Провадження №2/463/492/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Леньо С. І.

з участю секретаря - Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, просить ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником зазначеної квартири, в якій відповідач, який є колишнім чоловіком її дочки, числиться зареєстрованим. Через таку обставину позбавлена можливості повноцінно користуватись та розпоряджатись належним їй майном. Відповідач у вказаній квартирі не проживає з лютого 2014 року.

Наявність реєстрації відповідача створює перешкоди у можливості вільно користуватись та розпоряджатись майном. Тому просить в судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Ухвалою судді від 17.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду в порядку загального позовного провадження. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень.

Відзиву на позовну заяву відповідач не подав.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 22.03.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з`явилась, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Заявою до суду справу просить слухати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причин неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріли справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6), позивач є власником квартири АДРЕСА_1 .

У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, що стверджується інформацією органу реєстрації місця проживання фізичної особи, яка витребувана судом перед вирішенням питання про відкриття провадження (а.с.15).

Крім того, вказане підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописку від 16.11.2021 (а.с.9), з даної довідки вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зазначений як зять позивачки, шлюб між ним та дочкою позивачки ОСОБА_3 розірвано 5 вересня 2014 року (а.с.12), що підтверджується копією відповідного свідоцтва.

Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із частиною 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Вказане свідчить про те, що член сім`ї власника, в тому числі колишній, втрачає право користування житловим приміщенням у випадку його відсутності понад один рік.

Згідно актів ОСББ «Золотий оберіг» №26 від 12.04.2021, №57 від 11.10.2021 (а.с.10-11), які складені комісією даного ОСББ та сусідів, відповідач з лютого 2014 року не проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Беручи до уваги наведені вище обставини, оскільки протилежного в судовому засіданні не встановлено, суд приходить до висновку, що вимога про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням ґрунтується на законі та підлягає до задоволення, оскільки обов`язкові для цього підстави, які визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме відсутність колишнього члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік встановлені та доведені зібраними в справі доказами.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,200,206,223,263-265,268,280-282 ЦПК України, ст. ст. 3, 15, 16, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Леньо С. І.