Провадження № 2/742/16/22
Єдиний унікальний № 742/853/20
РІШЕННЯ
01 листопада 2022 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Циганка М.О., за участю секретаря судового засідання Харченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Громадської організації «Комітет по протидії корупції в органах влади» про захист честі, гідності, ділової репутації,
У березні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та Громадської організації «Комітет по протидії корупції в органах влади» про захист честі, гідності, ділової репутації. Свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що 05.02.2017 на Національному антикорупційному порталі «АНТИКОР» було опубліковано статтю під назвою « ОСОБА_3 и ОСОБА_4 : сепаратисты попали в педофильский скандал во время сходки в Крыму». Так, в даній статті, поширена інформація про те, що голова Харківської обласної ради, ОСОБА_1 є фанатом Президента РФ Путіна В.В., сепаратистом, педофілом та разом із ОСОБА_5 перебуваючи на території окупованого Криму потрапили в педофільській скандал, тобто у стверджувальній формі викладено недостовірну інформацію та неправдиві, непідкріплені жодними доказами відомості, які завдають шкоди діловій репутації позивача. А тому, оскільки позивач вважає зазначену негативну інформацію стосовно себе наклепом та такою, що порушує його особисті немайнові права, ним і подано позов про визнання недостовірною інформації, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб сайті Національного антикорупційного порталу «АНТИКОР`та стягнути з відповідача ОСОБА_2 заподіяну моральну шкоду у розмірі 162,0 мінімальних заробітних плат на момент звернення до суду та судові витрати по справі.
В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав заяву в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує.
В судові засідання представник відповідача Громадської організації «Комітет по протидії корупції в органах влади» не з`являється та не повідомляє суд про поважність причини своєї неявки.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Відповідно до документальних копій з огляду веб-сторінки від 12 серпня 2019 року та за результатами оглядувеб-сторінки ОСОБА_6 , при відображенні браузером міститься зображення та текст інформаційного повідомлення (тексту), що має назву« ОСОБА_3 и ОСОБА_4 : сепаратисты попали в педофильский скандал по время сходки в ОСОБА_7 », в якому зокрема міститься інформація наступного змісту:
Накануне в Симферополе прошла встреча самопровзглашенного главы парламента аннексированного ОСОБА_8 и его «давнего» друга ОСОБА_9 . Если учесть тот факт, что гражданин ОСОБА_10 занимает должность председателя Харьковского облсовета, факт из ряда вон выходящий.
Об этом сообщает портал «Антикор» со ссылкой на СМИ.
ОСОБА_11 беспрепятственно выехал на территорию оккупированного Крыма и точно также беспрепятственно вернулся в Украину. Вопиющий случай недосмотра СБУ, если учесть, что глава облсовета ОСОБА_12 во время визита в Крым раздавал интервью российским телеканалам. На фоне возможного открытия уголовного дела на ОСОБА_13 по фактам коррупции и незаконного захвата земель в Российской Федерации, визит старого друга-сепаратиста ОСОБА_14 выглядит вполне логичным. Мол, ОСОБА_15 налаживает связи с террористами Харькова с целью подготовки второго фронта в Украине.
Интересным является тот факт, что после официальной встречи и интервью уважаемые фанаты ОСОБА_16 и ОСОБА_4 отправились в элитный (по меркам ОСОБА_17 ) отель «Москва». Под входом их встречали две девушки на вид 15-17 лет, крайне схожие на местечковых моделей сводника Листермана. Фотографии стареющих сепаратистов входящих в вестибюль отеля Москва в сопровождении малолетних девиц легкого поведения опубликовал местный блогер, а также сайт ІНФОРМАЦІЯ_2 . В течение считанных часов фотографии и тексты о злоключениях педофилов-сепаратистов были удалены. А на вопросы журналистов ОСОБА_15 отвечал однозначно: это коллаж и происки украинских диверсантов.
Вполне вероятно, что диверсантов ОСОБА_3 и ОСОБА_4 увидели в доступных малолетках Листермана или же в фотографах…
Украинских же журналистов куда больше волнует другой вопрос: Почему СБУ не задерживает ОСОБА_9 за антигосударственную деятельность и открыто сепаратистcкую позицию. Ведь, интимные пристрастия харьковского областного педофила на территории оккупированного Крыма проблема исключительно российских правоохранителей.(а.с.28-28а).
останнього.(а.с.32-39).
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації.
Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.
У випадку коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.
При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації.
Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.
Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.
Відповідно до статті 1 закону України «Про авторське право і суміжні права» власником веб-сайту є особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту є особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого, власником веб-сайту вважається реєстрант доменного імені, яким адресується веб-сайт, та/або отримувач послуг хостингу.
У пункті 6.5. постанови Великої Палати Верховного Суду 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) зроблено висновок, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.
Звертаючись до суду позивач визначив відповідачами у справі ОСОБА_2 та Громадську організацію «Комітет по протидії корупції в органах влади».
Відповідач ОСОБА_2 стверджує, що не являється власником чи співвласником веб-сайту Національний антикорупційний портал «АНТИКОР» та не має жодного відношення до вказаного веб-сайту і до поширення інформації в зазначеній статті та їх авторства та наголошує, що доводи позивача, що він являється належним відповідачем, ґрунтуються лише на одних припущеннях, віртуальних даних і не відповідають дійсності.Відповідачу ОСОБА_2 дійсно належала торгівельна марка АНТИКОР до 25.07.2017 року та свідоцтво № НОМЕР_1 на знак для товарів та послуг, але ОСОБА_2 вказує, що лише за наявності зареєстрованої вказаної торгової марки він мав право володіти доменем верхнього рівня antikor.ua, проте до доменного імені третього рівня ІНФОРМАЦІЯ_4 .uaніякого відношення він взагалі не мав.При цьому в Інтернеті міститься інформація про доменні імена: ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , апиког^, ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , де використовується торгівельна марка «Антикор»
З матеріалів справи вбачається, що позивач на підтвердження обставин хто являється власником веб-сайту, надає Довідку ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» з відомостями про власника веб-сайту або інформацію про його встановлення №104/2019-Д від 15.08.2019 року.
Проте, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України №447-р від 22.07.2003 року «Про адміністрування домену .UА», повноваження адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет здійснює Об`єднання підприємств «Український мережевий інформаційний центр».
Так, відповідно до п.1 вказаного Розпорядження підтримано пропозицію Держкомзв`язку, СБУ та учасників ринку Інтернет в Україні щодо створення об`єднання підприємств «Український мережевий інформаційний центр» (далі - об`єднання) з метою управління адресним простором українського сегмента мережі Інтернет, обслуговування та адміністрування системного реєстру і системи доменних імен домену верхнього рівня «.UА».
Відповідно до п.2.1. Статуту Об`єднання здійснює діяльність та несе відповідальність з управління та обслуговування, адресного простору українського сегменту мережі Інтернет, мереж на основі Інтернет-протоколу, що приєднані до телекомунікаційних мереж загального користування, інформаційних систем загального доступу, обслуговування системного реєстру та систем доменних імен в домені .иА, включаючи ведення та обслуговування реєстрів та систем доменних імен, які відображаються символами кириличних абеток та абетки української мови, систем та реєстрів ідентифікаторів ENUM, створення необхідних умов для реєстрацій, делегування та технічної працездатності доменних імен в домені .UА (та в кириличних доменах верхнього рівня, які мають таку саму мету адресування) в інтересах українського та глобального співтовариства Інтернет, а також в інтересах розвитку глобальної системи доменних імен, що адмініструється міжнародною Інтернет корпорацією з присвоєння номерів та назв (ICANN) або іншою організацією, визначеною міжнародним співтовариством та визнаною Урядом України. Об`єднання здійснює технічну підтримку, контроль та захист системного реєстру та серверів доменних імен в домені .UА, суміжних реєстрів інших систем адресації з метою розвитку суспільних комп`ютерних (інформаційно-телекомунікаційних) мереж, задоволення потреб користувачів, розвитку та використання інформаційної та мережевої інфраструктури Інтернет в Україні.
Тобто, саме на Об`єднання підприємств «Український мережевий інформаційний центр» покладено повноваження управління адресним простором українського сегмента мережі Інтернет, обслуговування та адміністрування системного реєстру і системи доменних імен домену верхнього рівня «.UА».
Отже, ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» не являється адміністратором системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет, та відповідно не уповноважений на надання інформації про власника веб-сайту, і з цих підстав Довідка ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» з відомостями про власника веб-сайту або інформацію про його встановлення №104/2019-Д від 15.08.2019 року не може являтись належним та допустимим доказом.
При цьому не можливо залишити поза увагою джерело інформації, з якого ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» отримало відомості про реєстранта, реєстратора та хостинг-провайдера доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_4 .Так наведена в довідці інформація щодо вказаних осіб отримана ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» з Інтернет-сервісу «WHOISServer» - whois.ua.. Проте згідно п.п.1, 2, 3 Регламенту публічного Інтернет - сервісу WHOISданий сервіс є джерелом публічної інформації про доменні імена. Адміністратор будь-якого публічного домену не несе відповідальність за достовірність та актуальність інформації, що надається сервісом WHOIS. Тобто адміністратор не несе відповідальність за достовірність та актуальність інформації, а ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» вважає таку інформацію достовірною і наводить її у Довідці №104/2019-Д від 15.08.2019 року.З цих підстав можливо зробити висновок, що отримана інформація ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» з сервісу WHOISне може вважатись достовірною та актуальною інформацією на підтвердження встановлення дійсних осіб реєстранта, реєстратора, хостинг-провайдера доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно власника веб-сайту httрs://antіkоr.соm.ua.
Також, на підтвердження обставин хто являється власником веб-сайту, позивач надає експертний висновок ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет №135/2019-ЕВ від 15.08.2019 року, де чітко зазначено, в службі WHOISServer» - ІНФОРМАЦІЯ_12 про реєстранта доменного імені є скритими.І одночасно в Довідці №104/2019-Д з відомостями про власника веб-сайту або інформації про його встановлення від цього ж числа (15.08.2019 року) ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» зазначає інформацію про реєстранта доменного імені та його зміну.Тобто ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» в один і той же час надає суперечливу інформацію з одного і того ж ресурсу WHOISServer» - whois.ua.
Надаючи аналіз наданих учасниками справи доказів, з урахуванням того, що реєстрація доменного імені є відкритою, здійснюється в онлайн-режимі на підставі онлайн-заявки особи, яка має намір зареєструвати доменне ім`я, та не потребує жодного підтвердження, ідентифікації та авторизації особи реєстранта, неможливо встановити, що саме ОСОБА_2 є засновником та дійсним власником (реєстрантом) веб-сайту « ІНФОРМАЦІЯ_4 », на якому опублікована стаття під назвою « ОСОБА_3 и ОСОБА_4 : сепаратисты попали в педофильский скандал по время сходки в Крыму».
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано достатньо доказів, що ОСОБА_2 та Громадська організація «Комітет по протидії корупції в органах влади» є належними відповідачами, а тому позовні вимоги до них задоволенню не підлягають.
Згідно роз`яснень викладених в п.п.9, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1 відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту. Отже, належним відповідачем в даній справі є також автор статті.
При цьому в опублікованій статті « ОСОБА_3 и ОСОБА_4 : сепаратисты попали в педофильский скандал по время сходки в Крыму» на веб-сайті Національний антикорупційний портал «Антикор» не зазначено автора статті, проте в тексті міститься активне посилання «СМИ» яке при перегляду мережі інтернет перенаправляє на джерело поширеної інформації вебсайт ІНФОРМАЦІЯ_13 . Автором статті зазначено ОСОБА_18 . Належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.77, 78 ЦПК України відносно того, що автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, позивачами, всупереч положенням ст.ст.12, 81 ЦПК України, суду не надано, а навпаки підтверджується, що автором статті є ОСОБА_18 .
Враховуючи, що матеріали справи містять відомості, що автором статті є ОСОБА_18 , та на переконання суду, власником веб-сайту вважається реєстрант доменного імені, а саме фірма ІНФОРМАЦІЯ_14 (Республіка Панама), але вимоги до останнього виключено позивачем згідно його уточненої позовної заяви.
Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то виходячи з положень ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи , належать витрати, в тому числі : на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертиз.
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч. ч.1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
Статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
Враховуючи зазначені положення законодавства, суд вважає, що заявлені фактичні витрати відповідача на професійну правничу допомогу є занадто високими та не співмірними, а тому суд прийшов до висновку щодо необхідності стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень і саме ця сума є співрозмірною із складністю даної справи. За таких обставин, витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 5000 грн. підлягають стягненню з позивача.
Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Громадської організації «Комітет по протидії корупції в органах влади» про захист честі, гідності, ділової репутації відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в розмірі 5000(п`ять тисяч)грн.00коп..
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Максим Циганко