ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/478/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2022 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Лужецька О.Р. з участю секретаря Григораш Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

В С Т А Н О В И В:

Приватного виконавець Виконавчого округу міста Києва Бердар Микола Миколайович звернувся до суду з поданням, в якому просив постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 753/12873/21 виданим 02.06.2022 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в розмірі 554 000 грн., судового збору в розмірі 5 540 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн., а всього 584 540 грн. оскільки боржник не виконує рішення суду та ухиляється від його виконання

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засідання приватний виконавець не прибув, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, а тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов до наступних висновків.

На виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича знаходиться виконавче провадження №69384875 з примусового виконання виконавчого листа №753/12873/21 виданого Дарницьким районним судом м. Києва 02.06.2022 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в розмірі 554 000 грн., судового збору в розмірі 5 540 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн., а всього 584 540 грн.

За виконавчими документом боржником є ОСОБА_1 .

11.07.2022 р. приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Бердар М.М. винесено постанову про відкриття зазначеного виконавчого провадження ВП №69384875.

Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно із ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Разом з тим, відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відтак, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

При цьому, саме по собі невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом встановленого строку не може свідчити про ухилення його від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених Законом, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Аналізуючи зміст діючого законодавства, вбачається, що «ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

На час звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У розумінні положень ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Приватний виконавець обґрунтував своє подання тим, що боржником рішення не виконано, жодних дій, спрямованих на його виконання, боржником не вчинено.

Крім того, послався на те, що боржник не подав виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження та по сьогодні декларацію про доходи та майно боржника, не надав пояснення за фактом невиконання рішення та документально не довів наявність об`єктивних причин, що унеможливлюють виконання ним рішення суду.

Під час розгляду подання, судом досліджені додані державним виконавцем до подання документи та встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення державним виконавцем дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», заходів, зокрема, звернення з поданням про оголошення боржника у розшук у випадку відсутності боржника за адресою реєстрації та невиконання постанови про привід боржника, тощо.

Крім того, державним виконавцем не надано доказів повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

Отже, слід зазначити, що саме невиконання боржником самостійно зобов`язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, оскільки відсутнє підтвердження факту свідомого ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Керуючись ст.124 Конституції України, ЗУ «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА