Справа № 333/6950/21
Пр. № 2/333/1092/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Сілецького Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ», треті особи: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Юністар-авто», про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної події, витрат на проведення експертного дослідження та стягнення пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

05.10.2021 р. позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ», треті особи: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Юністар-авто», про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної події, витрат на проведення експертного дослідження та стягнення пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, який обґрунтований наступним.

У власності позивача ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу наявний автомобіль «Рено» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

14 жовтня 2020 року о 13 годині 56 хвилин на перехресті вул. Гребельної і вул. Каховської в м. Запоріжжя відбулась дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля «Рено» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням Позивача з автобусом «Мерседес-Бенц» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Після пригоди на обох водіїв було складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 124 КУпАП.

22 січня 2021 року суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі 334/6590/20 було винесено постанову, згідно якої провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 було закрито на підставі ст.38 п.7 ч.1 ст.247 КУпАП - за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно постанови Запорізького апеляційного суду від 15.02.2021 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/6590/20 залишено без змін.

10.03.2021року суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя Фетісовим М.В. по справі № 334/6175/20 було винесено постанову, згідно якої провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно Позивача - ОСОБА_1 було закрито на підставі ст.38 п.7 ч.1 ст.247 КУпАП - за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення була призначена і проведена судова інженерно-транспортна експертиза. Відповідно до висновків експертизи № 9-1068 від 24.02.2021 року в діях водія ОСОБА_3 є порушення п. 8.7.3 г), 12.3 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.

16 квітня 2021 року суддею Запорізького апеляційного суду Гончар О.С. по справі № 334/6175/20 було ухвалено нову постанову, згідно якої постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя скасовано і справу закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Позивач зазначає, що його повністю виправдано, оскільки в його діях немає складу адміністративного правопорушення, а справу відносно водія ОСОБА_3 закрито з нереабілітуючих підстав у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Під час пригоди водій ОСОБА_3 був найманим працівником ТОВ «Юністар - авто» і виконував свої професійні обов`язки водія - керував транспортним засобом - автобусом «Мерседес» і рухався по маршруту №81, перевозячи пасажирів громадським транспортом.

Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Юністар-авто» (а відповідно і водія автобуса «Мерседес» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 ) була застрахована згідно полісу серії АР 5237103 ПрАТ «СК «Оранта-Січ».

Позивач зазначає, що внаслідок пошкодження його автомобіля під час даного ДТП, йому були спричинені матеріальні збитки на суму 130000,00 грн.

25.05.2021з метою отримання страхового відшкодування Позивач звернувся до страхової компанії ПрАТ «СК «Оранта-Січ».

02.07.2021року за вих. № 1183 Позивач отримав письмову відповідь - «Щодо відмови в страховому відшкодуванні» з посиланням на те, що згідно рішень суду справу відносно ОСОБА_3 закрито на підставі закінчення строку накладання адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП, що його вину в скоєнні ДТП не встановлено і не доведено, а в зв`язку з цим зазначена подія не є страховим випадком і на підставі ст.32.1 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де сказано про випадок, коли шкода не відшкодовується за шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Позивач вважає, що зазначене рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування є незаконним, яке порушує права споживачів і є прямим невиконанням договірних умов згідно полісу, нехтуванням чинного законодавства і правових позицій, які сформовані Верховним Судом. Після того, як на водія ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП Позивач ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії «Оранта-Січ» з проханням оглянути його автомобіль на предмет з`ясування розміру спричиненої шкоди і страхового відшкодування. Автомобіль було оглянуто представником страхової компанії, але розмір збитків, а також страхового відшкодування Позивачу повідомлено не було. Це призвело до того, що Позивачу для визначення спричиненої шкоди самостійно, за власний кошт прийшлось звертатись до судового експерта Шахова Олега Володимировича.

Відповідно до висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику, КТЗ № 50 від 31 липня 2021 року: «вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля марки «Рено флуенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 у результаті пошкодження останнього в ДТП 14.10.2020 року складає: 103 783 гривень 45 копійок.

Вартість експертизи відповідно до рахунку № 450 від 22 липня 2021 року становить 2900 гривень.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь: 103783,45 грн. - в рахунок здійснення страхового відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортної події; 2900,00 грн. витрати на проведення експертного дослідження; 4350,60 грн. - пеня за невиплату страхового відшкодування за період з 02.07.2021 р. по 04.10.2021 р.; 1000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, витрати на сплату судового збору у розмірі 1110,34 грн.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2021 р. провадження по справі за даним позовом відкрито, призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, учасникам справи встановлений строк для надання заяв по суті справи.

Відповідач, скориставшись своїм процесуальним правом, надав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що 25 травня 2021р. до Страховика із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся водій автомобіля Renault державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 . Страховиком, за даною справою, було прийняте рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до Закону. У висновку експерта Шахова О.В. має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. У наданому позивачем висновку експерта Шахова О.В. від 31.07.2021р. №50 відсутнє зазначення про те, що він попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Вказаний висновок був складений 31.07.2021, тобто через 9 місяців після ДТП. Позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про збереження транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП 14.10.2010р., в тому ж стані до моменту проведення експертного дослідження в липні 2021 р. Крім того, як вбачається з висновку складеному судовим експертом Шаховим О.В.. вартість відновлювального ремонту та матеріалів визначена в додатках калькуляції, але таких додатків Позивачем до позову додано не було, а отже, не можливо встановити джерела, з яких експертом Шаховим О.В. отримані відомості про вартість матеріалів, необхідних для ремонту та вартість ремонтних робіт. У позовній заяві Позивач зазначає що. Відповідно до висновків експертизи від 24.02.2021р. № 9-1068 в діях водія ОСОБА_3 є порушення п. 8.7.3 г. 12.3 Правил дорожнього руху України, що знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. При цьому, цим же Висновком встановлено, що в діях водія ОСОБА_1 є невідповідність вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. Відповідач вважає, що сума витрат на правничу допомогу зазначена у позові необґрунтована та неспівмірною із реально наданими послугами по факту. На підставі вищевикладеного, відповідач просить повністю відмовити в задоволенні позовних вимог

Треті особи письмових пояснень суду не надавали.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, зазначених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце слухання справи повідомлялись. Представник третьої особи ТОВ «Юністар - авто» надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності.

Суд, вислухав пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

14.10.2020 року о 13 год. 56 хв. в м. Запоріжжя на перехресті вул. Каховської і вул. Гребельної, сталася дорожньо-транспортна подія за участю транспортного засобу «Renault Fluence» д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням позивача по справі, та транспортного засобу «Mercedes-Benz 310 D» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , в результаті якої дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відносно водія ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, з посиланням на порушення ним вимог п. 8.7.2 (ґ) Правил дорожнього руху України. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2021 р., яка постановою Запорізького апеляційного суду від 15.02.2021 р. залишена без змін, провадження по справі №334/6590/20, щодо розгляду даного протоколу, було закрито на підставі ст. 38 КУпАП, в зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. В даних постановах суду обставини вищевказаної дорожньо-транспортної події не досліджувались, факти порушення чи не порушення учасниками ДПТ Правил дорожнього руху, а також їх вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не досліджувались.

Відносно водія ОСОБА_1 , у зв`язку з подіями даної дорожньо-транспортної події, був складений протокол про адміністративне правопорушення, яке передбачене ст. 124 КУпАП, з посиланням на порушенням ним правил дорожнього руху. Постановою Запорізького апеляційного суду від 16.04.2021 р. по справі № 334/6175/20, була скасована постанова Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2021 р. про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, та закрито провадження у цій справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В даній постанові апеляційного суду від 16.04.2021 р. зазначено, що«…В ході апеляційного розгляду досліджено файли відеозаписів відеозйомки, яка велась з автомобіля «Мерседес Бенц» під керуванням водія ОСОБА_3 . Встановлено, що даний автомобіль рухається в правій смузі руху, видимість в напрямку руху нічим не обмежується. При під`їзді до регульованого перехрестя в лівій смузі попутного руху зупиняється на стоп-лінії перед перехрестям автомобіль «Тойота» на миготливе зелене світло світлофора, яке триває 3 секунди, після чого вмикається жовте світло світлофора та із зустрічної смуги починає рух через перехрестя автомобіль «Рено» під керуванням ОСОБА_1 .. При цьому мікроавтобус «Мерседес Бенц» під керуванням водія ОСОБА_3 , перетинаючи стоп-лінію, вже на забороняючий жовтий сигнал світлофора в`їжджає на перехрестя, де відбувається зіткнення з автомобілем «Рено», який при цьому до моменту зіткнення встиг повністю зупинитись, намагаючись уникнути зіткнення. Таким чином, апеляційним судом об`єктивно встановлено відсутність протиправності в діях водія ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, а відтак в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки, виконуючи поворот ліворуч, він не повинен був надавати перевагу в русі автомобілю «Мерседес Бенц 310 Д» під керуванням водія ОСОБА_3 , оскільки на момент початку здійснення маневру водієм ОСОБА_1 для водія ОСОБА_3 горів вже жовтий сигнал світлофора, який забороняв автомобілю «Мерседес Бенц 310 Д» в`їзд на перехрестя, яке перетинав водій ОСОБА_1 . Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_1 не порушував вимоги п.16.6 ПДР України…».

В межах вищевказаної справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , була призначена інженерно-транспортна експертиза. Згідно висновку експерта від 24.02.2021 р., за результатами дослідження постановленого судом запитання, в межах проведення даної інженерно-транспортної експертизи, а саме, чи є в діях водіїв обох автомобілів невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, експертом встановлено, що «…з урахуванням вихідних даних, наданих в матеріалах адміністративної справи, в діях водія автобуса «Mercedes-Benz» ОСОБА_3 маються невідповідності вимогам п.п. 8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному звзку з ДТП…».

З п.п. 8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху України вбачається, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Судом в судовому засіданні досліджений відеозапис відеозйомки, яка велась з автомобіля «Мерседес Бенц» під керуванням водія ОСОБА_3 , на який міститься посилання у вищевказаній постанові Запорізького апеляційного суду від 16.04.2021 р., з якого вбачається, що водій «Мерседес Бенц 310 Д» ОСОБА_3 , в порушення вимог п.п. 8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху України, перетинає стоп-лінію, вже на забороняючий жовтий сигнал світлофора і в`їжджає на перехрестя, внаслідок чого відбувається зіткнення з автомобілем, під керуванням водія ОСОБА_4 .

Оцінивши вищевказані докази по справі, в сукупності, суд дійшов висновку, що вищевказана дорожньо-транспортна подія сталась внаслідок порушення ОСОБА_3 вимог п.п. 8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху України.

Позивач є власником транспортного засобу «Renault Fluence» д.н.з НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

На момент даної дорожньо-транспортної події водій ОСОБА_3 перебував в трудових відносинах з ТОВ «Юністар-авто», остання сталася під час виконання ним своїх трудових обов`язків. Дана обставина, зазначена позивачем, третіми особами ТОВ «Юністар-авто» та ОСОБА_3 , а також відповідачем, не спростовувалась під час судового розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказано, що: «покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

На момент даної дорожньо-транспортної події цивільно-правова відповідальність ТОВ «Юністар-авто», власника автомобіля «Mercedes-Benz 310 D» реєстраційний номер НОМЕР_2 - ТОВ «Юністар-авто», яким керував ОСОБА_3 , була застрахована у ПрАТ «СК «Оранта» згідно з полісом № АР/4725619. Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, визначено у розмірі 130 000,00 грн.

28.10.2020 р. працівниками ПрАТ «СК «Оранта» був оглянутий, за участю позивача, належний останньому транспортний засіб, за результатами якого складений протокол (Акт) огляду транспортного засобу, в якому зафіксовані пошкодження автомобіля, спричинені в результаті цієї дорожньо-транспортної події.

Відповідно до п. 35.1. ст. 35Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 вищевказаного Закону, страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

25.05.2021 з метою отримання страхового відшкодування Позивач звернувся до страхової компанії ПрАТ «СК «Оранта-Січ».Листом ПрАТ «СК «Оранта-Січ» від 02.07.2021 р. за вих. № 1183, відмовлено позивачу в страховому відшкодуванні шкоди, спричиненої вищевказаним ДТП, за вищевказаним з посиланням на п. 1 ст.32 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також зазначено, що згідно рішень суду справу відносно ОСОБА_3 закрито на підставі закінчення строку накладання адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП, що його вину в скоєнні ДТП не встановлено і не доведено, а в зв`язку з цим зазначена подія не є страховим випадком.

09.08.2021 р. позивачем подана скарга на вищевказану відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування до Національного банку України. Листом НБУ від 06.09.2021 р. позивача повідомлено про розгляд цієї скарги, зазначено посилання на п. 1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також, що в ПрАТ «СК «Оранта-Січ» не було законних підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки вина водія ОСОБА_3 у даному ДТП не встановлена документом, що визначає його вину та передбачає будь-який вид юридичної відповідальності. Також позивачу роз`яснено його право оскаржити рішення страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що вищевказане рішення страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачем в судовому порядку не оскаржувалося.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 зазначеного Закону України, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З аналізу вищевказаного п. 36.5 ст. 36 Закону України вбачається, що необхідною умовою для її застосування є наявність вини страховика.

Згідно з п. 1 ст.32 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Зі встановлених судом обставин, вбачається, що на момент звернення позивачем із заявою до ПрАТ «СК «Оранта-Січ» про виплату страхового відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок даного ДТП, вина водія ОСОБА_3 , який керував забезпеченимПрАТ «СК «Оранта-Січ» транспортним засобом, у вищевказаній дорожньо-транспортній події не була встановлена в судовому порядку. В постановах суду по зазначеним справам про адміністративне правопорушення, не встановлювалось порушення якого саме правила дорожнього руху ОСОБА_3 стало причиною даного ДТП. Дані обставини встановлені судом лише під час розгляду цієї судової справи. З огляду на зазначене, відповідач не визнав майнові вимоги позивача та дотримуючись вимог п. 1 ст.32 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що вина страховика у нездійсненні страхового відшкодування на підставі заяви позивача від 25.05.2021 р. відсутня, тому немає підстав для застосування положень п. 36.5 ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в даному випадку.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заявленої пені не підлягають задоволенню.

Відповідно до висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику КТЗ, № 50 від 31 липня 2021 року складеного експертом ОСОБА_5 , вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Renault Fluence» д.н.з НОМЕР_1 , у результаті пошкодження останнього в ДТП 14.10.2020 року, складає: 103 783 гривень 45 копійок. Вартість проведення вищевказаного експертного дослідження складає 2900,00 грн.

Дослідивши вищевказаний висновок, суд визнає його належним доказом по справі, оскільки він складений уповноваженою кваліфікованою особою судовим експертом, описані експертом пошкодження співпадають з описом пошкоджень, зазначеним у вищезгаданому протоколі огляду транспортного засобу від 28.10.2020 р. Відповідачем, на спростування визначеної експертом ОСОБА_5 суми збитку, суду належних доказів не надано. Клопотань про проведення судової експертизи для визначення суми збитків, спричиненої даним ДТП, відповідачем під час судового розгляду цієї справи не заявлялось.

В своїх висновках Верховний Суд, в тому числі у постанові від 14.12.2021 р. по справі № 147/66/17 (п.85-86), послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

На підставі досліджених судом доказів, встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної події, яка сталася з вина водія ОСОБА_3 , був пошкоджений належний позивачу автомобіль та спричинена матеріальна шкода на суму 103 783 гривень 45 копійок. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу, яким керував водій ОСОБА_3 , застрахована ПрАТ «СК «Оранта-Січ». Розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 103783,45 грн. - в рахунок здійснення страхового відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортної події та 2900,00 грн. - витрати на проведення експертного дослідження обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Враховуючи положення ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати.

Позивачем при поданні цього позову понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1110,34 грн.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно яких, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача, підлягають стягненню витрати на сплату судового збору у розмірі 1065,92 грн.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України, суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правового висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача у відзиві на позов послався, що витрати позивача на правову допомогу є завищеними та необґрунтованими, при цьому з обґрунтованим клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, до суду не звернувся.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на зазначене, положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

Позивачем зазначено, що ним понесені наступні витрати на правову допомогу у загальному розмірі 10 000,00 грн.:

- оплати за дослідження нормативно-правової бази судової практики, підготовка та написання скарги до НБУ, МТСБУ, підготовка та подача позову та додатків до нього 6000,00 грн.;

- участь представника адвоката у судових засіданнях по справі: 09.12.2021 р., 16.02.2022 р., 11.05.2022 р., 19.05.2022 р.- по 1000,00 грн., за кожне судове засідання, в загальній суми 4000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано:

- договори про надання правової допомоги від 16.10.2020 р., укладеного між позивачем та адвокатом Кальнім Д.С. та додаток №1 до нього, в якому вони погодили між собою наступні вартість робіт і послуг, які надає адвокат:

- дослідження нормативно-правової бази, судової практики в разі закриття кримінальної справи за відсутністю складу кримінального правопорушення в діях водія -500 гривень за годину роботи;

- підготовка та написання скарг до НБУ в разі відмови страхової компанії у виплаті страхового відшкодування- 500 гривень за годину роботи;

- надання консультацій для подальшого вирішення спору - безкоштовно, не залежно від результатів проведеної попередньої роботи.

- підготовка, подача позовної заяви, компанування документів для сторін - 500 гривень за 1 годину роботи.

- копію договору про надання правової допомоги від 17.10.2021 р.;

- ордер адвоката на надання правової допомоги;

- копію свідоцтва про право ОСОБА_2 на заняття адвокатською діяльністю;

- детальний опис виконаних робіт адвокатом Кальній Д.С. на виконання умов вищевказаних договорів, а саме:

- дослідження нормативно-правової бази, судової практики з приводу досудового вирішення спору з страховою компанією ( вартість послуги 1500 гривень по 500 гривень за годину, витрачено 3 години);

- підготовки скарги на дії страховика в НБУ, МТСБУ (вартість послуги 1500 гривень витрачено 3 години. Вартість години роботи - 500 гривень);

- підготовки і подачі позовної заяви до Комунарського районного суду м.Запоріжжя. (вартість послуги 3000 гривень витрачено 6 годин, вартість однієї години роботи - 500 гривень). Період виконання з 01.10.2021 року по 04.10.2021 року.

- участь у судових засіданнях в Комунарському районному суді м.Запоріжжя

09.12.2021 року, 16.02.2022 року по 1000 гривень за засідання, загалом -2000 гривень;

- участь у судовому засіданні 11.05.2022 року - 1000 гривень.

- участь у судовому засіданні 19.05.2022 року - 1000 гривень.

Відповідно до даного детального опису, станом на 19.05.2022 року на підготовку і розгляд цивільної справи № 333/6950/21 року позивач ОСОБА_1 витратив коштів на правову допомогу в розмірі 10 000 гривень;

- Акти приймання-передачі наданих правничих послуг та квитанції про оплату цих послуг від 04.10.2021 р. у розмірі 6000,00 грн.; від 09.12.2021 у розмірі 1000,00 грн., 16.02.2021 р. у розмірі 1000,00 грн.; 11.05.2022 р. у розмірі 1000,00 грн.; 19.05.2022 р. у розмірі 1000,00 грн.

Оцінивши вищевказані докази, надані позивачем, на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу, враховуючи критерії визначення та розподілу судових витрат, а також відсутність обґрунтованого клопотання відповідача про зменшення цих витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на суму 9000,00 грн. Вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у вигляді участі в судовому засіданні 16.02.2022 р. у розмірі 1000,00 не підлягають задоволенню, оскільки дане судове засідання не відбулося 16.02.2022 р. у зв`язку з перебуванням судді Наумової І.Й., в період з 14.02.2022 р. по 18.02.2022 р., в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню, про що адвокат Кальній Д.С., зазделегідь до дати судового засідання, був повідомлений секретарем судового засідання.

Керуючись ст. ст. 141, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ», треті особи: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Юністар-авто», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної події, витрат на проведення експертного дослідження та стягнення пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_4 , грошові кошти у розмірі 103783,45 грн. - в рахунок здійснення страхового відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортної події; 2900,00 грн. витрати на проведення експертного дослідження; 9000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу; 1065,92 грн. - витрати на сплату судового збору, що в загальній сумі складає 116 749,37 грн. (сто шістнадцять тисяч сімсот сорок дев`ять гривень 37 копійок).

В інші частині заявлені позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 13.06.2022 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова