Справа № 367/944/22
Провадження № 2-о/367/146/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участі секреатря судових засідань Валюх В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області звернулись заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із заявою про встановлення режиму окремого проживання.

Заяву обґрунтовують тим, що 15.02.2013 Відділом РАЦС Шевченківського РУЮ у м. Києві між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. У шлюбі мають трьох дітей: ОСОБА_3 , 2015 р.н., ОСОБА_4 , 2019 р.н., та ОСОБА_5 , 2021 р.н.

Під час третьої вагітності сімейні відносини між ними значно погіршилися, вони не змогли знайти спільного вирішення у побутових питаннях, в зв`язку з чим припинили шлюбні відносити та почали проживати окремо. Орієнтовно з квітня 2021 року по даний час сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть.

Зазначають про те, що продовжувати спільне подружнє життя не бажають, оскільки, воно може мати негативний вплив на психологічний стан дітей.

Просять встановити режим окремого проживання для подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , шлюб між якими зареєстрований 15.02.2013 Відділом РАЦС Шевченківського РУК) у місті Києві, актовий запис № 111, без визначення строку.

В судове засідання заявники не з`явились, до суду подали заяви, за змістом яких заяву підтримали та просили її задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.02.2013 Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано шлюб, актовий запис № 111.

У шлюбі мають трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Спільне подружнє життя сторони не ведуть. Разом не проживають.

Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до статті 119 Сімейного кодексу України подружжя або один з них вправі звернутися до суду із заявою про встановлення режиму окремого проживання. За заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи не бажання когось із них проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Положення статті 120 Сімейного кодексу України передбачено, що встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором.

У разі встановлення режиму окремого проживання майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

У відповідності з роз`ясненнями, що містяться у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні положень статей 119, 120 Сімейного кодексу України судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку статті 119 Сімейного кодексу України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Аналізуючи зміст диспозиції статті 119 Сімейного кодексу України, суд вважає, що для встановлення подружжю режиму окремого проживання необхідна наявність двох умов: неможливість або небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно і припинення сімейних відносин між подружжям.

Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя.

Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який, не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов`язків.

За таких обставин, враховуючи, що сторони проживають окремо і сімейні відносини подружжя припинені, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання.

Відповідно до частини 2 статті 119 Сімейного кодексу України режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись статтями 4, 10, 13, 19, 76-77, 81, 263-265, 293-294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання- задовольнити.

Встановити режим окремого проживання для подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шлюб між якими зареєстрований 15.02.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 111, без визначення строку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.В. Мерзлий