019 по 30.05.2022, яка становить 241397,12 грн., відповідно до наданого нею розрахунку. Враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, позивач просить стягнути з відповідача на її користь пеню за несплату аліментів у розмірі, що дорівнює сумі заборгованості по сплаті аліментів, тобто 74848,25 грн.

Ухвалою від 04.07.2022 відкрито провадження у цій справі та з урахуванням ст. 274, 279 ЦПК України ухвалено її розглядати у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву (а.с.27).

Судом сторонам було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу також надіслано і копію позову з додатком.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, копію ухвали та копію позовної заяви з додатками отримав.

Клопотань про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відносини щодо обов`язків батьків з утримання своїх дітей регулюються положеннями СК України.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що згідно матеріалів справи, відповідач змінив своє прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 (а.с. 15).

Сторони являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Згідно рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.03.2005 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 24.11.2004 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10).

Як вбачається з копії рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.03.2005, яке набрало чинності 02.10.2006, відповідач позбавлений батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 , виданого старшим державним виконавцем О. Ластовецькою, заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки за період з листопада 2019 року по вересень 2021 року становить 74848 грн. 25 коп., що свідчить про те, що відповідач свої зобов`язання по сплаті аліментів виконував неналежним чином (а.с. 14).

Згідно розрахунку пені за прострочення сплати аліментів з 01.04.2019 по 30.09.2021 проведеного позивачем, який міститься в позовній заяві, загальна сума пені складає 241397,12 грн. Відповідач будь-яких заперечень проти розрахунку розміру заборгованості пені не заявляв.

Статтею 196 СК України передбачено, зокрема, відповідальність за прострочення сплати аліментів.

У частині 1 зазначеної статті зазначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Тобто, сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, судам необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

При цьому частиною 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України.

Суд звертає увагу на те, що платник аліментів повинен довести, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19.

Водночас, відповідачем не наведено об`єктивних підстав, які б перешкоджали йому своєчасно сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач, всупереч вимогам статей 12, 13 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів відсутності його вини щодо несплати аліментів у повному обсязі, суд вбачає наявність підстав для стягнення пені, передбаченої статтею 196 СК України на користь позивача, а саме у розмірі 74848,25 грн., що є не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Керуючись ст. 196 СК України, ст. ст. 12, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 74848,25 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. О. Кириленко