Справа №173/1286/21
Провадження №2/173/50/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

при секретареві - Рудовій Л.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1 .

Відповідача - ОСОБА_2

Представника відповідача - адвоката Пантилеєнко З.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини і за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , представник позивача, адвокат Пантилеєнко Златоміра Сергіївна до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю,-

ВСТАНОВИВ:

16.07.2021 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 , з позовом про визначення місця проживання дитини до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради.

04.08.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

05.08.2021 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 11.10.2021 року.

23.09.2021 року відповідачем подана зустрічна позовна заява.

04.10.2021 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області зустрічна позовна заява прийнята до спільного розгляду з первісною позовною заявою.

24.09.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

21.12.2021 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 24.02.2022 року.

24.02.2022 року розгляд справи відкладений до 01.06.2022 року.

01.06.2022 року в судовому засіданні оголошена перерва до 20.07.2022 року для забезпечення явки в судове засідання малолітньої дитини.

20.07.2022 року в судовому засіданні оголошена перерва до 03.10.2022 року.

03.10.2022 року в судовому засіданні оголошена перерва до 20.10.2022 року.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

20.10.2022 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно заявлених позовних вимог за первісною позовною заявою позивач просить: визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: В період 22 вересня 2007 року по 31 жовтня 2014 року він з перебував у шлюбі з громадянкою ОСОБА_4 .

31 жовтня 2014 року за рішенням Верхньодніпровського районного суду шлюб між нами було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 11.11.2014 року.

В період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , виданого виконкомом Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 12.03.2009 року, актовий запис № 10. У графі «батько» записано його - ОСОБА_1 .

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 став проживати разом з матір`ю.

У 2016 році наш син пішов до першого класу Новомиколаївської середньої школи, а у 2017 році, в зв`язку з переїздом колишньої дружини до м. Дніпро (Дніпропетровська) вона перевела сина до 2 класу середньої школи АДРЕСА_1 . На теперішній час син ходить до 6 класу вказаної школи та мешкає разом з матір`ю у АДРЕСА_2 .

Після розірвання шлюбу з ним, відповідачка уклала новий шлюб та змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 .

Його син, ОСОБА_3 , фактично без реєстрації постійно проживає разом з матір`ю, а також іще з п`ятьма сторонніми особами у невеликому будинку за вищевказаною адресою. В будинку, крім сина проживає теперішній чоловік відповідачки, двоє його батьків, а також брат чоловіка відповідачки.

Під час спілкування з сином останній часто скаржиться йому на те, що йому некомфортно мешкати в будинку з сторонніми людьми та він бажає мешкати разом із ним. Син добре навчається у школі, самостійний та самоорганізований. Він активний, захоплюється туризмом та бажає займатися спортом, але не відвідує ніяких секцій та гуртків, так як його мати - відповідачка по справі, не приділяє цьому питанню достатньої уваги.

Стосовно себе зазначає, що він зареєстрований у власній квартирі в АДРЕСА_3 , але на теперішній час тимчасово мешкає в АДРЕСА_4 , яку винаймає. Він працює в ПрАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в м. Дніпро в Амур Гавані, місце роботи апаратник обробки зерна, отримує стабільну заробітну плату в розмірі 10000 гривен, режим роботи - два дні робочих, два дні вихідних. На обліку у лікаря - нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Квартира, в якій він тимчасово мешкає, обладнана усім необхідним для постійного проживання сина, в квартирі є окрема кімната для нього, яка відповідає санітарним вимогам та нормам, є ванна кімната, кухня, санвузол. Поруч з місцем проживання є дві середні школи, які син може відвідувати безперешкодно: однак із шкіл під АДРЕСА_5 (приблизно 1000 метрів від будинку).

За таких обставин, та з урахуванням думки сина, який бажає мешкати разом з ним, вважає, що проживання з ним сина не буде суперечить його інтересам та вимогам діючого законодавства та міжнародним правовим нормам, що й стало підставою звернення до суду.

Відповідач ОСОБА_2 , звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, згідно якої просить : визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з його матір`ю, ОСОБА_2 за її місцем проживання.

В обґрунтування позовних вимог за зустрічною позовною заявою посилається на наступне: 22 вересня 2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблений відповідний актовий запис за № 16 та було видане виконкомом Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області Свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 від 22.09.2007 року.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 і 12.03.2009, виданим виконкомом Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Оскільки спільне життя Позивача та Відповідача не склалося через відсутні взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя, 31 жовтня 2014 року за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області по справі № 173/1410/14-ц шлюб між Сторонами було розірвано, прізвище залишила « ОСОБА_5 ».

Як вбачається з рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області про розірвання шлюбу дитина після розірвання шлюбу, за взаємною згодою сторін залишилася з матір`ю.

Спочатку Позивачка проживала разом з сином за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_6 , разом зі своїми батьками.

06.11.2015 року ОСОБА_4 одружилась з ОСОБА_2 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим виконкомом Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області НОМЕР_4 від 06.11.2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у подружжя ОСОБА_6 народилась спільна дитина ОСОБА_8 , підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 від 01.03.2016 року, виданим виконкомом Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

З 2018 року ОСОБА_2 проживає однією сім`єю разом з чоловіком, ОСОБА_2 та двома дітьми, ОСОБА_3 (12 роів) і ОСОБА_8 (5 років) за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ними в одному будинку проживають батьки чоловіка, ОСОБА_9 і ОСОБА_2 .

З 2018 року ОСОБА_3 навчається у Комунальному закладі освіти «Середня загальноосвітня школа № 116», м. Дніпро, вул. Передова, 601 за місцем фактичного проживання і по сьогоднішній день.

Згідно характеристики учня 6-А класу КЗО «СЗШ № 116» ОСОБА_3 , останній школу відвідує регулярно, навчається добре, активний та відповідальний. ОСОБА_2 , мати дитини, завжди цікавиться навчанням хлопця, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям дитини. Батька дитини, ОСОБА_1 в школі ні разу не бачили, з класним керівником та вчителями не спілкується.

За місцем проживання сім`я « ОСОБА_6 » характеризується позитивно, ведуть здоровий спосіб життя, виховують двох синів, є доброю матусею, що підтверджується актом підписаним сусідами від 07.09.2021 року та характеристикою, підписаною головою квартального комітету від 07.09.2021 року.

ОСОБА_2 з 03.02.2020 року працює в ТОВ «Торговий дім «Хлібзавод № 10» з 01.01.2021 року, на даний момент займає посаду майстра цеху. На роботі характеризується як комунікабельний відповідальний, націлений на результат робітник.

Чоловік ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , працює мотористом ТОВ «Торговий Дім «Хлібозавод №10» з 01.01.2021 року, за час роботи проявив себе працелюбним, відповідальним, доброзичливим, уважним та тактовним, як в роботі так і до людей які з ним працюють, що підтверджується довідкою про заробітну плату, характеристикою від 07.09.2021 року.

На даний момент Позивачка за зустрічним позовом отримала від свого батька за договором дарування від 21.10.2020 року житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_6 .

ОСОБА_3 перебуває на матеріальному забезпеченні матері та її чоловіка

ОСОБА_2 , проживає постійно з матір`ю в сім`ї, яку вони побудували з новим чоловіком, відносини між ОСОБА_10 та теперішнім чоловік гарні, доброзичливі, люблячи та щирі. Вони товаришують та є єдиною сім`єю.

Як мати малолітнього сина ОСОБА_3 , вона була в повному розгубленні, коли дізналася про засідання призначене у Верхньодніпровському районному суді Дніпропетровської області відносно місця проживання дитини. Вона як мати відноситься з повною відповідальністю до виховання та піклування про дитину, створює разом з чоловіком належні соціально-побутові умови проживання, дитина має свою кімнату, турбується про психічне та фізичне здоров`я сина.

З рідним батьком дитина завжди бачилась тоді, коли у батька була можливість та не була обмежена в часі спілкування. Дитина знаходиться на повному фінансовому забезпеченні матері та її теперішнього чоловіка, батько інколи сплачує аліменти на ОСОБА_10 , рішення суду відносно стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 на момент подання цього позову відсутнє.

Тому вважає, що місце проживання дитини повинно бути визначене разом з нею.

В судому засіданні позивач, ОСОБА_1 , та представник позивача позовні вимоги за первісною позовною заявою підтримали, просили їх задовольнити, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. При цьому позивач пояснив, що між ним та дитиною існують добрі стосунки. Син виявив бажання проживати разом з ним. Також син йому часто скаржився на те, що в новій сім`ї він почуває себе погано. Його б`ють, погано до нього ставляться. В новій сім`ї сина часто використовується нецензурна лайка, вітчим випиває та пропонує йому пиво. Також з ними разом проживає батько теперішнього чоловіка матері дитини, який до його сина ставиться погано, часто його лає, не дає в належній мірі користуватись підсобними приміщеннями, засмічує ці приміщення. Тільки в його сім`ї син почуває себе добре. Тому просить визначити місце проживання сина разом з ним. А в задоволенні вимог за зустрічною позовною заявою просить відмовити.

Відповідач, ОСОБА_2 , та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог за первісною позовною заявою заперечували. Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підтримали, давши пояснення фактично викладені у зустрічній позовній заяві. При цьому позивач пояснила, що вона любить своїх дітей. Повністю матеріально їх забезпечує, вона та її теперішній чоловік створюють всі умови для духовного та фізичного розвитку дітей. Син ОСОБА_10 навчається в школі, має добрі успіхи в навчанні, вона створює всі умови для його навчання та розвитку. Останнім часом син не відвідував гуртки, але це було викликано об`єктивними причинами: введенням карантину, потім здійсненням військових дій. Вони забезпечують належне дозвілля дітей, водять їх на прогулянки, екскурсії, забезпечують належний відпочинок. Так, вона є вимогливою матір`ю, але її вимогливість не йде на шкоду дітей і за весь час вона жодного разу не підняла руку на своїх дітей. Вона ніколи не перешкоджала спілкуванню її старшого сина з його батьком. ОСОБА_10 досить часто був у батька та у дідуся і бабусі зі сторони батька і вона не бачила в цьому нічого поганого. Обмеження у спілкуванні були лише тоді, коли ОСОБА_11 хворів. Так, вони живуть із батьками чоловіка, які є людьми похилого віку, але в них великий будинок і ніякого дискомфорту ні в кого із членів сім`ї немає. У Дані є окрема кімната, де він проживає сам без меншого братика. А якщо батько чоловіка десь і насмітить то потрібно враховувати його вік та стан здоров`я і вона своєчасно прибирає в будинку. З новим чоловіком та його батьками у Дані добрі відносини. Для неї було великою несподіванкою, що позивач почав готувати підгрунтя для цього позову, записував якісь розмови із сином. Коли вона запитала сина про це, то син сказав, що він не хотів ображати батька, тому погоджувався на його пропозицію жити з ним, але в дійсності він бажає жити разом з нею.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної ради у місті Дніпрі в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність та ухвалити рішення в інтересах дитини.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, думку дитини, вивчивши матеріали справи, дослідивши електронні докази та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2007 року.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 12.03.2009, виданим виконкомом Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, в якому сторони записані батьками дитини.

31 жовтня 2014 року за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області по справі № 173/1410/14-ц шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується копією рішення суду.

Як вбачається з рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області про розірвання шлюбу від 31 жовтня 2014 року дитина після розірвання шлюбу, за взаємною згодою сторін залишається проживати з матір`ю, що підтверджується копією рішення суду.

На даний час між сторонами існує спір з приводу того, з ким з батьків повинна проживати дитина. І батько і мати просять визначити місце проживання дитини разом з ними, подавши відповідні позови до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд виходить з наступного .

Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України - Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України - Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» - Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Принцип статті 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що випливає як зі змісту статті 141 Сімейного кодексу України, Так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

З наданих суду доказів встановлено, що і батько і мати дитини за місцем свого проживання та роботи характеризуються позитивно, ведуть здоровий спосіб життя, мають сім`ї, що підтверджується наданими характеристиками та іншими доказами. Кожна із сторін забезпечена житлом, що підтверджується наданими суду актами обстеження житлово-побутових умов, згідно яких у сторін створені належні умови для належного проживання, навчання та виховання малолітньої дитини.

Сторони працюють та отримують прибуток, що підтверджується наданими суду довідками про заробіток.

Таким чином за особистими характеристиками та за матеріально побутовим положенням місце проживання малолітньої дитини може бути визначене з кожним із батьків.

Оскільки син сторін досягнув десятирічного віку та рівних умов у батьків, в судовому засіданні була заслухана думка дитини щодо того, з ким із батьків бажає син проживати.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що він проживає з мамою, папою ОСОБА_12 і братом ОСОБА_13 батьком ОСОБА_14 він бачиться, до судового засідання бачився досить часто. На даний час рідше. В подальшому він бажає проживати з мамою. Раніше він хотів проживати з батьком, але на даний час його бажання змінилось. В родині, в якій він проживає на даний час його ніхто не ображає.

Присутній під час з`ясування думки дитини педагог пояснила, що ОСОБА_15 , виражав свої думки та відповідав на запитання відповідно до свого віку та розвитку. І тиску зі сторони учасників розгляду справи на нього не було. Аналогічну думку син сторін виражав під час розгляду питання щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини з одним із батьків органом опіки і піклування управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради.

Також в судовому засіданні був досліджений диск із відеозаписом спілкування сина сторін із психологом, де він також без будь-якого примусу пояснював, що бажає проживати з мамою, але бажає бачитись і з батьком.

Згідно висновку органу опіки і піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 21.12.2021 року № 5/5-331 орган опіки і піклування прийшов до єдиного висновку щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 разом з матір`ю ОСОБА_2 .

В судовому засіданні були оглянуті фотознімки надані сторонами, з яких вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 комфортно почуває себе як в сім`ї матері, так і в сім`ї батька. На всіх наданих фотознімках дитина, усміхнена, задоволена, охайна, та обоє з батьків приділяють належну увагу вихованню дитини та забезпечення її дозвілля. З наданих позивачем ОСОБА_1 фотознімків вбачається, що він досить часто спілкувався із сином з моменту його народження та в подальшому, навіть коли сторони розірвали шлюб. Оскільки на проглянутих фотознімках дитина зображена разом з батьком у різному віці, що свідчить про те, що мати дитини не перешкоджала батькові спілкуватись з сином та приймати участь у його вихованні.

Доводи позивача, ОСОБА_1 про те, що син скаржився на погане ставлення до нього в сім`ї матері, що мати б`є дитину і син сам виразив намір проживати з батьком, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Оскільки відповідно до прослуханих та проглянутих записів на електронному носії встановлено, що син говорив про те, що мати лаяла, іноді дуже лаяла його та його брата, що йому було шкода брата, що дідусь насмітив в підсобних приміщеннях, говорив, щоб він звільнив підсобне приміщення, тощо. Але при цьому дитина жодного разу не поскаржилась на те, що він не в змозі продовжувати проживати разом з матір`ю і не висловлював прямого бажання, щоб батько скоріше забрав його до себе. Навпаки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 говорив, що якщо він проживатиме з батьком, то з ним не бути жити його братик і відчувалось, що дитину засмучує ця обставина. З прослуханих записів також вбачається, що дитина часто намагалась спам`ятати, що такого негативного було в їхній сім`ї і при цьому запитувала, чи батько записав цю обставину. В цілому ж дитина вільно спілкувалась з батьком, розповідала про свої досягнення в комп`ютерних іграх, про інші обставини свого життя, часто сміялась. Навіть коли син розповідав, що його мати лаяла, то при цьому пояснював як він з честю виходив з цієї ситуації та захищав свого брата. При цьому в голосі дитини не відчувалось ні пригніченості, ні занепокоєння, ні страху стосовно подальшого проживання у сім`ї матері.

Враховуючи всі вищенаведені обставини, а також той факт, що дитина чітко висловила своє бажання і в подальшому проживати з матір`ю, суд приходить до в висновку, що позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підлягають задоволенню. До цього висновку суд приходить ще й з тих підстав, що дитина на даний час проживає з матір`ю, яка піклується про її виховання, навчання та розвиток. Тому зміна місця проживання дитини без достатніх на те підстав матиме наслідком зміну способу життя, до якого звикла дитина та негативно впливатиме на психіку дитини. На підставі чого вимоги за первісною позовною заявою задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що понесені судові витрати по сплаті судового збору за первісною позовною заявою в сумі 908.00 грн., покладаються на позивача ОСОБА_1 , оскільки судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Позивачем за зустрічною позовною заявою до матеріалів справи не додана квитанція про сплату судового збору, тому з ОСОБА_2 , підлягає стягненню судовий збір в рахунок держави в сумі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 , 430 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позові вимоги за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , представник позивача, адвокат Пантилеєнко Златоміра Сергіївна до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_7 , за місцем її проживання.

У задоволенні позовних вимог за первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_8 - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_7 , 992 грн., 40 коп. на користь держави судові витрати по сплаті судового збору.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908.00 грн., покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_8 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 26.10.2022 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 26.10.2022 року

Дата набрання законної сили: 26.11.2022 року