Справа № 524/3378/22
Провадження №2/524/2805/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі

головуючого судді Кривич Ж.О.,

секретаря судового засідання Швець Д.С.,

за участі представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кременчуці цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області до ОСОБА_3 про стягнення надмірно отриманих коштів

УСТАНОВИВ:

23.06.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення надмірно отриманих коштів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, як одержувач пенсії за інвалідністю. 26.11.2021 року на адресу управління надійшла довідка з обласної транспортно-радіологічної медико-соціальної експертної комісії про невизнання ОСОБА_3 інвалідом. Виникла переплата пенсії відповідачу за період з 01.09.2021 року по 30.11.2021 року у розмірі 22 262 грн 70 коп. В добровільному порядку відповідач відмовляється повертати вищезазначену переплату.

Ухвалою судді від 06.07.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

05.08.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 28-30).

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області переплату пенсії в розмірі 22 262 грн 70 коп.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги не визнали, вважали, що переплата пенсії виникла не з вини відповідача, а вимога про повернення зайво сплаченої пенсії є неправомірною та безпідставною. Відповдач діяв добросовісно і за таких обставин відсутні правові підстави для утримання з нього суми переплати пенсії.

Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами, встановив такі фактичні обставини справи:

Відповідач ОСОБА_3 з 04.08.2019 року перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримував пенсію по інвалідністю згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Виплати пенсії були проведені по 30.11.2021 року на підставі виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 095068, термін дії якого закінчився 31.08.2021 року, та на підставі Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» щодо продовження виплати пенсій по інвалідності до закінчення дії карантину.

26.11.2021 року на адресу Головного управління надійшла довідка з обласної транспортно-радіологічної медико-соціальної експертної комісії про невизнання ОСОБА_3 інвалідом.

Переплата пенсії виникла за період з 01.09.2021 року по 30.11.2021 року у розмірі 22 262 грн 70 коп.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного:

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Частиною 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Аналіз вказаних норм свідчить, що пенсійне законодавство передбачає можливість повернення надмірно виплаченої суми пенсії у разі неправомірної поведінки пенсіонера або надання ним неправдивих документів для призначення або перерахування пенсії.

Матеріли справи таких доказів не містять, не посилався на них і позивач.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї,пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України обов`язок довести наявність рахункової помилки або недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління, чи надання відповідачем завідомо неправдивих даних або підроблених документів, які стали підставою для переплати пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні пенсії, позивачем надано не було.

Отже, позивачем не доведено факт зловживань з боку відповідача, його винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії.

Натомість, матеріалами справи встановлено, що нарахування пенсії проведено позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки, та за відсутності недобросовісності з боку набувача, у зв`язку із чим до даних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені кошти поверненню не підлягають.

Зазначені висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13 та від 02 липня 2014 року у справі № 6-91 цс 14, постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 517/186/17 та від 28 березня 2018 року у справі № 173/166/17.

Крім того, у справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04, остаточне рішення від 20.01.2012 року) Європейський суд з прав людини у пункті 71 рішення вказав: «… потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Необхідно також звернути увагу, що у рішенні по справі «CAKAREVIC v. CROATIA» (заява №. 48921/13) від 26 квітня 2018 року Європейський суд з прав людини звертав увагу, що у випадку, коли компетентний орган приймає рішення на користь заявника та продовжує здійснювати відповідні платежі, заявник має законні підстави припускати, що отримані платежі є юридично правильними. Також ЄСПЛ підкреслював, що з урахуванням того, що сума, яку отримувала заявниця, була достатньо скромною і витрачена на задоволення основних життєвих потреб, вимога до заявниці про відшкодування суми допомоги, виплаченої помилково компетентним органом, становить надмірний індивідуальний тягар для неї і свідчить про порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не доведено наявність вини з боку відповідача, суд прийшов до висновку, що відповідач є добросовісним набувачем переплачених коштів, а тому вони не підлягають поверненню.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про повернення безпідставно набутих коштів.

На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області до ОСОБА_3 про стягнення надмірно отриманих коштів залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 05.11.2022 року.

Суддя Ж.О. Кривич