ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3928/22 Справа № 175/2941/21 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О.Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Заворотному К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2022 року по справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: заступник директора Департаменту начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовський Руслан Юрійович, начальник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницький Андрій Васильович, про бездіяльність заступника директора, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірну бездіяльність заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Озадовського Руслана Юрійовича за період з 04 червня 2020 до 27 липня 2021 року включно щодо не розгляду скарги ОСОБА_1 від 25 квітня 2018 року «На систематичну умисну бездіяльність головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мазура Г.І. у виконавчому провадженні №41936000» та не повідомлення ОСОБА_1 про результати розгляду вказаної скарги.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2022 року скаргу задоволено та ухвалено визнати неправомірною бездіяльність заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Озадовського Руслана Юрійовича за період з 04 червня 2020 року до 27 липня 2021 року включно щодо не розгляду скарги ОСОБА_1 від 25 квітня 2018 року «На систематичну умисну бездіяльність головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мазура Г.І. у виконавчому провадженні №41936000» та не повідомлення ОСОБА_1 про результати розгляду вказаної скарги.

Ухвала суду мотивована тим, що скарга є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить ухвалу суду скасувати та у задоволенні скарги відмовити в повному обсязі, посилаюсь на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржником пропущено десятиденний строк на звернення до суду зі скаргою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно частин 2,3 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Судом першої інстанції установлено, що 08 лютого 2014 року на підставі виконавчого листа, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 04 грудня 2013 року, постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Попіва Р.І. відкрито виконавче провадження №41936000 з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року по справі №4с-175/2504/2013-ц, а саме: «Зобов`язати начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницького Андрія Васильовича розглянути скаргу ОСОБА_1 від 06 квітня 2013 року в частині ненадання начальником Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Неклесою М.М. відповіді на заяву від 09 лютого 2013 року та письмово повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду скарги в цій частині».

31 березня 2014 року, незважаючи на невиконання боржником - начальником Управління ДВС П`ятницьким А.В. вищезазначеного судового рішення, постановою старшого державного виконавця Попіва Р.І. виконавче провадження №41936000 було незаконно закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (№606-ХІV).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2014 року по справі №4с-175/1731/2014, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суд Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року скасовано, як незаконну, постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попіва Р.І. від 31 березня 2014 року про закінчення виконавчого провадження №41936000; зобов`язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попіва Р.І. відновити виконавче провадження №41936000.

12 листопада 2014 року на виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2014 року по справі №4с-175/1731/2014, яка набрала законної сили 23 жовтня 2014 року, постановою старшого державного виконавця Попіва Р.І. виконавче провадження №41936000 було відновлено.

23 грудня 2014 року, незважаючи на повторне невиконання боржником - начальником Управління ДВС П`ятницьким А.В. ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року по справі №4с- 175/2504/2013-ц, постановою старшого державного виконавця Попіва Р.І. виконавче провадження №41936000 удруге було незаконно закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (№б06-ХІУ).

Два з половиною роки (з грудня 2014 по травень 2017) заявник вживав заходи для скасування постанови старшого державного виконавця Попіва Р.І. від 23 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження №41936000.

26 травня 2017 року постановою №3 директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Поліщука Д.В. про результати перевірки законності виконавчого провадження №41936000, постанову старшого державного виконавця Попіва Р.І. від 23 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження №41936000 скасовано, як незаконну.

Після цього виконавче провадження №41936000 було передане головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мазуру Г.І. для подальшого примусового виконання.

26 червня 2017 року головний державний виконавець Мазур Г.І. прийняв постанову про відновлення виконавчого провадження №41936000, а 14 вересня 2017 року, не вчинивши у виконавчому провадженні №41936000 жодної виконавчої дії, направленої на примусове виконання судового рішення, головний державний виконавець Мазур Г.І. прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження №41936000 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VІІІ).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2017 року по справі №175/3238/2017-ц, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року та постановою Верховного Суду від 23 червня 2020 року, скаргу ОСОБА_1 на неправомірні рішення та бездіяльність головного державного виконавця Мазура Г.І. у виконавчому провадженні №41936000 задоволено в повному обсязі визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мазура Г.І. щодо не вчинення жодної виконавчої дії у виконавчому провадженні №41936000 за період із 27 червня 2017 року по 14 вересня 2017 року із метою примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року по справі №4с-175/2504/2013-ц; визнано неправомірним рішення - постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мазура Г.І. від 14 вересня 2017 року про закінчення виконавчого провадження №41936000 із примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року по справі №4с-175/2504/2013-ц; скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мазура Г.І. від 14 вересня 2017 року про закінчення виконавчого провадження №41936000 з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року по справі №4с-175/2504/2013-ц; зобов`язано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мазура Г.І., або іншого державного виконавця, у провадженні якого буде перебувати виконавче провадження №41936000, відновити виконавче провадження №41936000 та вжити заходи примусового виконання рішень, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року по справі №4с- 175/2504/2013-ц.

12 квітня 2018 року на виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2017 року по справі №175/3238/2017-ц, яка набрала законної сили 22 березня 2018 року, головний державний виконавець Мазур Г.І. прийняв постанову про відновлення виконавчого провадження №41936000.

Після цього, усупереч вимогам ст.ст. 18, 27, 63 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404- VIII) головний державний виконавець Мазур Г.І. не встановив боржнику строк, до якого боржник ОСОБА_2 мав би виконати судове рішення у виконавчому провадженні №41936000, не наклав на боржника ОСОБА_2 штраф за невиконання рішення суду та не стягнув з боржника ОСОБА_2 виконавчий збір.

Із урахуванням вищезазначених обставин, 25 квітня 2018 року, як стягувач у виконавчому провадженні №41936000, у порядку, передбаченому ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VІІІ), заявник звернувся до заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименка Р.В. зі скаргою «На систематичну умисну бездіяльність головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мазура Г.І. у виконавчому провадженні №41936000».

Скарга від 25 квітня 2018 року була направлена заявником до Міністерства юстиції України електронною поштою.

У зв`язку з відмовою Міністерства юстиції України отримати скаргу від 25 квітня 2018 «На систематичну умисну бездіяльність головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мазура Г.І. у виконавчому провадженні №41936000», яка була направлена до Міністерства юстиції України засобами електронного зв`язку (електронною поштою), 31 серпня 2018 року цю ж саму скаргу від 25 квітня 2018 року заявник направив до Міністерства юстиції України засобами поштовою зв`язку (рекомендованим листом).

06 вересня 2018 року у Міністерстві юстиції України зареєстрували скаргу від 25 квітня 2018 року «На систематичну умисну бездіяльність головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мазура Г.І. у виконавчому провадженні №41936000».

Вищезазначену скаргу від 25 квітня 2018 року, яка була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018, начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименко Р.В. проігнорував, процесуальне рішення в формі постанови за результатами розгляду скарги від 25 квітня 2018 року не прийняв, копії постанови про результати перевірки виконавчого провадження №41936000 за результатами розгляду скарги від 25 квітня 2018 року заявнику не направив.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2018 року по справі №175/2007/2018, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2019 року та ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2019 року, визнано неправомірною бездіяльність заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименка Романа Васильовича у виконавчому провадженні №41936000 щодо неприйняття процесуального рішення в формі постанови за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 25 квітня 2018 року «На систематичну умисну бездіяльність головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мазура Г.І. у виконавчому провадженні №41936000», яка була направлена до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України рекомендованим листом 31 серпня 2018 року і отримана Департаментом ДВС Міністерства юстиції України 06 вересня 2018 року, та не направлення вказаної постанови ОСОБА_1 ; зобов`язано заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименка Романа Васильовича або іншу посадову особу, яка буде виконувати обов`язки заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, повторно розглянути цю скаргу та за результатами повторного розгляду вказаної скарги прийняти відповідну постанову, копію якої направити ОСОБА_1

13 вересня 2019 року на виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2018 року по справі №175/2007/2018, яка набрала законної сили 31 липня 2019 року, заступник директора Департаменту - начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименко Р.В. прийняв постанову №41936000/13, якою фактично в задоволенні вимог скарги заявника від 25 квітня 2018 року відмовив у повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2019 року по справі №175/3861/2019, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2020 року та постановою Верховного Суду від 18 травня 2021 року, скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та неправомірне рішення заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименка Р.В. задоволено в повному обсязі визнано неправомірною бездіяльність заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименка Романа Васильовича щодо неналежного розгляду вимог скарги ОСОБА_1 від 25 квітня 2018 року; визнано неправомірною та скасовано постанову заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименка Романа Васильовича №41936000/13 від 13 вересня 2019 року, як таку, що суперечить положенням ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язано заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименка Романа Васильовича, або іншу особу, яка буде виконувати обов`язки заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 25 квітня 2018 року «На систематичну умисну бездіяльність головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мазура Г.І. у виконавчому провадженні №41936000».

Наказом Міністерства юстиції України №3275/к від 11 листопада 2019 року з 13 листопада 2019 року на посаду заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України призначено Озадовського Р.Ю..

Отже, з урахуванням вищезазначеного, зобов`язання щодо повторного розгляду скарги заявника від 25 квітня 2018 року «На систематичну умисну бездіяльність головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мазура Г.І. у виконавчому провадженні №41936000» у новопризначеного заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Озадовського Р.Ю. виникло з 04 червня 2020 року.

За період з 04 червня 2020 року до дня подачі зазначеної скарги (до 27 липня 2021 року включно) заступник директора Департаменту - начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Озадовський Р.Ю. вказану вище скаргу від 25 квітня 2018 року «На систематичну умисну бездіяльність головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мазура Г.І. у виконавчому провадженні №41936000» не розглянув і не повідомив заявника про результати її розгляду, чим допустив неправомірну бездіяльність.

Задовольняючи скаргу, районний суд обґрунтовано виходив з того, що скарга є законною та обґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» «Примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців».

Статтею 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що систему органів примусового виконання рішень становлять: Міністерство юстиції України органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Статтею 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що відповідно до цього Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державні виконавці, керівники та спеціалісти органів державної виконавчої служби є державними службовцями. Працівникам органів державної виконавчої служби, зазначеним у частині першій цієї статті, видаються посвідчення, зразок і порядок видачі яких затверджуються Міністерством юстиції України. Працівник органу державної виконавчої служби користується правами і виконує обов`язки, передбачені законом.

Відповідно до п. 1.1 Положення про Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 16 травня 2017 №1783/к Департамент державної виконавчої служби є самостійним структурним підрозділом Міністерства юстиції України.

Отже, з урахуванням положень ст.ст. 7, 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (№1403-//ІІІ), заступник директора Департаменту - начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Озадовський Р.Ю. - є державним виконавцем, державним службовцем, уповноваженим державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом і зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені законом.

Крім цього, відповідно до ч. З ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Із урахуванням положення ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», на Озадовського Р.Ю., як начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, покладений обов`язок здійснювати контроль за рішеннями, діями чи бездіяльністю підпорядкованих їй державних виконавців, у т.ч., й шляхом розгляду скарг стягувачів у виконавчому провадженні, що перебували або перебувають у провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України.

Крім цього, порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження за скаргами стягувачів передбачений розділом XII. ІНСТРУКЦІЇ з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року №2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України ЗО вересня 2016 року за №1302/29432.

Так, відповідно до п. 1 розділу XII ІНСТРУКЦІЇ з організації примусового виконання рішень перевірити законність виконавчого провадження має право начальник відділу примусового виконання рішень начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України має право перевірити законність виконавчого провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Пунктом 2 розділу XII ІНСТРУКЦІЇ з організації примусового виконання рішень передбачено, що начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України проводять перевірку законності виконавчого провадження за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника).

Відповідно до п. 6 розділу XII ІНСТРУКЦІЇ з організації примусового виконання рішень перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження - протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження.

Пунктом 7 розділу XII. ІНСТРУКЦІЇ з організації примусового виконання рішень передбачено, що про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються: підстави перевірки виконавчого провадження; строки проведення перевірки; у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону; у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови:строк виконання постанови; коло осіб, яким надсилаються копії постанови; інша необхідна інформація.

Так, головною умовою, яка повинна бути встановлена судом, є існування порушень, які могли б вплинути на результат оцінки, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні оцінки майна, підлягає встановленню наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка її оспорює.

Матеріалами справи встановлено, що заступник директора Департаменту - начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Озадовський Р.Ю. не розглянув та не повідомив заявника про результати розгляду його скарги від 25 квітня 2018 року «На систематичну умисну бездіяльність головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мазура Г.І. у виконавчому провадженні №41936000».

А отже неправомірною бездіяльністю заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Озадовського Р.Ю. були порушені права скаржника ОСОБА_1 , а тому суд першої інстанції правомірно задовольнив скаргу в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що скаржником порушено строки звернення зі скаргою, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що про неправомірну бездіяльність заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Озадовського Р.Ю. щодо не розгляду його скарги від 25 квітня 2018 року «На систематичну умисну бездіяльність головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Мазура Г.І. у виконавчому провадженні №41936000» заявнику стало відомо 22 липня 2021 року, а до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області зі скаргою на неправомірну бездіяльність заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Озадовського Р.Ю. заявник звернувся 27 липня 2021 року, за таких обставин не порушено процесуальні строки, передбачені пунктом «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростовання висновків суду першої інстанції.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

З`ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2022 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко