КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Скрипник О.Г.
Єдиний унікальний номер справи № 758/2486/21
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6848/2022
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 липня 2022року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду першої інстанції із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 31 серпня 2020 року в м. Києві, по вул. Набережно-Рибальській, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Renault Koleos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху, в результаті чого відбулось зіткнення з належним позивачу транспортним засобом «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим здійснив правопорушення, що передбачене ст. 124 КпАП України.

Внаслідок вказаного ДТП належний позивачу транспортний засіб «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні ушкодження з матеріальними збитками.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 27листопада 2020 року по справі № 758/11164/20, ОСОБА_1 визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Оцінювачем ОСОБА_3 13 листопада 2020 року було проведено огляд пошкодженого автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та складено Акт огляду колісного транспортного засобу.

За результатами проведенного 13 листопада 2020 рокуогляду пошкодженого автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експерт Плюс» 18 листопада 2020 року підготовлено Звіт № 20200831/1 про визначення вартості матеріального збитку, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 склала 385 273, 14 грн, ринкова вартість транспортного засобу становила 305 950, 79 грн.

За підготовку Звіту № 20200831/1 від 18 листопада 2020 року позивач сплатив суб`єкту оціночної діяльності ТОВ «Експерт Плюс» кошти у розмірі 1 200,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , в момент настання ДТП, була застрахована згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/142348690 у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», відповідно до умовами якого граничне відшкодування за шкоду заподіяну майну потерпілих осіб становить 130 000,00 грн, а франшиза складає 2 600, 00 грн.

ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі заяви позивача щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 13 жовтня 2020 року здійснило виплату позивачу суми страхового відшкодування в розмірі 117 000,00 грн.

Оскільки, у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди, позивач замовив судовому експерти висновок щодо визначення вартості транспортного засобу транспортного засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 після аварії.

В подальшому, 20 травня 2021 року судовим експертом Рябчук А.В., за заявою позивача був підготовлений Висновок експертного дослідження № 11496 у якому встановлено, що вартість транспортного засобу транспортного засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 після аварії складає 105 566, 06 грн.

Позивач вказував, що, таким чином, зважаючи на ліміт відповідальності ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», та розміру франшизи, вартості транспортного засобу транспортного засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 після аварії, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, у розмірі 72 984, 73 грн (305 950,79 грн (ринкова вартість транспортного засобу) - 127 400,00 грн (сплачена сума страхового відшкодування - 105 566,06,06 грн (вартість транспортного засобу після аварії) =72 984, 73 грн) та витрати понесені за складання Звіту № 20200831/1 від 18 листопада 2020 року у розмірі 1 200,00 грн, витрати понесені за складання Висновку № 11496 від 20 травня 2021 року у розмірі 3 000,00 грн

На підставі викладеного, з урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 72 984, 73 грн, витрати понесені за складання Звіту № 20200831/1 від 18 листопада 2020 року у розмірі 1 200,00 грн, витрати понесені за складання Висновку № 11496 від 20 травня 2021 року у розмірі 3 000,00 грн та витрати на правову допомогу.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки, заподіяні пошкодженням майна у розмірі 72 984,73 грн, витрати за складання Звіту № 20200831/1 від 18листопада 2020 року у розмірі 1200 грн, витрати за складання Висновку № 11 496 від 20травня 2020 року у розмірі 3000 грнта судовий збір у розмірі 2 578,80 грн.

Не погоджуючись із таким рішення суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, в якій, посилаючись на неправильну оцінку доказів, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що позивач подав свою заяву про зменшення позовних вимог з порушенням встановлених процесуальним законом строків, тому така заява не могла бути врахована судом. Вказує, що розмір завданої шкоди не підтверджений належними та допустимими доказами, оскільки наданий позивачем звіт оцінки майнової шкоди та висновок експерта містять недостовірні відомості та не відповідають встановленим законом вимогам щодо таких документів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі належних та допустимих доказів. Просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення матеріальної шкоди у розмірі 72 984,73 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Встановлено, що 31 серпня 2020 року в м. Києві, по вул. Набережно-Рибальській, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Renault Koleos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху, в результаті чого відбулось зіткнення з належним позивачу транспортним засобом «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим здійснив правопорушення, що передбачене ст. 124 КпАП України.

Внаслідок вказаної ДТП належний позивачу транспортний засіб «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні ушкодження з матеріальними збитками.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 27листопада 2020 року по справі № 758/11164/20, ОСОБА_1 визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається із матеріалів справи, 13 листопада 2020 року оцінювачем ОСОБА_3 було проведено огляд пошкодженого автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та складено Акт огляду колісного транспортного засобу.

За результатами проведеного 13 листопада 2020 року огляду пошкодженого автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експерт Плюс» 18 листопада 2020 року підготовлено Звіт № 20200831/1 про визначення вартості матеріального збитку, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 склала 385 273,14 грн, ринкова вартість транспортного засобу становила 305 950,79 грн.

Отже, автомобіль марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 є фізично знищеним, так як витрати на відновлювальний ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

За підготовку Звіту № 20200831/1 від 18листопада 2020 року позивач сплатив суб`єкту оціночної діяльності ТОВ «Експерт Плюс» кошти у розмірі 1 200 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , в момент настання ДТП, була застрахована згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/142348690 у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», відповідно до умовами якого граничне відшкодування за шкоду заподіяну майну потерпілих осіб становить 130 000,00 грн, а франшиза складає 2 600 грн.

Також встановлено, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі заяви позивача щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 13 жовтня 2020 року здійснило виплату позивачу суми страхового відшкодування в розмірі 117 000 грн.

Оскільки, у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди, позивач замовив судовому експерти висновок щодо визначення вартості транспортного засобу транспортного засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 після аварії.

Крім цього, 20травня 2021 рокусудовим експертом Рябчук А.В., за заявою позивача був підготовлений Висновок експертного дослідження № 11496 у якому встановлено, що вартість транспортного засобу транспортного засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 після аварії складає 105 566, 06 грн.

Витрати позивача за складання Висновку № 11496 від 20травня 2021 року становлять 3 000 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За умовами ст.30.1 ЗУ №1961 транспортний засіб вважається фізично знищенним якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом першої інстанції встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вини відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 117 000,00 грн.

Оскільки автомобіль марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 є фізично знищеним, так як витрати на відновлювальний ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП, предметом спору є відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП у розмірі 72 984, 73 грн. Щодо обставин визнання автомобіля фізично знищеним фактично не заперечував у своєму відзиві відповідач, що у відповідності до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України додатково доказуванню не підлягає.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачу з відповідача належить до відшкодування різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а саме - 72 984, 73 грн. (305 950,79 грн (ринкова вартість транспортного засобу) - 127 400,00 грн (сплачена сума страхового відшкодування - 105 566,06,06 грн (вартість транспортного засобу після аварії) = 72 984, 73 грн).

Правильним є і висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягненняз відповідача на користь позивача витрат,понесених за складання Звіту № 20200831/1 від 18.11.2020 року у розмірі 1 200,00 грн та витрати понесені за складання Висновку № 11496 від 20.05.2021 року у розмірі 3 000,00 грн.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а саме - 72 984, 73 грн, витрати понесені за складання Звіту № 20200831/1 від 18 листопада 2020 року у розмірі 1 200 грн та витрати понесені за складання Висновку № 11496 від 20 травня 2021 року у розмірі 3000 грн.

Посилання апелянта на те, що позивач подав свою заяву про зменшення позовних вимог з порушенням встановлених процесуальним законом строків, тому, в порушення вимог закону прийнята судом до розгляду, незважаючи на те що подана після початку першого судового засідання, а отже - не могла прийматись та в її межах не міг розглядатися спір, оцінюється колегією суддів критично.

Так, відповідно до п. 2, ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2021 року відкрито провадження, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08 квітня 2021 о 10.00год з повідомленням сторін. Заяву про зменшення позовних вимог позивачем подано 04 червня 2016 року. Вказана заява була прийнята судом та долучена до матеріалів справи, тому підстави для її неврахування відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності розміру завданої шкоди, оскільки наданий позивачем звіт оцінки майнової шкоди та висновок експерта містять недостовірні відомості та не відповідають встановленим законом вимогам щодо таких документів також є безпідставними, оскільки відповідач не спростував наведені позивачем розрахунки розміру завданої шкоди, власних експертних висновків не надав, клопотання про проведення судової експертизи у встановленому порядку не заявляв.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Ігнатченко

С.І. Савченко