Справа № 342/567/22
Провадження № 2/342/395/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючої судді Ульяніч І.В.,

секретаря судового засідання Скіцько С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про визнання права власності на часту житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та просить визнати за нею право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (в порядку спадкування за заповітом та частку у майні бувшого колгоспного двору) по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_4 . Згідно заповітного розпорядження від 11.08.2000 року, складеного у Поточищанській сільській ралі, мати позивачки заповіла все своє майно позивачці. Даний заповіт ніким не скасований і не відмінений. 28.08.2004 року у зв`язку із реєстрацією шлюбу, позивачці було присвоєне прізвище - « ОСОБА_5 », а в подальшому після розірвання шлюбу прізвище позивача не змінювалося. Після смерті матері позивача - спадкодавця ОСОБА_4 , позивачка звернулася до Городенківської районної державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини. Однак Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.04.2021 року Державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори позивачці відмовлено у оформленні спадкових прав на спадковий житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, що дане господарство відноситься до колгоспного двору, головою якого була спадкодавець, однак частки у цьому господарстві не визначені. Згідно Довідки №12-354 від 14.06.2022 року, виданої Поточищенським старостинським округом, у домогосподарстві станом на 15.04.1991 року по АДРЕСА_2 ) були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - голова двору (спадкодавець), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - син (відповідач); ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка (позивач за первісним позовом); ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син (відповідач). Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, спадкодавцю - ОСОБА_4 , належала - 1/4 частка у дворі бувшого колгоспного двору. Це є спадкове майно, на яке має право згідно заповіту позивач. Крім цього, позивачу належить у даному господарстві - ј частка як члену колгоспного двору. Таким чином, позивач має право на Ѕ частку (1/4 +1/4) у господарстві, де ј частка - це спадкове майно після смерті матері сторін - ОСОБА_4 , та ј частка - частка члена колгоспного двору. Відповідачам належить по ј частці у господарстві як членам колгоспного двору. 3 огляду на відсутність можливості вирішити даний спір у інший спосіб, позивач змушена звертатися до суду із даним позовом.

Ухвалою Городенківського районного суду від 02.08.2022 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, 31.08.2022 подали до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 та просять визнати за кожним із них право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Зустрічний позов мотивований тим, що вказане житлове господарство дійсно належало колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_4 . Станом на 15.04.1991 (час припинення колгоспних дворів) у даному господарстві проживали: голова сім`ї ОСОБА_4 , дочка - відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_7 та брати - позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Виходячи з вимог закону, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по по АДРЕСА_1 належав чотирьом членам колгоспного двору по ј частині кожному. Відповідачці за зустрічним позовом ОСОБА_1 належала ј частка житлового господарства та згідно заповіту ОСОБА_4 , вона успадкує належну їй ј частку.

Ухвалою суду від 01 вересня 2022 р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися.

Позивачка/відповідачка ОСОБА_1 , у заяві, поданій до суду 27.09.2022, просила розгляд справи проводити без її участі та зазначила, що позов підтримує. Позовні вимоги позивачів за зустрічним позовом просила задоволити.

Відповідачі/позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представник адвокат Вань І.Р. не прибули у заяві, яка надійшла 31.10.2022 року на електронну адресу суду Вх.ЕП №3415/22, розгляд просили проводити у їх відсутності. Просили суд позовні вимоги ОСОБА_1 за первісним позовом задовільнити.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України,відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Із копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 10 березня 1990 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 14 лютого 1990 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами , який розташований в АДРЕСА_3 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 . Житловий будинок знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , про що свідчить довідка № 12-375, видана 14.06.2022 Поточинським старостинським округом Городенківської міської ради.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період видачі вищезгаданого свідоцтва про право особистої власності на будинко володіння (з 31.01.1966 по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56.

Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Копією виписки з по господарської книги Поточищенської сільської ради за 1991-1995 роки, виданою Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради, стверджується, що суспільна група господарства,розташованого по АДРЕСА_3 .

Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору.

Станом на 15.04.1991 в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані: голова сім`ї ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що стверджується довідкою № 12-354, виданою 14.06.2022 Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради.

З наведеного слідує, що даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , на праві сумісної власності в рівних частках по 1/4 кожній.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_5 », актовий запис за № 6 від 28 серпня 2004 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 28.08.2004 Поточищенською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Даний шлюб розірвано рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 06.07.2020 у справі № 342/443/20, яке набрало законної сили 07.08.2020, після розірвання шлюбу ОСОБА_9 залишено прізвище « ОСОБА_5 ».

За заповітом, посвідченим 11.08.2000 секретарем Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в журналі реєстрації нотаріальних дій за № 36, ОСОБА_4 , жителька с. Поточище Городенківського району, Івано-Франківської області, належний їй жилий будинок з надвірними спорудами в с. Поточище, присадибну земельну ділянку, земельні та майнові паї та все інше нерухоме та рухоме майно, на що вона згідно закону матеме право, заповіла дочці ОСОБА_6 . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 44685259 (номер в реєстрі нотаріальних дій 36), що стверджується копією Інформаційної довідки № 63488400 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 09.02.2021 державним нотаріусом Капріян С.В.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 287 від 26 грудня 2020 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з нею були зареєстровані: дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онук ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується довідкою №12-355, виданою 14.06.2022 Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради.

Родинні відносини між позивачкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та спадкодавцем ОСОБА_4 , як дочкою та матір`ю, підтверджують копії: свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_3 , виданого 06 лютого 1971 р., де зазначено, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , запис за № 1 від 6 лютого 1971 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження; копією свідоцтва про одруження позивачки серії НОМЕР_4 , виданого 28 серпня 2004 р., де зазначено, що після одруження ОСОБА_12 та ОСОБА_6 прізвище чоловіка « ОСОБА_5 », прізвище дружини « ОСОБА_5 »; копією рішення Городенківського районного суду, яке набрало законної сили 07.08.2020 року по справі №342/443/20, згідно якого прізвище позивачки/відповідачки після розірвання шлюбу із ОСОБА_12 залишилося « ОСОБА_5 ».

Отже, позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, крім того, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Спадкоємців, які відповідно до ч.1ст.1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_4 та прийняли спадщину,- судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із копії спадкової справи № 49/2021, наданої суду державним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Капріян С.В., вбачається, що позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, яка прийняла спадщину, 09.02.2021 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 .. Копією Витягу № 63488461 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 09.02.2021 державним нотаріусом Капріян С.В., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 67178737 (номер у нотаріуса 49/2021), спадкодавець ОСОБА_4 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_4 входить 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала їй як члену колишнього колгоспного двору.

Підставою звернення позивачки-відповідачки до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Капріян С.В., від 20 жовтня 2021 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з посиланням на те, що частка померлої в житловому будинку не визначена.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 12.08.2021, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1969 р., господарські будівлі та споруди в 1974-1975 р. Ринкова вартість даного житлового будинку з надвірними спорудами станом на 26.05.2022 становить 96960 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я».

За вищезгаданим господарством закріплена земельна ділянка площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка виділялась ОСОБА_4 , про що свідчить довідка № 12-652, видана 20.10.2022 Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Досліджені судом докази підтверджують, що позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 успадкувала 1/4 частки у житловому будинку по АДРЕСА_1 , яка належала померлій, як члену колишнього колгоспного двору, однак через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частка померлої в ньому не визначена, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дану частку нерухомого майна. Крім того, ОСОБА_1 належить 1/4 частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 2/4 частки (або 1/2 частка).

Також судом встановлено, що позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , правомірно набули право власності кожний на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , як члени колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд має належні підстави для повного задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_1 за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення.

На підставі ст.ст.120, 123, 563 ЦК УРСР (1963р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 347, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003р.), керуючись ст. ст. 76, 81, 82, 193, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок - на частку в порядку спадкування та частку у майні бувшого колгоспного двору - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 2/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківський район), Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

- відповідач-позивач ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківський район), Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

- відповідач-позивач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Повний текст судового рішення складено 10.11.2022.

Суддя: Ульяніч І. В.