Справа № 489/2180/22
Провадження № 2/489/1471/22
Ухвала

Іменем України

18 серпня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого - судді Костюченко Г.С., розглянувши матеріали позовної заяви Першого заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів пайової участі щодо об`єкта будівництва

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2022 року Перший заступник керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради звернувся до Ленінського районного суду міста Миколаєва з позовною заявоюдо ОСОБА_1 про стягнення коштів пайової участі щодо об`єкта будівництва, а саме «Нове будівництво індивідуального житлового будинку та будівництво господарської споруди по АДРЕСА_1 »

Прокурор просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Миколаївської міської ради 47 541,56 грн. в рахунок недоотриманої суми коштів пайової участі об`єкта будівництва, а саме «Нове будівництво індивідуального житлового будинку та будівництво господарської споруди по АДРЕСА_1 »

В позовній заяві прокурор мотивував свої вимоги тим, що у період з 07.07.2020 по 02.09.2020, на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 07.07.2020 № МК 95, ОСОБА_1 здійснено нове будівництво індивідуального житлового будинку та будівництво господарської споруди по АДРЕСА_1 .

02.09.2020 Управлінням державного архітектурно будівельного контролю Миколаївської міської ради, зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта № МК 51, відповідно до якого нове будівництво індивідуального житлового будинку та будівництво господарської споруди по АДРЕСА_1 є закінченим та об`єкт готовий до експлуатації.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» установлено, що договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

Протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайова участь) у відповідних розмірах та порядку.

Разом з тим, відповідач до Миколаївської міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва «Нове будівництво індивідуального житлового будинку та будівництво господарської споруди по АДРЕСА_1 » не звернувся та кошти пайової участі до міського бюджету не сплатив.

Прокурор керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» та Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 26.06.2020 № 151 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України» визначив, що сума пайової участі по об`єкту «Нове будівництво індивідуального житлового будинку та будівництво господарської споруди по АДРЕСА_1 » має складати 47 541, 56 грн.

Зазначена сума не є безспірною, тобто предметом позовних вимог є також визначення суми пайової участі по об`єкту «Нове будівництво індивідуального житлового будинку та будівництво господарської споруди по АДРЕСА_1 » та стягнення суми грошових коштів безпосередньо пов`язаних з об`єктом будівництва.

За правилом, встановленим ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Вимоги позовної заяви безпосередньо стосуються конкретного нерухомого майна, а саме: визначення суми пайової участі по об`єкту «Нове будівництво індивідуального житлового будинку та будівництво господарської споруди по АДРЕСА_1 » та стягнення суми грошових коштів безпосередньо пов`язаних з об`єктом будівництва, що за територіальністю відноситься до Центрального району міста Миколаєва.

Таким чином, відповідно до положень ч. 2 ст. 30 ЦПК України, дана справа не підсудна Ленінському районному суду міста Миколаєва.

За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що дана справа територіально не підсудна Ленінському районному суду м. Миколаєва, оскільки підстави для пред`явлення даного позову саме до Ленінського районного суду м. Миколаєва як за територіальною, так і за предметною підсудністю - відсутні.

В пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначається, підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 42 постанови № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України, до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правова позиція щодо правил виключної підсудності відносно нерухомого майна також була висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/6644/18.

Відповідно до якої колегія суддів зазначила наступне: нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення.

Особливістю правового режиму нерухомого майна є те, що у процесі створення воно може набувати статусу як незавершеного будівництва нерухомого майна, так і завершеного нерухомого майна.

Також ВС зазначив, що з аналізу чинного законодавства, вбачається, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) нерухома річ особливого роду: фізичне її створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав у випадках та в порядку визначених актами цивільного законодавства.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 даної статті встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про необхідність передачі справи за позовом Першого заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів пайової участі щодо об`єкта будівництва до Центрального районного суду м.Миколаєва, на території юрисдикції якого знаходиться нерухоме майно належне відповідачу.

Керуючись ст.4, 27, 30, 31 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовною заявою Першого заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів пайової участі щодо об`єкта будівництва передати за підсудністю до Центрального районного суду міста Миколаєва.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Суддя Г. С. Костюченко

Повний текст судового рішення складено «18» серпня 2022 року.