Справа № 364/363/22
Провадження № 2/364/162/22
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

26.07.2022 року суддя Володарського районного суду Київської області Глазкова Ю.О., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Марценюк Леся Анатоліївна до Товариства з обмеженою відповідальністю «Планета Х1» про стягнення компенсації за не використану щорічну відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

встановив:

22.07.2022 року позивач, в інтересах якого дії адвокат Марценюк Л.А., звернувся до Володарського районного суду Київської області з вищезазначеною позовною заявою.

Перевіривши матеріали позову, суддею встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог, встановлених в ч. 4 ст. 177 ЦПК України, у зв`язку з чим позов підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До поданої позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору.

В позовній заяві представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Проте суд зазначає, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з наступних підстав.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 Кодексу законів про працю України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Водночас структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 522/13736/15.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1) п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру складає 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2481 грн).

Таким чином, починаючи з 01.01.2022 року за подання до суду заяви про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає сплаті судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп., які слід було перерахувати на наступні реквізити:

отримувач коштів ГУК у Київ.обл/Володар.сел/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37955989

Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0010792

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Володарський районний суд Київської області (назва суду, де розглядається справа).

Також позивачем одночасно заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подачу позову на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на підтвердження чого надано копію посвідчення учасника бойових дій від 19.10.2018 року серії НОМЕР_1 .

Статтею 5 цього ж Закону зазначені пільги щодо сплати судового збору, зокрема п.13 передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Проте, суд зазначає, що необхідність сплати судового збору зумовлена тим, що чинне законодавство містить ставки судового збору, що підлягає сплаті на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених Законом.

Аналогічний висновок щодо необхідності сплати судового збору міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 року по справі № 9901/311/19, щодо застосування положень п.13 ч.1 ст.5 ЗУ №3674-VI "Про судовий збір".

У свою чергу, суд враховує, що позивач є учасником бойових дій, але оскільки останній звернувся до суду з позовом з приводу стягнення компенсації за не використану щорічну відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що фактично не зачіпає порядку надання, обсягу гарантій чи будь-яким чином стосується соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, в зв`язку з чим, судовий збір за подання вищезазначеного позову підлягає до сплати.

Аналогічний висновок міститься в Ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06.05.2020 року по справі № 9901/70/20, провадження №11-128заі20.

Таким чином, наявність у особи статусу учасника бойових дій не є автоматичною підставою для звільнення останньої від сплати судового збору за подачу позову до суду.

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зроблений правовий висновок про те, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12,22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них немає пільг щодо звільненням від сплати судового збору у справах із вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі.

З урахуванням вищенаведеного, вважаю, що подана позовна заява не може бути прийнята до розгляду судом, оскільки позивачем не надано доказів сплати судового збору, або документів, які б свідчили про наявність пільг щодо сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Будь-яких інших клопотань про розстрочку, відстрочку або зменшення розміру оплати судового збору позивачем не заявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу можливості для усунення вищезазначених недоліків позовної заяви.

Керуючись ст. 175,177,185 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Марценюк Леся Анатоліївна - залишити без руху, надавши позивачу або його представнику строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. О. Глазкова