Справа №:755/7178/22
Провадження №: 2/755/5211/22
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"16" серпня 2022 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Перевіривши матеріали позовної заяви та долучених до неї документів, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно із частиною першою, третьою статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до положення частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно роз`яснень, наведених у пункті 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Разом з тим, долучені до матеріалів позовної заяви фіскальні чеки від 08 серпня 2022 року не містять відомостей про те, за яку саме позовну заяву сплачується судовий збір, прізвище платника відмінне від прізвища позивача, фіскальні чеки не містять підпису працівника банку та не скріплені відповідною печаткою, а тому не можуть слугувати доказом належної оплати позивачем судового збору саме за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна.

При цьому інша інформація, яка б надавала можливість ідентифікувати, що саме за подачу позовної заяви про поділ майна, відповідачем за якою є ОСОБА_2 , позивачем сплачено судовий збір, відсутня, а отже суд дійшов висновку про те, що додані позивачем фіскальні чеки не є належним доказом сплати судового збору за даною позовною заявою.

Вказаний висновок підтверджено Постановою Київського апеляційного суду від 05 травня

2020 року у справі № 755/3288/20, та Постановою Київського апеляційного суду від 06 жовтня

2020 року у справі № 755/3292/20.

Крім того, до позову ОСОБА_1 долучено два фіскальні чеки на суму 496,20 грн кожний, як зазначено позивачем у позові, за подання заяви про забезпечення позову та доказів, яких до матеріалів позову не долучено.

Щодо ціни даного позову та визначення суми судового збору, що підлягає сплаті за розгляд даної справи Дніпровським районним судом міста Києва, суд зазначає таке.

Визначаючи орієнтовну ціну позову ОСОБА_1 оцінила вартість Ѕ частки земельної ділянки орієнтовно в розмірі 100 000,00 грн, вартість Ѕ частки автомобіля в розмірі 150 813,05 грн, що в загальному розмірі складає 250 813,05 грн. Щодо ціни позову в частині поділу спірного будинку та визначення точної вартості спірного будинку та земельної ділянки, позивач зазначила, що їх вартість може бути визначена лише після проведення експертної оцінки вартості такого майна.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у

2022 році прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня становить 2 481 грн.

Відповіднно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Відповідно до частини другої статті 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Суд погоджується з позивачем у визначенні орієнтовної вартості Ѕ частки автомобіля та відповідно зі ставкою судового збору, що підлягає сплаті в даній частині. Однак суд не погоджується з орієнтовно визначеною позивачем вартістю земельної ділянки в розмірі 200 000,00 грн, вважає її заниженою та визначає попередньо вартість спірної земельної ділянки в розмірі 400 000,00 грн. Також, враховуючи відсутність оцінки вартості будинку та неможливістю її проведення, суд попередньо визначає його вартість в 500 000,00 грн.

Таким чином, попередньо визначена судом ціна позову становить 600 813,05 грн, а тому вартість судового збору, що підлягає сплаті складає 6 008,13 грн.

У разі надання позивачем належного платіжного документу про сплату судового збору в розмірі 2 530,72 грн, позивачу слід доплатити судовий збір в розмірі 3 477,41 грн.

Враховуючи, що вказана сума судового збору за позовні вимоги про поділ майна подружжя визначена попередньо, суд в подальшому може стягнути недоплачений судовий збір, якщо вартість майна, що підлягає поділу буде значно перевищувати ставку судового збору в розмірі 6 008,13 грн.

Таким чином, позивачу слід подати до суду оформлені належним чином платіжні документи на підтвердження сплати судового збору у розмірі 2 530,72 грн, доплатити судовий збір за позовні вимоги про поділ майна в розмірі 3 477,41 грн та подати до суду документи, які підтверджують таку сплату.

У іншому випадку, позивачу слід надати суду належні документи про визначення вартості спірного майна та сплатити судовий збір у відповідності до реальної ставки ціни позову.

Згідно із частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху та встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали, шляхом сплати судового збору та подання до суду відповідних документів.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Хромова