08.11.2022 Провадження по справі № 2/940/363/22
Справа № 940/909/22

РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2022 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань Романовської Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить визнати відповідачку ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що є власницею квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У цій квартирі зареєстрована її онука ОСОБА_2 , яка більше десяти років тому разом з матір`ю ОСОБА_3 виїхали з квартири. Відтак, відповідачка не проживає в квартирі, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, чим здійснює перешкоди у користуванні та розпорядженні її майном та позбавляє можливості оформити субсидію.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 22.09.2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 24.10.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не прибула, подала через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не прибула, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачки надсилалися ухвала про відкриття провадження та позовна заява з доданими до неї копіями документів, які повернулися до суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що квартира в житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачці ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.03.2003 року № 134386 (а. с. 6 -7).

Факт реєстрації місця проживання відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується довідкою № 1051 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою 30.08.2022 року управління адміністративних послуг виконавчого комітету Тетіївської міської ради (а. с. 8).

Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначила, що факт відсутності за місцем реєстрації відповідачки у її квартирі понад рік можуть підтвердити свідки, які проживають по сусідству, зокрема ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Так, із заяв свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , поданих до суду, вбачається, що вони підтверджують факт не проживання ОСОБА_2 більше десяти років у квартирі, в якій проживає ОСОБА_1 (а. с. 24-27).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд приймає до уваги надані позивачкою письмові докази та показання свідків, як належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту відсутності відповідачки ОСОБА_2 у квартирі, яка є власністю позивачки, понад один рік.

Отже, з огляду на наведені норми права, встановлені фактичні обставини справи, а саме, що відповідачка ОСОБА_2 не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 більше одного року без поважних причин, домовленості між нею та власницею квартири не встановлено, добровільно не знялася з реєстрації з даної квартири, чим перешкоджає позивачці користуватися та розпоряджатися своїм майном, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтею 41 Конституції України, статтями 317, 319, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України, статтями 4, 10, 12, 13, 76, 81, 264-268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя С.В.МАНДЗЮК