ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1080/22Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

учасники справи:

позивач АТ «Кредобанк»;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу позивач АТ «Кредобанк»

розглянувши в м. Черкаси в порядку письмового провадженняапеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Троян Т.Є. у приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси 09.06.2022 року,у справі за позовом АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

15.12.2021 року АТ «Кредобанк» через свого представника Павленка С.В. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 07.05.2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 підписано заяву-договір № 8807/980/РКО про надання комплексних банківських послуг згідно до умов якого, банк надає клієнту банківські послуги на умовах, визначених цією заявою-договором та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у АТ «Кредобанк», Правилами користування банківськими платіжними картками АТ «Кредобанк». Вказана заява -договір, та чинні, у редакції станом на день підписання цієї заяви - договору: Правила і Тарифи є змішаним договором про приєднання, який містить елементи: договору банківського рахунку, кредитного договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору, підписанням цієї заяви-договору клієнт підтверджує, що ця заява-договір є: заявою на відкриття поточного/поточних рахунків та заявою на отримання споживчого кредиту кредитування рахунку Клієнта.

Позивачем зобов`язання згідно договору щодо надання відповідачу грошових коштів були виконанні в повному обсязі, утім останній в порушення умов договору допустив заборгованість за кредитом, станом на 20.09.2021 року загальна сума якого становить 15562,16 грн. та складається з: 12879,01 грн. - неповернута сума кредиту; 2146,52 грн. - прострочені відсотки; 536,63 грн. прострочені відсотки станом на 20.09.2021 року, що послугувало підставою звернення до суду із позовом.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2022 року у задоволенні позову АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду першої інстанції, АТ «Кредобанк» оскаржило рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представником банку вказується, що АТ «Кредобанк» не погоджується із заочним рішенням суду першої інстанції, вважає рішення незаконним та необґрунтованим, що суперечить нормам матеріального та процесуального права України, в якому повністю не з`ясовані обставини та не досліджені докази додані до позову, що мають значення для правильного та справедливого вирішення справи.

Скаржник звертає увагу суду на те, що до позовної заяви було додано Правила надання комплексних банківських послуг фізичним особам у АТ «Кредобанк», затверджених рішенням правління АТ «Кредобанк» № 174 від 07 лютого 2020 року, та у самому позові достатньо обґрунтувань.

Однак у заочному рішенні суду першої інстанції жодного слова про досліджені пункти та розділи, чи посилання на Правила надання комплексних банківських послуг фізичним особам АТ «Кредобанк», в яких містять істотні умови кредитування та загальні положення щодо умов надання банківських послуг між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 , які виникли після укладення та підписання заяви-договору № 8807/980/РКО про надання комплексних банківських послуг від 07.02.2020 року. Тому скаржник вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доданим письмовим доказам та поясненням вказаним у позовній заяві банком.

В апеляційній скарзі зазначається, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, не звернувши уваги, що підписання заяви-договору № 8807/980/РКО про надання комплексних банківських послуг від 07.02.2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 свідчить про приєднання клієнта до договору про відкриття банківського рахунку, кредитного договору (договору кредитування рахунку, кредитного договору про відкриття кредитної лінії) та отримання інших банківських послуг, які банк зобов`язується надавати клієнту на умовах визначених заявою-договором, цими Правилами та Тарифами.

Скаржник посилається, що укладений між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 заява-договір про надання комплексних банківських послуг не є стандартною формою кредитного договору, тому не можна співставляти по аналогії додані письмові докази, які можливі у звичайному кредитному договорі, і у даному випадку коли заява-договір є заявою на відкриття поточного/поточних рахунків/рахунків і одночасно запитом (заявою) клієнта на отримання споживчого кредиту кредитування рахунку клієнта, яка у висновку свідчить про приєднання клієнта до договору про відкриття банківського рахунку, кредитного договору (договору кредитування рахунку, кредитного договору про відкриття кредитної лінії) та отримання інших банківських послуг. Скаржник вказує, що письмовими доказами будуть інші документи, які свідчать про укладення зобов`язальних кредитних відносин та підтвердження надання/користування/видачі кредитних коштів, тощо. Тому представник банку вказує, що суд не дослідив надані докази і дійшов помилкового висновку, що матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі, відсутні докази, коли було відкрито відповідачеві поточний рахунок, з дати відкриття якого відповідно до заяви - договору мав набрати чинності договір банківського рахунку, відсутні докази передачі грошових коштів відповідачеві у розмірі, що мав бути обумовлений сторонами, отож підстав вважати, що у відповідача виникли будь - які зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з подачею Опитувальника клієнта-фізичної особи в ПАТ «Кредобанк» відсутні, оскільки це лише намір особи на укладення договору.

В апеляційній скарзі звертається увага на те, що розрахунки заборгованості та виписки по особових рахункам (про рух коштів) виготовлені не представником АТ «Кредобанк» Павленком С.В., дані розрахунки та виписки формуються програмою банку автоматично на основі даних, що містяться у базі даних по клієнтах, у даному випадку щодо відповідача ОСОБА_1 , згідно рахунку/рахунках відкритому/відкритих у АТ «Кредобанк». Тому надані розрахунку не можна вважати односторонніми ще тому, що вони сформовані на основі здійснених платежів ОСОБА_1 , розрахунки заповнюються через програмне забезпечення банку, і якщо боржником здійснюються сплати заборгованості, то вони в межах 3 днів зараховуються на поточний рахунок боржника в будь-якому разі, і будуть зафіксовані програмою.

Скаржник вважає, що у суді першої інстанції надано достатньо доказів для обґрунтування заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» за договором № 8807/980/2 (овердрафт) станом на 20.09.2021 року в розмірі 15572,89 грн.

За таких обставин, скаржник вважає, з огляду на викладене в апеляційній скарзі, що заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2022 року є незаконним, необґрунтованим, в якому неправильно застосовано норми матеріального, процесуального права України та ухвалене з неповним з?ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи наведене в апеляційній скарзі, скаржник АТ «Креддобанк» просить суд апеляційної інстанції скасувати повністю заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 15572,89 грн., а також стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 3405,00 грн.

Відзив на адресу Черкаського апеляційного суду на апеляційну скаргу представника позивача від відповідача не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення чи змінити його.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вищевказаним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог банку про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені судом обставини виключають виникнення у відповідача будь-яких зобов`язань перед позивачем на підставі опитувальника клієнта-фізичної особи в ПАТ «Кредобанк», заяви-договору № 8807/980/РКО про надання комплексних банківських послуг від 07.02.2020 року.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та вимогам закону, так як судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону, що є підставою для обов`язкового скасування рішення суду першої інстанції згідно до вимог ст. 376 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно з рішенням акціонера № 03/2018 від 29.11.2018 року ПАТ «Кредобанк» змінив своє найменування на АТ «Кредобанк», який є його правонаступником, на що вказує статут АТ «Кредобанк» від 28.04.2020 року (а. с. 48-52).

07.02.2020 року ОСОБА_1 виявила намір на отримання комплексних банківських послуг в ПАТ «Кредобанк», про що подала заяву-договір № 8807/980/РКО про надання комплексних банківських послуг, згідно до якої остання просила відкрити їй поточний рахунок № НОМЕР_1 (а. с. 13).

07.10.2021 року позивачем АТ «Кредобанк» направлена досудова вимога про дострокове стягнення заборгованості про сплату заборгованості на 20.09.2021 року у розмірі 15562, 16 грн. на виконання умов заяви-договору № 8807/980/РКО, яка залишена без належного реагування відповідачем ОСОБА_1 (а. с. 41-42).

Згідно даних розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ «Кредобанк» на обґрунтування позовних вимог станом на 20.09.2021 року відповідач ОСОБА_1 допустила заборгованість за договором № 8807/980/РКО, яка становить 15 562,16 грн. та складається із: 12879,01 грн. - неповернутої суми кредиту; 2 146,52 грн. - прострочені відсотки; 536,63 грн. прострочені відсотки станом на 20.09.2021 року (а. с. 6).

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За змістом ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В силу ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов?язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Статтею1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду акцентує увагу на тому, що з огляду на зазначені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором, і сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Відповідно до ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору.

За загальним правилом обов?язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що як зазначається в ч. 3 ст. 12 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що відповідач не надав суду відзиву, жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин та доказів наведених та наданих позивачем.

У той же час із наданих позивачем до позову доказів слідує, що боргові зобов`язання між між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 виникли на підставі долученої до позову заяви-договору № 8807/980/РКО про надання комплексних банківських послуг та Додаток до даної заяви, які особисто підписала відповідач ОСОБА_1 ..

Згідно п. 1.1. Договору банк надає клієнту банківські послуги на умовах, визначених цією заявою-договором та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у АТ «Кредобанк», Правилами користування банківськими платіжними картками АТ «Кредобанк», Посібником Користувача системи «КредоДрейк», Тарифами АТ «Кредобанк». Перелік та умови надання банківських послуг визначаються у Додатку № 1 до цієї заяви-договору, який є невід`ємною частиною заяви-договору. Ця заява-договір, та чинні, у редакції станом на день підписання цієї заяви-договору: Правила і Тарифи є змішаним договором про приєднання, який містить елементи: договору банківського рахунку, кредитного договору. При укладенні між банком та клієнтом заяви-договору, положення Правил, Тарифів вважаються включеними до договору у якості його невід`ємної частини та становлять його умови.

Відповідно до п. 2.1. заяви-договору, підписанням цієї заяви-договору клієнт підтверджує, що ця заява-договір є: заявою на відкриття поточного/поточних рахунків та заявою на отримання споживчого кредиту кредитування рахунку Клієнта.

Згідно до Правил надання комплексних банківських послуг фізичним особам у АТ «Кредобанк», затверджених рішенням правління АТ «Кредобанк» № 174 від 07 лютого 2020 року (Правила ФО), заява-договір про надання комплексних банківських послуг - двосторонній правочин, який підписується сторонами і свідчить про приєднання клієнта до договору про відкриття банківського рахунку, кредитного договору (договору кредитування рахунку, кредитного договору про відкриття кредитної лінії) та отримання інших банківських послуг, які банк зобов`язується надавати клієнту на умовах визначених заявою-договором, цими Правилами та Тарифами.

Згідно Правил ФО Ліміт кредитування - заздалегідь обумовлена сума, в межах якої банк надає кредити (здійснює кредитування рахунку).

Відповідно до Правил ФО Ліміт витрат - сума грошових коштів, яку клієнт може використовувати. Ліміт витрат може складатися із залишку на рахунку за мінусом суми знижувального залишку або за плюсом суми встановленого банком ліміту кредитування.

Згідно п. 2 заяви-договору підписанням цієї заяви-договору та додатку до заяви-договору клієнт підтверджує, що заява-договір є: 1) заявою на відкриття поточного/поточних рахунків; 2) запитом (заявою) клієнта на отримання споживчого кредиту - кредитування рахунку клієнта; з Тарифами та Правилами ознайомлений, отримав і зобов?язується їх виконувати.

Відповідно до п. 1 Додатку від 07.02.2020 року до заяви-договору № 8807/980/РКО від 07.02.2020 року шляхом підписання заяви-договору та цього Додатку клієнт просить, а банк на підставі рішення (рішень) уповноваженої особи (осіб/органів) банку (у разі їх необхідності) зобов`язується - надати банківські послуги, визначені цим додатком, а саме: відкрити рахунок/рахунки/виконувати операції за рахунком/рахунками, з наступним видом валюти: рахунок № НОМЕР_2 , валюта - гривня, дата відкриття - 07.02.2020 року.

Згідно п. 1.2 Додатку до заяви-договору, починаючи з 07.02.2020 року, всі рахунки, що відкриті на ім`я клієнта в банку, обслуговуються на умовах Тарифного Пакету: Базовий (загальні умови обслуговування).

Відповідно до п. 1.2. Глави 4 Правил ФО договір кредитування рахунку укладається між клієнтом та банком шляхом підписання клієнтом та банком заяви-договору та відповідно Додатку до заяви-договору. Зміни до договору кредитування рахунку можуть вноситися шляхом внесення банком змін до цих Правил з подальшим підписанням сторонами відповідного Додатку до заяви-договору. У разі, якщо клієнт не погоджується зі змінами до Правил (в частині, що стосується умов Договору кредитування рахунку), такий клієнт зобов`язаний, до набрання чинності відповідних змін до Правил, - здійснити повне погашення заборгованості за договором кредитування рахунку. У разі продовження користування лімітом кредитування за договором кредитування рахунку, клієнт вважається таким, що погодився із запропонованими банком змінами умов договору кредитування рахунку.

Згідно п. 1.7 Глави 4 Правил ФО кредити за умовами договору кредитування рахунку видаються банком в межах встановленого на Поточному рахунку для кредитування ліміту кредитування. Впродовж строку дії договору кредитування рахунку поточна сума ліміту кредитування, не може перевищувати максимальної суми ліміту кредитування.

Відповідно до п. 1.8 Глави 4 Правил ФО максимальний ліміт кредитування визначається умовами заяви-договору та Тарифами банку. Розмір поточного ліміту кредитування визначається відповідно до алгоритму визначення ліміту кредитування.

Згідно п 1.11 Глави 4 Правил ФО підставою надання банком кредиту (кредитів) і переказу кредитних коштів з поточного рахунку для кредитування є ініціювання клієнтом видаткових операцій понад залишок коштів на поточному рахунку в межах встановленого банком ліміту кредитування, в т.ч. з використанням БПК. Також підставою для надання банком кредиту (кредитів) є оформлення за ініціативою банку меморіальних ордерів для погашення, за рахунок кредитних коштів, заборгованості клієнта зі сплати комісій за надані банком послуги, відповідно до укладених з клієнтом договорів, а також кредитної заборгованості за договором кредитування рахунку та іншими кредитними договорами укладеними з клієнтом.

Відповідно до Правил ФО, Технічний овердрафт сума перевищеного ліміту витрат БПК, яка виникла в результаті проведення клієнтом операції з використанням БПК.

Банком було встановлено платіж за використання коштів понад витратний ліміт (технічний овердрафт)/витратний кредитний ліміт (технічний овердрафт) для платіжних карток з встановленим кредитним лімітом загальний тариф становить 35%, порядок сплати/нарахування на умовах договірного списання після повернення клієнтом карткового рахунку/щоденно по факту виявлення, залежно від суми, використаної понад витрачений ліміт. Відповідно до даного тарифу здійснювалось нарахування несплаченого витраченого ліміту відповідачу.

У вересні 2021 року позивачем було здійснено перерахунок заборгованості по поточному рахунку ОСОБА_1 та віднесено на прострочення кредиту за заявою-договором № 8807/980/РКО (технічний овердрафт) від 07.02.2020 року, що підтверджується доданим позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів за період з 13.02.2020 року по 20.09.2021 року, які, на переконання колегії суддів апеляційного суду, підтверджують факт початку утворення простроченої заборгованості та подальше нарахування відсотків на прострочену суму кредиту.

Як вбачається із матеріалів справи 07.10.2021 року позивачем направлена відповідачу ОСОБА_1 досудова вимога про дострокове стягнення заборгованості про сплату заборгованості на 20.09.2021 року у розмірі 15562, 16 грн. на виконання умов заяви-договору № 8807/980/РКО, яка залишена без належного реагування відповідачем ОСОБА_1 .

Відповідно даних розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позову, станом на 20.09.2021 року відповідач ОСОБА_1 допустила заборгованість за договором № 8807/980/РКО, яка становить 15 562,16 грн. та складається із: 12879,01 грн. - неповернутої суми кредиту; 2 146,52 грн. - прострочених відсотків; 536,63 грн. прострочені відсотки станом на 20.09.2021 року.

Відповідач ОСОБА_1 не надала суду заперечень щодо незгоди із наданим кредитом та розміром нарахованої заборгованості по кредиту, доказів про відсутність заборгованості у розмірі вказаному в розрахунку, суду нею також не надано, а тому такий розрахунок апеляційний суд приймає до уваги.

Апеляційний суд погоджується із доводами скаржника щодо врахування, що апеляційним судом у виняткових випадках приймаються до уваги нові докази, якщо учасник розгляді справи надав докази неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача.

Так, в підтвердження своїх позовних вимог банк надав до апеляційної скарги нові докази, а саме : детальний розрахунок заборгованості відповідача ОСОБА_1 станом на 20.09. 2021 року та дві виписки по особовим рахункам за період з 13.02. 2020 року по 20.09. 2021 року по нарахуванню відсотків та загальну про рух коштів.

В обґрунтування подання вказаних доказів скаржник посилається, що винятковим випадком є той факт, що судом першої інстанції розгляд справи був проведений у спрощеному позовному провадженні без участі сторін, тому позивач не мав можливості надати свої пояснення чи заперечення, а суд при виникненні низки питань щодо розрахунку наданого позивачем банком, не витребував у банку детального розрахунку чи надання пояснень представником банку, тому виніс необґрунтоване рішення, безпідставно відмовивши у задоволенні позовних вимог, чим порушив права банку на отримання коштів від боржника ОСОБА_1 .

Апеляційний суд, розглядаючи справу у письмову провадженні, погоджується із доводами банку, тому вважає, що вимоги банку є обґрунтованими та підставними, які підлягають задоволенню, оскільки підтверджуються доказами , наданими банком, які приймаються до уваги колегією суддів апеляційного суду, враховуючи вище викладене в постанові.

Отже, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, колегія суддів апеляційного суду вважає, що у позивача виникло законне право на стягнення з відповідача ОСОБА_1 суми боргу за договором № 8807/980/РКО, яка становить 15 562,16 грн. та складається із: 12879,01 грн. - неповернутої суми кредиту; 2 146,52 грн. - прострочених відсотків; 536,63 грн. прострочені відсотки станом на 20.09.2021 року.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив надані позивачем докази, не врахував, що зазначені докази відповідачем не спростовано, що є процесуальним обов?язком сторони, а не суду, який не має перебирати на себе обов?язки сторони щодо доведення чи спростування доводів сторін у справі.

Таким чином, враховуючи вище викладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог банку неповно з`ясував обставини, що мають суттєве значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору та безпідставного відмовлення позивачу у задоволені позову, тому вказане рішення підлягає скасуванню, як незаконне та необґрунтоване.

Отже, доводи апеляційної скарги АТ «Кредобанк» є обґрунтованими, спростовують висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, а тому приймаються до уваги та підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов?язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому слід постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Кредобанк» та стягнення з відповідача на користь банку коштів у розмірі 15562, 16 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, оскільки апеляційним судом скасовано рішення суду першої інстанції, то судові витрати підлягають перерозподілу.

Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2270,00 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 3405,00 грн., а загалом 5675 грн.

Отже, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» підлягають судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5675,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» - задовольнити.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати, прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» суму заборгованості за заявою-договором № 8807/980/РКО від 07.02.2020 року в загальному розмірі 15562,16 грн., що складається із : 12879,01 грн. - неповернутої суми кредиту; 2146,52 грн. - прострочених відсотків; 536,63 грн. прострочені відсотки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5675,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законодавством.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Б.Б. Вініченко

О.М. Новіков