ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6950/22
провадження № 2/753/5321/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецька О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженняу відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Кегичівське», третя особа: приватне акціонерне товариство «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, Фермерського господарства «Кегичівське», третя особа: приватне акціонерне товариство «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 17 169 грн., суму матеріальних збитків в розмірі 1 007 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., та судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18.02.2021 року в м. Києві по вул. Срібнокільська, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить Фермерському господарству «Кегичівське», водій ОСОБА_2 та автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням власника ОСОБА_1 . Вина водія, ОСОБА_2 ,у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 03.03.2021 р. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 . Відповідно до рахунку-фактури №4832 від 22.04.2021 р. ТОВ «Олімп Мотор» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 23 425 грн.

Оскільки, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП за шкоду заподіяну здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп», згідно із полісом ЕР-126646555, остання прийняла рішення про виплату на користь позивача відшкодування в сумі 3 656 грн. Зазначає, що ОСОБА_2 добровільно відшкодував позивачу франшизу в розмірі 2 600 грн.

Оскільки розмір заподіяних збитків перевищує сплачену ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп»суму відшкодування, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка складає 17 169 грн.

Крім того, зазначає, що поніс додаткові витрати на послуги СТО за проведення дефектування автомобіля в розмірі 935 грн., на виготовлення копій додатків до пропозиції про сплату боргу в розмірі 33 грн. та на поштове відправлення листів в розмірі 39 грн., що просить стягнути з відповідача. Вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано моральної шкоди, яку позивач оцінює в 10 000 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.07.2020 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

31.08.2022 р. від представника відповідачанадійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача заперечує щодо задоволення позову. Зазначив, що ОСОБА_2 ніколи не перебував у трудових відносинах з відповідачем, на підтвердження чого надав відповідну довідку.

14.09.2022 р. від представника позивача до суду надійшла заява про збільшення, в якій зазначено, що згідно з рахунком-фактури №ST22009663 від 13.09.2022 р. ТОВ «Автосаміт на Столичному» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП збільшилась та складає 31 577 грн., у зв`язку із чим просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 31 577 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Третя особи в судове засідання не прибула, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, причини неявки не відомі.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що 18.02.2021 року в м. Києві по вул. Срібнокільська, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить Фермерському господарству «Кегичівське», водій ОСОБА_2 та автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 03.03.2021 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с.3)

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина водія транспортного засобу «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 у скоєнні ДТП є підтвердженою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 .

Відповідно до рахунку-фактури №ST22009663 складеного 13.09.2022 р. ТОВ «Автосаміт на Столичному» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 31 577 грн. 59 коп.

Як вбачається із матеріалів справи, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП за шкоду заподіяну здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп», згідно із полісом ЕР/126646555.(а.с.4)

З матеріалів справи вбачається, ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» прийняло рішення про виплату на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 3 656 грн. 06 коп.

Вбачається, що позивач як на підставу своїх вимог, посилається на обов`язок відповідача відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДТП, яка сталась з вини водія ОСОБА_2 .

Разом з цим, в матеріалах справи міститься копія довідки №19/08, видана 19.08.2022 р. фермерським господарством «Кегичівське», в які зазначено, що ОСОБА_2 не знаходився та знаходиться в трудових відносинах з фермерським господарством «Кегичівське».

Так, надаючи правову кваліфікацію встановленим фактичним обставини справи викладеним вище, суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.ч. 1-2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи із наведених норм права, шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 6 листопада 2013 року № 6-108цс13.

Крім того, вищевказане в повній мірі відповідає висновкам зробленим в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2018 р. у справі № 534/872/16.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року № 4 при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому доказів того, що ОСОБА_2 на дату ДТП, виконував трудові обов`язки керуючи автомобілем, що належить відповідачу як роботодавцю матеріали справи не місять.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинстава є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинстава - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, належних доказів виконання ОСОБА_2 , на момент ДТП трудових обов`язків під час керування належним відповідачу як роботодавцю автомобілем, позивачем не подано та не встановлено судом в ході розгляду справи.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом надана правова оцінка твердженням та посиланням позивача, у зв`язку із чим суд не приймає їх до уваги, оскільки обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог не знайшли свого підтвердження підчас судового розгляду справи та спростовуються матеріалами справи.

З огляду на те, що основна вимогапро стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягає, в задоволені похідних вимог про стягнення суми матеріальних збитків та моральної шкоди слід вдмовити.

Крім того, позивачем належними та допустимими доказами (ст. ст. 77, 78 ЦПК України) не доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача (відповідача) та вини останнього в її заподіянні.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, а тому не підлягають задоволенню.

05.09.2022 року представник відповідача Щеглов Д.С. подав до суду заяву про компенсацію відповідачу здійснених ним судових витрат, пов`язаних з розглядом даної цивільної справи, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Фермерського господарства «Кегичівське» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмрі 10 000 грн.

Представник позивача заперечував щодо стягнення з позивача витрат на професійну правничу правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Таку правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі 910/4201/19.

Для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару. Лише рахунку замало. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію Договору про надання правової (юридичної) допомоги № 1 від 18.08.2022 р., укладеного між фермерським господарством «Кегичівське» та адвокатським бюро «Дмитра Щеглова» (а.с.42); копію ордеру на надання правової допомоги (а.с.38);копію рахунку фактури за Договором про надання правової (юридичної) допомоги № 1 від 18.08.2022 р. на суму 10 000 грн. (а.с.39); копію платіжного доручення від 02.09.2022 р. на суму 10 000 грн.(а.с.40)

Разом з тим, позивачем не додано детального опису робіт (наданих послуг) та акту виконаних робіт, у зв`язку із чим вимога сторони відповдіача про стягненя витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в стягненні витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1172 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 77-83, 89, 95, 141, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Кегичівське», третя особа: приватне акціонерне товариство «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА