Справа № 345/638/20
Провадження № 6/345/39/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2022 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Пилипів Н.П., заявника ОСОБА_1 , його представника адвоката Форовича С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуш заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та про скасування безпідставних дій стягувача за виконавчим листом , -

ВСТАНОВИВ:

05.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що 14.04.2022 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області винесено рішення по справі №345/638/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 . Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 15.06.2022 подав на нього апеляційну скаргу, яка відповідно до ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 01.08.2022 прийнята до розгляду.

Однак, державною виконавчою службою на підставі виконавчих листів Калуського міськрайонного суду відкрито два виконавчі провадження по виконанню рішення цього ж суду від 14.04.2022.

Заявник вважає, що дані виконавчі листи не можуть підлягати виконанню, а тому просить суд: зупинити виконавчі провадження по справі №345/638/20 на підставі рішення Калуського міськрайонного суду від 14.04.2022 про поділ в натурі нерухомого майна та стягнення коштів; визнати виконавчі листи, видані Калуським міськрайонним судом у справі №345/638/20 такими, що не підлягають виконанню; витребувати виконавчі листи по вказаній справі з Калуського відділу ДВС У Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

12.08.2022 від ОСОБА_2 надійшов письмовий відзив, в якому він зазначає, що вимоги заяви ОСОБА_1 є незаконними, так як у разі прийняття апеляційної скарги до розгляду (відкриття апеляційного провадження судом апеляційної інстанції), виконавче провадження зупиняється виконавцем, а не судом. Тобто, зупинення виконавчого провадження не належить до компетенції суду, а є повноваженням державного виконавця, що передбачено ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження». Водночас, дія ст. 432 ЦПК України не поширюється на обставини, описані у заяві ОСОБА_1

16.08.2022 від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про скасування безпідставних дій стягувача за виконавчим листом. Заявник вказує, що в ході здійснення виконавчих дій по виконавчих провадженнях №345/638/20, державним виконавцем накладено арешт на належний ОСОБА_1 автомобіль, а також винесені документи щодо поділу земельної ділянки. Вказані дії виконавця призвели до негативних наслідків у вигляді позбавлення права на володіння на користування майном.

У зв`язку із наведеним, ОСОБА_1 просить суд скасувати всі дії стягувача та державної виконавчої служби на підставі виконавчих листів у справі №345/638/20 та стягнути на його користь безпідставно одержане стягувачем майно.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Форович С.М. доводи, поданих заяв підтримали, просили їх задоволити.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, у своєму відзиві зазначив, що просить розглянути справу у його відсутності.

Суд, заслухавши думку, заявника та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.04.2022 у справі №345/638/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна в натурі, вирішено: провести між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 поділ в натурі (реальний розподіл) індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ІІІ варіанту висновку експерта №1155/2202/20-28/677-682/21-28 від 29.03.2021; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 58 816 грн. за відхилення від ідеальної частки; провести між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 поділ в натурі земельної ділянки площею 0,0851 га (кадастровий номер :20:002:0001), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Варіанта 3 висновку експерта №1155/2202/20-28/677-682/21-28 від 29.03.2021.

На вказане судове рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, на підставі якої ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 01.08.2022 відкрито апеляційне провадження.

Сторонами по справі не заперечувалось, що на підставі рішення суду від 14.04.2022 у справі №345/638/20 винесено виконавчі листи, які звернуто до виконання до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із частиною першою статті 18 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

У силу статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

З наведених положень законодавства випливає, що підставою для виконання судових рішень є виконавчі листи.

Частиною 2 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити стороні відповідача, що у відповідності до положень статті 38 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Таким чином, прийняття апеляційної скарги до розгляду є підставою для зупинення виконавчого провадження, а тому заявник не позбавлений можливості самостійно звернутися до виконавця із відповідною ухвалою суду для вирішення питання про зупинення виконавчого провадження у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

З огляду на наведені вище положення ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 4 ст. 359 ЦПК України апеляційне оскарження судового рішення тягне за собою наслідком зупинення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу, виданого на підставі цього рішення, а також можливість зупинення дії оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції на час апеляційного оскарження, та в даному випадку не є свідченням помилкової видачі виконавчого листа та не є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Також, суд не наділений правом на зупинення виконавчого провадження та його витребування в даному випадку із органу виконавчої служби, як просить у своїй заяві заявник, а тому в задоволенні вимог ОСОБА_1 по його заяві від 05.08.2022, слід відмовити.

Щодо вимог заяви ОСОБА_1 про скасування безпідставних дій стягувача за виконавчим листом, суд зазначає наступне.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (розділ VIІ ЦПК України).

Однак, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою (а не зі скаргою) про скасування всіх дій стягувача та державної виконавчої служби, не конкретизувавши при цьому які саме дії виконавця чи стягувача необхідно скасувати, не надавши доказів вчинення певних дій виконавцем, та не залучивши державного виконавця, дії якого, на думку заявника, є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вказана вимога закону заявником не дотримана, а тому, з огляду на наведене, суд вважає, що в заяві ОСОБА_1 про скасування безпідставних дій стягувача за виконавчим листом, слід також відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.247, 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяв ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та про скасування безпідставних дій стягувача за виконавчим листом - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Суддя