Справа № 758/2418/17
У Х В А Л А

18 жовтня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К.С.,

учасників справи:

представника боржника - ОСОБА_1 ,

приватного виконавця виконавчого округу м. Київ - Пилипчука В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчук Віталія Григоровича щодо передання майна на реалізацію,

в с т а н о в и в :

скаржником подано до суду скаргу у якій просить визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича у виконавчому провадженні № 62405696 щодо передачі на реалізацію ј квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича вчинити усі необхідні дії щодо зняття та/або недопущення реалізації спірної квартири до моменту визначення в судовому порядку частки ОСОБА_2 у вищевказаній квартирі.

В обґрунтування скарги покликається на те, що у провадженні приватного виконавця перебуває зведене виконавче провадження № 62405696, де боржником виступає ФОП ОСОБА_2 . В межах виконавчого провадження накладено арешт на вищезазначену квартиру та ј частки якої передано на реалізацію шляхом продажу на публічних торгах. Вважає такі дії приватного виконавця неправомірними, з огляду на наступне. Спірна квартира з 1994 року належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_6 успадкувала ј частку вищевказаної квартири та право власності на таку частку зареєстровано. Решта квартири, а саме ѕ частки, надалі належать на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 . Відтак на реалізацію передано частку, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 , адже частка ОСОБА_2 перебуває у спільній сумісній власності. У відповідності до ч. 6 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник володіє майном з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Однак, всупереч цій нормі приватний виконавця не вчинив необхідних дій та така частка судом не визначена. Разом із тим, наводить аргументи про те, що не був повідомлений про визначення вартості/проведення оцінки ј частки у квартирі. У зв`язку із наведеним, просить скаргу задовольнити повністю.

Приватний виконавцем подано до суду заперечення на скаргу. Наводить аргументи про те, що у його провадженні перебуває зведене виконавче провадження, боржником у якому є скаржник. В ході проведення виконавчих дій установлено, що ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності зазначена квартири у розмірі ј частки. У зв`язку із цим така частка була оцінена та виставлена на продаж шляхом проведення публічних торгів. Заперечує проти аргументів скаржника щодо належності йому частки у квартирі на праві спільної сумісної власності, адже у межах спадкової справи було вирішено питання про поділ часток у праві спільної сумісної власності, адже видано свідоцтво про право власності за законом після смерті одного із співвласників на ј частки, а відтак було змінено вид спільної сумісної власності на спільну часткову власність. Відтак не було підстав звертатись до суду із поданням у відповідності до ч. 6 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження». Вважає, що його дії відповідають вимогам виконавчого законодавства, а тому просить у скарзі відмовити.

04 жовтня 2022 року ухвалою суду скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання для розгляду скарги.

У судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав повністю та просить таку задовольнити з підстав викладених у ній.

У судовому засіданні приватний виконавець заперечив проти скарги та просить у такій відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях.

У судове засідання інші учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце цього засідання, а відтак суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у їх відсутності у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, адже їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали додані до скарги та матеріали виконавчого провадження № 62405696, суд прийшов до наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 цього Закону виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням принципів верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд установив, у провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва перебуває зведене виконавче провадження, якому присвоєно № 62405696 від 23 червня 2020 року з примусового виконання виконавчих листів: виданих Подільським районним судом м. Києва 22 червня 2020 року № 758/2418/17 про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 заборгованості за договором позики у розмірі 66637,63 євро, 22 червня 2020 року № 758/ 2418/17 про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5500,00 грн та судовий збір у сумі 5120,00 грн, 22 червня 2020 року № 758/2418/17 про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 заборгованість за договором позики у сумі 64908,13 євро; виданого Святошинським районним судом м. Києва 03 серпня 2022 року № 759/9962/17 про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 судові витрати у сумі 10000,00 грн. Стягувач ОСОБА_7 , боржник ФОП ОСОБА_2 .

У межах виконавчого провадження приватним виконавцем вчинено ряд дій щодо встановлення майна боржника ФОП ОСОБА_2 .

Приватний виконавець Пилипчук В. Г. 01 серпня 2022 року № 312 звернувся із вимогою до Київського міського БТІ про надання інформації про власників нерухомого майна, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 .

Згідно з відповіді КП КМР «КМ БТІ» від 16 серпня 2022 року № 062/14-7017 (И-2022) надано інформацію про право власності на майно, за боржником зареєстровано право спільної сумісної власності на нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 . Дані обставини підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 27 квітня 1994 року, яке видано на підставі розпорядження від 27.04.1994 № 278. Посвідчено право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членів його сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

Скаржник наводить доводи про те, що арешт накладено на ј частки, яка належить ОСОБА_4 , адже його частка у цьому майні не є визначеною та перебуває у спільній сумісній власності.

Однак, із такими доводами суд не погоджується, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

У відповідності до вимог ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Право спільної сумісної власності, як і право спільної часткової власності, може бути припинено в разі виділу частки із майна (статті 370,364 ЦК України) або в разі поділу майна (статті 372,367 ЦК України). Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

17 серпня 2022 року приватним виконавцем уставлено, що ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить ј частка на квартиру АДРЕСА_1 . Підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право на спадщину за законом від 06 квітня 2019 року, виданого Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою Дані обставини підтверджено відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 серпня 2022 року.

17 серпня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пилипчуком В. Г. прийнято постанову про арешт майна боржника у ВП № 62405696. Накладено арешт на нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

29 серпня 2022 року приватний виконавець звертався до Одинадцятої КДНК із запитам № 439 про надання інформації та відповідних документів щодо встановлення частки співвласників у вищеозначеній квартирі. Однак, будь-яка відповідь від Одинадцятої КДНК у матеріалах виконавчого провадження відсутня.

01 вересня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пилипчуком В. Г. у межах виконавчого провадження № 62405696 прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Описано та накладено арешт на майно - ј частку квартири АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_2 .

Отже, суд прийшов до переконання про те, що після визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності за згодою співвласників одного із співвласників відносно зазначеної вище квартири, що відбулось у межах спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 та його частка успадкована ОСОБА_4 на яку зареєстровано право спільної часткової власності, суд прийшов до висновку про те, що право спільної сумісної власності припинилось та виникло право спільної часткової власності у відповідності до ст. 372 ЦК України.

Разом із тим, матеріали справи не містять відомостей про наявність відповідного письмового та нотаріально посвідченого договору між співвласниками про визначення розмір часток, а тому суд приходить до висновку, що їх частки рівні та складають у розмірі по 1/4 .

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року (справа №367/6231/16) частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна.

Щодо доводів скаржника про необхідність визначення частки у майні, що належить йому, у відповідності до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» суд відмічає наступне.

Відповідно до ч.6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Суд повторно відмічає про встановлення належності скаржнику на праві спільної часткової власності ј частки у квартирі АДРЕСА_1 , адже спільна сумісна власність на таку квартиру було припинено, а відтак відсутні підстави необхідності звернення приватного виконавця до суду для визначення частки у відповідності до ч. 6 ст. 48 Закону.

Щодо аргументи скаржника про неповідомлення про результати визначення вартості вартість ј частки майна, суд відмічає наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 28 Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Суд установив, що 08 вересня 2022 року приватним виконавцем направлено повідомлення боржнику ОСОБА_2 № 489, яке містить копію висновку про вартість ј частки квартири. Дані обставини підтверджено списком № 08.09.2022 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих до відділення поштового зв`язку, номер відправлення 434, що підтверджено штампом останнього із датою 08.09.2022.

Отже, суд прийшов до переконання про те, що приватним виконавцем вчинено дії щодо повідомлення скаржника про оцінку вартості майна у відповідності до вимог Закону; такі доводи скаржника спростовані належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах виконавчого провадження, а тому такі суд оцінює критично та не бере до уваги.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи встановлене вище, на основі повно та всебічно досліджених доказів, з урахуванням вимог чинного законодавства, та застосування його до фактичних обставин справи, суд прийшов до переконання про те, що дії приватного виконавця щодо передачі на реалізацію ј частки квартири АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_2 не свідчать про порушення прав боржника, адже його доводи зводяться до власного тлумачення норма права, а вітак дії виконавця не є неправомірними, у зв`язку із чим відсутні підстави для зобов`язання приватного виконавця до вчинення дій щодо зняття, недопущення реалізації ј частки у вищевказаній квартирі до визнання такої частки у судовому порядку у відповідності до ч. 6 ст. 48 закону.

У зв`язку із наведеним, суд прийшов до переконання про те, що у скарзі необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 259, 260, 354, 447-451 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

у скарзі фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчук Віталія Григоровича щодо передання майна на реалізацію - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала проголошена суддею 18 жовтня 2022 року.

Повне судове рішення складено 21 жовтня2022 року.

Суддя О. І. Якимець