Провадження № 2/127/1459/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Матвеєвій А.В.,

за участі прокурора Лавренюк Ю.В.,

представника позивача Бея Д.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом заступника керівника Вінницької окружної прокуратури, подану в інтересах держави в особі Вінницькій міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів у відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої особи від злочину,-

В С Т А Н О В И В:

Вінницька окружна прокуратура, в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів у відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої особи від злочину в розмірі 12 402,08 грн на підставі положень ст. 1166, 1206 ЦК України, Закону України «Про місцеве самоврядування», Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545 (545-93-п).

Свій позов мотивувала тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.11.2021 у справі №127/25502/21 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Згідно ухвали суду, яка набрала законної сили 11.11.2021, ОСОБА_1 02.05.2021 близько 16 години 15 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 211440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Лесі Українки в с. Стадниця Вінницької територіальної громади Вінницького району, під час повороту на вулицю Богдана Хмельницького, на заокругленій ділянці дороги, не врахувала дорожню обстановку, не вибрала безпечну швидкість керованого нею транспортного засобу, внаслідок чого здійснила виїзд на праве узбіччя, де допустила наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка рухалась по правому узбіччю вулиці Богдана Хмельницького в напрямку вулиці Вишневої.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді: «сполучна травма тіла: садна шкіри обличчя, голови, лівої гомілки, закриті переломи вертлюгової западини зліва, верхньої та нижньої гілок лобкової кістки справа», які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла ОСОБА_2 з 02.05.2021 по 18.05.2021 (16 ліжко-днів) перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», що підтверджується відповідною довідкою вказаного закладу №488/01.26 від 28.04.2022.

Згідно з вказаною довідкою середня вартість одного ліжко-дня у отоларингологічному відділенні за вказаний період становила 775, 13 гри.

Таким чином, вартість лікування ОСОБА_2 у травматологічному відділенні КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» склала 12402,08 грн.

Позивач вважає, що вказані обставини свідчать про те, що Вінницькій міській раді, яка представляє інтереси громади та є власником закладу охорони здоров`я, завдано матеріальних збитків у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення, що полягали у витратах на лікування потерпілого від даного кримінального правопорушення, а тому просить позов задовольнити. При цьому наголошує, що Вінницька міська рада не вживала заходів щодо стягнення цих витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Малозначними справами є, зокрема, справи про розірвання шлюбу, згідно із п. 4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 21.06.2022призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 21.09.2022 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали, аргументуючи мотивами, викладеними в позовні заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

А тому, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 02.05.2021 близько 16 години 15 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 211440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Лесі Українки в с. Стадниця Вінницької територіальної громади Вінницького району, під час повороту на вулицю Богдана Хмельницького, на заокругленій ділянці дороги, не врахувала дорожню обстановку, не вибрала безпечну швидкість керованого нею транспортного засобу, внаслідок чого здійснила виїзд на праве узбіччя, де допустила наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка рухалась по правому узбіччю вулиці Богдана Хмельницького в напрямку вулиці Вишневої.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді: «сполучна травма тіла: садна шкіри обличчя, голови, лівої гомілки, закриті переломи вертлюгової западини зліва, верхньої та нижньої гілок лобкової кістки справа», які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.11.2021 у справі №127/25502/21 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

З довідки КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» від 28.04.2022 № 488/01.26 слідує, що ОСОБА_2 перебувала на лікуванні у травматологічному відділенні КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої допомоги» з 02.05.2021 по 18.05.2021. Середня вартість одного ліжко-дня у вказаному відділенні становить 775,13 грн, фактично проведено 16 ліжко-днів, вартість лікування хворого за цей період становить 12 402,08 грн.

12.05.2022 Вінницька окружна прокуратура звернулась з листом до Вінницької міської ради в якому просила надати інформацію про відшкодування у добровільному порядку ОСОБА_1 до бюджету Вінницької міської територіальної громади шкоди у вигляді витрат, понесених КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої допомоги» на лікування потерпілої ОСОБА_2 , а також інформацію з приводу проведення Вінницькою міською радою претензійно-позовної роботи для відшкодування завданої шкоди (лист Вінницької окружної прокуратури Вінницької області від 12.05.2022 № 50/4212 вих-22).

З листа Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19.05.2022 № 01/00/011/122232 слідує, що Вінницька міська рада з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, до ОСОБА_1 не зверталась, а кошти, що витрачені Вінницькою міською клінічною лікарнею швидкої допомоги на лікування потерпілої від злочину вчиненого ОСОБА_1 в добровільному порядку до бюджету Вінницької міської територіальної громади не відшкодовані.

КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої допомоги» є закладом охорони здоров`я комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної спеціалізованої медичної допомоги населенню в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та Статутом, який затверджений рішенням Вінницької міської ради від 29 січня 2021 року № 161 затверджено статус Комунального некомерційного підприємства «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги». Відповідно до п. 1.1 вказаного Статуту, КНП «ВМКЛ ШМД».

Згідно п. 1.2, 1.4 цього Статуту, підприємство є власністю Вінницької міської територіальної громади, власником підприємства є Вінницька міська територіальна громада в особі Вінницької міської ради.

Положеннями статті 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Згідно з ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Ч. 3 ст.1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Як роз`яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року № 11 судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545.

Цим Порядком передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 545 визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 545 визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства.

Отже, витрати понесені на лікування ОСОБА_2 підлягали відшкодуванню за рахунок ОСОБА_1 , однак останньою ці витрати в добровільному порядку відшкодовані не були.

Вінницька міська рада з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_1 до суду не зверталась.

Ч. 3,4 ст.56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до вимог статті 131-1 Конституції України, прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, у тому числі, представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Підставою представництва прокурором інтересів держави у суді відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» є не здійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з статтею 1 цього Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону).

Як було зазначено вище пункт 3 Порядку № 545 містить пряму вказівку про те, що сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Тобто, у даному випадку незалежно від причин не звернення з відповідним позовом закладу охорони здоров`я прокурор мав право на звернення з цим позовом на підставі закону.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятої 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35).

Згідно з статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Матеріали справи свідчать, що підставою звернення прокурора до суду є не належне виконання Вінницькою міською радою свої повноваження щодо вжиття заходів з відшкодування у встановленому законом порядку витрат комунального закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.

Отже, в цьому випадку необхідність захисту інтересів держави прокурором полягає у необхідності відновлення законності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства (у цьому випадку місцевої громади) й особи, винними діями, якої завдано шкоди здоров`ю потерпілого, на лікування якого витрачені кошти комунального закладу охорони здоров`я, та відновлення порушеного порядку відшкодування таких витрат, що відповідає принципу, закріпленому у Конституції України, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Враховуючи те, що фінансування закладу охорони здоров`я здійснюється за рахунок коштів міського бюджету, а тому відсутність відшкодування коштів, витрачених на лікування потерпілої від злочину, є порушенням прав територіальної громади міста Вінниці. Вінницька міська рада, як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, не вжила заходів щодо стягнення вищевказаних витрат, тому у прокурора наявні обґрунтовані підстави для звернення до суду з даним позовом.

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, відповідач визнала позов, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, вина ОСОБА_1 у вчинені злочину встановлена ухвалою суду, яка набрала законної сили, розмір витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, доведений в судовому порядку та в добровільному порядку ОСОБА_1 не відшкодовано.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір в сумі 496,20 гривень слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1166, 1206 ЦК України, Законами України «Про місцеве самоврядування», «Про прокуратуру», Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 №545 (545-93-п), ст. 12, 81-82, 141, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов заступника керівника Вінницької окружної прокуратури, подану в інтересах держави в особі Вінницькій міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів у відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої особи від злочину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницької міської ради кошти на відшкодування понесених Комунальним некомерційним підприємством «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої допомоги» витрат на стаціонарне лікування потерпілої особи від злочину в сумі 12 402,08 гривень на рахунок Комунального некомерційного підприємства «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої допомоги» НОМЕР_2 , відкритого в АБ «Укргазбанк» м. Київ, ЗКПО 01982749, МФО 320478.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач Вінницька міська рада, вул. Соборна, 59 м. Вінниці, .

Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомо.

Повний текст судового рішення складено 07.11.2022.

Суддя О.О. Жмудь