Дата документу 10.08.2022 Справа № 336/5919/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/5919/21Головуючий у 1-й інстанції Боєв Є.С.
Пр. № 22-ц/807/368/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (надалі ТзДВ «СК «Кредо») про стягнення суми страхового відшкодування

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-5), в якому просила стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн., а також понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

В обґрунтування зазначеного позову зазначала, що 01.08.2017р. між ОСОБА_3 та ТзДВ «СК «Кредо» укладений договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків №DNLJNS-17710Z7. 24.01.2020 року з ОСОБА_3 стався нещасний випадок внаслідок кримінального правопорушення з боку ОСОБА_4 , який кваліфікований за ч. 3 ст. 286 КК України, в результаті чого ОСОБА_3 помер. ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2020 року по справі №1-кп/205/846/20. В січні 2021 року вона зверталась з проханням провести виплату страхового відшкодування, але відповіді не отримала. 30.03.2021 року на адресу відповідача був направлений адвокатський запит щодо надання письмової інформації щодо розгляду заяви щодо страхового відшкодування в наслідок нещасного випадку. Листом від 06.04.2021 року відповідач повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи тим, що по договору страхування не визнається страховим випадком смерть застрахованої особи, що знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до акту судово-медичного дослідження №183 від 25.01.2020р., яким в крові та сечі трупа ОСОБА_3 виявлений етиловий спирт в крові 1,67%, сечі 2,36% , що може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння. Позивач не погоджується з вищезазначеною відмовою відповідача щодо невиплати страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю причинно-наслідкового зв`язку між вживанням алкоголю та нещасним випадком, тому вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Жупанову І.Б. (а.с. 36). Ухвалою суду першої інстанції відкрито провадження у цій справі (а.с. 46-47).

В автоматизованому порядку суддею Боєвим Є.С. замінено суддю Жупанову І.Б. у зв`язку із звільненням з посади останньої (а.с. 151-152).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2021 року (а.с. 155-159) позов ОСОБА_1 у цій справі задоволено.

Стягнуто з ТзДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 50000,00 грн.

Стягнуто з ТзДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908,00 грн.

Стягнуто з ТзДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодилась, останнє в апеляційному порядку не оскаржувала.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ТзДВ «СК «Кредо» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 162-172) просило рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 174).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 15 листопада 2021 року (а.с. 175), дану справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 176), з урахуванням навантаження судді-доповідача та колегії суддів апеляційного суду (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень).

Позивач ОСОБА_1 своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі у встановлений апеляційним судом 15-денний строк з 23.11.2021 року (поштове повідомлення а.с. 182) особисто чи через свого представника адвоката Рибакова В.О. (а.с. 186) не скористалась.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 13 квітня 2022 року, не відбувся та був відкладений через відпустку судді-доповідача (а.с. 188, 196).

У дане судове засідання повідомлені апеляційним судом належним чином (а.с. 189-195, 197) всі учасники цієї справи не з`явилась, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Відповідач ТзДВ «СК «Кредо» раніше у своїй апеляційній скарзі (п.1 а.с. 167) просило у випаду неявки його представника у судові засідання у цій справі розглядати апеляційну скаргу без участі його представника.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Рибаков В.О. раніше подавав у цій справі заяву (а.с. 185-187), в якій просив розглядати дану справу без участі представника позивача.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяви сторін задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ТзДВ «СК «Кредо» у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1).…змінити рішення (п.2).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 376 ЦПК України підставами для …зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, правильно задовольняючи позов позивача у цій справі, правильно керувався ст.ст. 81, 141, 261, 264, 265, 354 ЦПК України та правильно виходив із того, що позивач у цій справі має право на стягнення з відповідача сум у вигляді страхового відшкодування та судових витрат у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Оскільки, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 01.08.2017 р. між ОСОБА_3 та ТзДВ «СК «Кредо» укладено договір (поліс) № DNLJNS-17710Z7 добровільного страхування від нещасних випадків (а.с.15-23).

Строк дії відповідно до п.7 договору становить 12 місяців (з 01.08.2017 р. по 31.07.2018 р. включно) (а.с.16). Договір укладено через АТ КБ «ПриватБанк», який є страховим агентом. Вище вказаним договором, зокрема в п.5 визначено, що застрахованою особою є ОСОБА_3 , а розмір страхової виплати становить 50000,00 грн. (а.с 15).

П.4.2 договору № DNLJNS-17710Z7 визначено, що згідно з умовами договору і правил страхування, страховик (ТзДВ «СК «Кредо») зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику ( ОСОБА_3 ) або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов`язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору і правил страхування.

На виконання зазначених умов договору позивачем на рахунок відповідача сплачувались страхові платежі. Зазначене підтверджується у відзиві відповідачем по справі (а.с. 58-59).

В силу вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Судом першої інстанції також правильно було встановлено, що 24.01.2020 р. з ОСОБА_3 стався нещасний випадок внаслідок кримінального правопорушення з боку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який кваліфікований за ч. 3 ст. 286 КК України, тобто останній в порушення правил безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом спричинив смерть 2-х осіб: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . 28.10.2020р. вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (а.с. 24-29).

У зв`язку зі смертю ОСОБА_3 позивач звернувся до ТзДВ «СК «Кредо» з вимогою виплатити йому суми страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн., як було передбачено п.5 договору № DNLJNS-17710Z7 від 01.08.2017 р., укладеного між позивачем та відповідачем. Однак відповідачем було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, з посиланням на п.4.2 Умов страхування до договору страхування, й на ту обставину, що ОСОБА_3 , загинув у зв`язку із вживанням алкоголю (а.с.13-14).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 991 ЦК України договором страхування можуть бути передбачені підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону; рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтування причин відмови.

Підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування було посилання на п. 4.2 Умов страхування до Договору страхування (що є не невід`ємною його частиною), згідно якого не визнається страховим випадком смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, у зв`язку з вживанням застрахованою особою алкоголю, наркотичних, токсичних, психотропних речовин, ліків без призначення лікаря, самолікування або лікування особою, яка не має медичної освіти. Відповідно до умов п.4.2 (п.п.5) умов страхування до договору страхування не визнається страховим випадком смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, зокрема травм, отриманих застрахованою особою, що знаходилась в стані алкогольного сп`яніння.

Однак, як правильно було встановлено судом першої інстанції у цій справі з перелічених вище письмових доказів, смерть ОСОБА_3 настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в результаті незаконних дій третьої особи. Зазначене, зокрема, підтверджується висновком судово-медичної експертизи №183/64-Е (а.с.88-95) та довідкою про причину смерті, в якій зазначено причину смерті «сумісна тупа травма тіла» (а.с.79) .

Проте, суд першої інстанції допустився помилки при визначенні розміру вищезазначених з відповідача на користь позивача сум у вигляді страхового відшкодування та судових витрат у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Оскільки, суд першої інстанції не звернув належної уваги на умови вищезазначеного договору добровільного страхування.

Хоча, в силу вимог ст. 627 ч. 1 ЦПК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаї ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тому, суд першої інстанції у цій справі мав виходити із презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) вищезазначеного договору добровільного старування.

За змістом якої: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

При цьому, апеляційним судом встановлено, що визначаючи суму страхового відшкодування у розмірі саме 50000,00 грн., суд першої інстанції виходив із такого. Судом перевірені доводи відповідача про несплату чергового страхового платежу у розмірі 20,00 грн. та необхідності зменшення витати страхового відшкодування. Так, пунктом 11.2 договору визначено, що страховий платіж здійснюється у розмірі 1/12 страхового платежу згідно з п. 10 (за яким страховий платіж становить 120,00 грн.) з карткового рахунку страхувальника. Однак, надана відповідачем довідка свідчить про щомісячні надходження 1/12 частини страхового платежу, що становить 20,00 грн., у тому числі у січні 2020 року, в якому сталася смерть застрахованої особи, та навіть 02.02.2020 (а.с. 58, 59), а тому суд відхилив доводи про несплату чергового платежу та необхідності зменшення суми страхового відшкодування на 100,00 грн.

Хоча, згідно із п. 6.1.1 вищезазначеного договору сторін ТзДВ «СК «Кредо» та ОСОБА_3 , який у подальшому помер, розмір виплати за смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку складає 100%.

Однак, відповідно до ст. 10 Закону України "Про страхування" страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - це плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування. П. 10 договору добровільного страхування від нещасних випадків № DNLJNS-17710Z7 встановлює страховий платіж у розмірі 240,00 грн.

Згідно із п. 7 договору цей договір діє 12 місяців з 01.08.2017 по 31.07.2018 включно (але не більш ніж оплачуваний період). При цьому договір страхування набуває чинності з 00 годин 00 хвилин дня, наступного за днем сплати місячного страхового платежу на поточний рахунок Страховика. Термін закінчення останнього сплаченого періоду страхування відповідає термін) закінчення Договору страхування. Цей договір страхування лонгується на такий самий строк у разі сплати наступних страхових платежів, якщо жодний з учасників договору страхування не заявить про бажання його припинити. Оплачуваний період страхування 1 (один) місяць.

Пунктом 11.2. договору був визначений спосіб сплати загального страхового платежу: щомісячний регулярний платіж у розмірі 20,00 грн. сплачений на рахунок Страховика.

Тобто, загальний страховий платіж складає 240,00 гри. на рік, сплата якого є обов`язком страхувальника щомісячними частками страхового платежу у розмірі 20,00 грн.

Як вбачається з матеріалів страхової справи, щомісячні регулярні платежі (частки загального страхового платежу) у розмірі 20,00 грн. були сплачені за договором № DNLJNS-17710Z7 за період його дії з 01.08.2019 по 31.07.2020 року з серпня 2019 року по лютий 2020 року, загалом 140,00 грн. (до відзиву відповідача на позов позивача додано оригінал довідки про надходження страхових платежів за вказаним договором № DNLJNS-17710Z7 від 01.08.2017р. а.с.58-59).

Однак, страховий платіж на рік складає 240,00 грн., а тому недоплата загального страхового платежу станом на момент смерті застрахованої особи складає 100,00 грн. Тобто, у разі несплати 240,00 грн. на рік, договір припиняє свою дію у відповідності із п. 2.1.3. Умов страхування по договору, до яких приєднався Страхувальник.

За таких обставин, при прийнятті рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 50000,00 грн. ТзДВ «СК «Кредо» мала право утримати частку 100,00 грн. від загального недоплаченого страхового платежу. Саме тому сума страхової виплати, що підлягала стягненню з відповідача на користь позивача у цій справі, має складати 49900,00 грн. (страховий акт відповідача від 27.08.2021 року № Z217RPB700006C, копія а.с.99-100, надавався відповідачем ТзДВ «СК «Кредо» суду першої інстанції у цій справі до його відзиву на позов позивача у цій справі, про що у тому числі зазначено у додатках цього відзиву (п.14), та на що суд першої інстанції не звернув належної уваги у цій справі.

Крім того, в силу вимог ст. ст. 133, 137, 141 ч.ч.1,13 ЦПК України зменшенню у цій справі також підлягають пропорційно до суми задоволених позовних вимог позивача судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судом першої інстанції,

- у вигляді судового збору до 906,20 грн. (розрахунок: судовий збір за подачу позову, фактично сплачений позивачем у цій справі, хоча остання була звільнена від сплати судового збору у цій справі в силу вимог закону, у розмірі 908,00 грн. (квитанція а.с. 43) * сума задоволених позовних вимог позивача у цій справі 49900,00 грн. /сума заявлених позовних вимог позивача у цій справі 50000,00 грн.)

- та витрат на професійну правничу допомогу до 7984,00 грн. (розрахунок: документально підтверджені належними у цій справі письмовими доказами витрати позивача на правничу допомогу адвоката у цій справі (розрахунок, підписаний без зауважень ОСОБА_1 та адвокатом Рибаковим В.О., суми гонорару за надану правову допомогу 8000,00 грн., яка складається з: консультації 2 години по 500,00 грн. за годину = 1000,00 грн., аналіз законодавства та судової практики 3 години по 1000,00 грн. = 3000,00 грн., складання позовної заяви 5 годин по 800,00 грн. = 4000,00 грн., складання відповіді на відзив 800,00 грн., участь у судових засіданнях 1000,00 грн. (а.с.30), договір № 34 про надання правової допомоги від 12.02.2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Рибаковим В.О. а.с. 31-32, ордер адвоката а.с. 33, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю а.с. 34), для зменшення яких суд першої інстанції правильно не вбачав правових підстав, * сума задоволених позовних вимог позивача у цій справі 49900,00 грн. /сума заявлених позовних вимог позивача у цій справі 50000,00 грн.).

ЦПК України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката, а також не встановлено форму такого документу. Адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (довідку тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Тому, наданий стороною позивача у цій справі суду першої інстанції розрахунок, підписаний без зауважень ОСОБА_1 та адвокатом Рибаковим В.О., суми гонорару за надану правову допомогу 8000,00 грн. (а.с.30) на підтвердження понесення позивачем цих витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у цій справі є належним письмовим доказом понесення останніх позивачем у цій справі, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.04.2020 року у справі №727/4597/19, який є обов`язковим доля врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

В іншій частині доводи апеляційної скарги відповідача ТзДВ «СК «Кредо» дублюють доводи заперечень відповідача проти позову позивача у цій справі у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують фактичних обставин, правильно встановлених судом першої інстанції у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях.

ОСОБА_3 є належним позивачем у цій справі. Оскільки, в силу вимог ст. 1268 ч. 5 ЦПК України незалежно від часу прийняття спадщини (отримання свідоцтва) вона належить спадкоємцеві ОСОБА_1 , яка прийняла останню у тому числі в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, як дружина померлого ОСОБА_3 (свідоцтво про укладення шлюбу 31.12.1983 року, копія а.с. 9, яка постійно проживала на день смерті із спадкодавцем за однією адресою: АДРЕСА_1 відмітка у паспорті позивача про зареєстроване місце проживання а.с. 7 зворот, адреса реєстрації спадкодавця ОСОБА_3 у вищезазначеному договорі (полісі) добровільного страхування - така сама, копія а.с. 15, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні) з часу відкриття спадщини (ст. 1220 ч. 2 ЦК України) 24.01.2020 року, яка співпадає із датою смерті ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть, копія а.с. 10).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ТзДВ «СК «Кредо» лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ТзДВ «СК «Кредо» слід задовольнити частково, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2021 року у цій справі слід змінити, зменшивши розмір сум, що підлягають стягненню з ТзДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 : - страхового відшкодування до 49900,00 грн., - судового збору до 906,20 грн. - витрат на професійну правничу допомогу до 7984,00 грн.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України, оскільки позивач в силу вимог закону звільнена від сплати судового збору у цій справі, судові витрати ТзДВ «СК «Кредо» у вигляді судового збору за апеляційну скаргу пропорційно до суми задоволених вимог апеляційної скарги у розмірі 02,72 грн. (розрахунок: сплачений відповідачем судовий збір за апеляційну скаргу 1362,00 грн. (а.с.168) судовий збір в апеляційному суді за відмовлені вимоги апеляційної скарги відповідача 1359,28 грн. (розрахунок: судовий збір за апеляційну скаргу 1362,00 грн.*сума задоволених вимог позивача 49900,00 грн./сума заявлених вимог позивача 50000,00 грн.) слід компенсувати за рахунок держави в порядку, передбаченому постановою КМУ.

Керуючись ст.ст. 12, 81-82, 89, 141, 367-368, 371 372, 374 - 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2021 року у цій справі змінити, зменшивши розмір сум, що підлягають стягненню з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» () на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ):

- страхового відшкодування до 49900,00 грн.,

- судового збору до 906,20 грн.,

- витрат на професійну правничу допомогу до 7984,00 грн.

Судові витрати Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» () у вигляді судового збору за апеляційну скаргу у розмірі 02,72 грн. компенсувати за рахунок держави в порядку, передбаченому постановою КМУ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 12.08.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.