Справа № 214/1955/21
2/214/831/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 жовтня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі :

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який надалі змінив та у зміненому позові просить стягнути на свою користь солідарно з ОСОБА_2 (далі - Відповідач-1) та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - Відповідач-2) матеріальну шкоду у розмірі 24309 грн. 04 коп., а також моральну шкоду у розмірі 20000 грн. 00 коп. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 05 грудня 2020 року, о 17 год. 40 хв., ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Пежо 301», д.р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить позивачу у цій справі, рухаючись по вул. Фабричній зі сторони мкр. Індустріальний в напрямку Об`їзної дороги в м. Кривому Розі, намагалась повернути праворуч. Разом з нею, у тому ж напрямку, позаду рухався автомобіль марки «Тойота Корола», д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням Відповідача-1 та який на праві власності належить ОСОБА_4 . Так, у процесі руху, під час зупинки автомобіля марки «Пежо 301», д.р.н. НОМЕР_1 , перед перехрестям з Об`їзною дорогою, Відповідач-1 допустила з ним зіткнення, а саме із задньою лівою частиною автомобіля, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду Відповідач-1 визнала свою провину у дорожньо-транспортній пригоді, що трапилась. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Тойота Корола», д.р.н. НОМЕР_3 , була застрахована у Відповідача-2, позивач після дорожньо-транспортної пригоди подав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що трапилась, на що йому повідомили, що розмір страхового відшкодування за даною страховою подією складає 24102 грн. 44 коп., без ознайомлення позивача зі звітом про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. При цьому позивач, звернувшись до автомайстерні з метою ремонту належного йому автомобіля, довідався, що для відновлення його автомобіля необхідно витратити значно більшу суму приблизно 50000 грн. 00 коп., у зв`язку з чим позивач звернувся до судового експерта Рейнюка О.В. для проведення дослідження по визначенню матеріального збитку, спричиненого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №17/21 від 08.02.2020 року, сума матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля марки «Пежо 301», д.р.н. НОМЕР_1 , складає 55384 грн. 78 коп., та без ПДВ, як зазначає позивач, 45411 грн. 48 коп., з яких Відповідачем-2 позивачу було відшкодовано лише 24102 грн. 44 коп. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути солідарно з Відповідача-1 та Відповідача-2 на свою користь 21309 грн. 04 коп. - різницю від спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 45411 грн. 48 коп. та сплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 24102 грн. 44 коп., а також кошти сплачені за проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 3000 грн. 00 коп. Окрім того, позивач також просить стягнути солідарно з Відповідача-1 та Відповідача-2 завдану йому моральну шкоду, яку він оцінює у 20000 грн. 00 коп., що полягає в негативній зміні його життєвого устрою та зниженні якості його життя, у зв`язку з тим, що він був позбавлений можливості певний час користуватись належним йому автомобілем, що викликало суттєві незручності у пересуванні.

Позивач у судове засідання не з`явився, але його представник надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача.

Відповідач-1 у судове засідання також не з`явилась, але надала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що вину свою не визнає, разом з тим просила врахувати, що у неї була оформлена страховка без франшизи на суму 50000 грн. 00 коп. та страховою компанією були оцінені збитки на суму до 50000 грн. 00 коп.

Представник Відповідача-2 у судове засідання також надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за відсутності представника Відповідача-2 з урахуванням наданого письмового відзиву на позовну заяву.

Так, матеріали справи містять відзив представника Відповідача-2 на позов, згідно з яким представник просить суд відмовити позивачу у задоволенні пред`явлених позовних вимог у повному обсязі. Разом з тим, додатково зазначено, що 17 грудня 2019 року між Відповідачем-2 та ОСОБА_5 був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-156417286, предметом якого стало страхування цивільно-правової відповідальності водіїв, що експлуатують автомобіль «Тойота Корола», д.р.н. НОМЕР_3 . 05 грудня 2020 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тойота Корола», д.р.н. НОМЕР_3 , яким керувала Відповідач-1, та транспортного засобу «Пежо 301», д.р.н. НОМЕР_1 . 07 грудня 2020 року до Відповідача-2 звернувся ОСОБА_5 з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а також цього ж дня з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування звернувся позивач. 07 грудня 2020 року та 16 грудня 2020 року на виконання вимоги ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у присутності позивача було проведено огляд транспортного засобу «Пежо 301», д.р.н. НОМЕР_1 , у зв`язку з чим було складено Акт огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість) та Протокол технічного огляду КТЗ, які були підписані позивачем без зауважень. Відповідно до Звіту №ССЦВ-1673-Р від 12.01.2021 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Пежо 301», д.р.н. НОМЕР_1 , складає 27385 грн. 88 коп. (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування). Так, у зв`язку з тим, що позивач просив здійснити виплату страхового відшкодування на свій власний банківський рахунок, Відповідач-2, відповідно до вимог п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» утримав податок на додану вартість, у зв`язку з чим виплачена позивачу 19 січня 2021 року сума страхового відшкодування становила 24223 грн. 56 коп. (27385 грн. 88 коп. 3162 грн. 32 коп. (ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування)). Таким чином, Відповідач-2 вважає, що виконав свої зобов`язання перед позивачем у повному обсязі, шляхом сплати страхового відшкодування у розмірі 24223 грн. 56 коп. відповідно до статей 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, у відзиві зазначено, що ані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ані Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не передбачено солідарної відповідальності страховика, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині є безпідставними. Разом з тим, безпідставними є також вимоги про стягнення на користь позивача відшкодування моральної шкоди, позаяк страхове відшкодування Відповідачем-2 за шкоду, заподіяну здоров`ю позивачу не проводилось та в дорожньо-транспортній пригоді, що сталась шкоду здоров`ю завдано не було. Щодо відсутності правових підстав для відшкодування позивачу податку на додану вартість представник Відповідача-2 зазначив, що відповідно до Звіту №ССЦВ-1673-Р від 12.01.2021 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Пежо 301», д.р.н. НОМЕР_1 , складає 27385 грн. 88 коп. включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування та, відповідно 24223 грн. 56 коп. без включення ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування. В той же час, відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №17/21 від 08.02.2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Пежо 301», д.р.н. НОМЕР_1 , складає 49786 грн. 65 коп. з ПДВ на запасні частини та, відповідно 45411 грн. 48 коп. без ПДВ на запасні частини. Для відшкодування потерпілій особі податку на додану вартість - ремонт транспортного засобу повинен здійснюватись на підприємстві, яке є платником ПДВ. Разом з тим, якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати здійснюється без урахування сум ПДВ. При цьому, висновок незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу не є підставою для виникнення податкових зобов`язань, пов`язаних з наданням послуг щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Таким чином, у випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, або проведення його особою, яка не є платником ПДВ, податкові зобов`язання не виникають. Позивачем не було надано до суду доказів оплати проведеного ремонту належного йому транспортного засобу у особи, яка є платником ПДВ, у зв`язку з чим у Відповідача-2 не виникло обов`язку по відшкодуванню даного податку потерпілій особі. Окрім цього, представник Відповідача-2 вважає, що різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням повинна відшкодувати винна особа в дорожньо-транспортній пригоді, оскільки Відповідач-2 виконав свої обов`язки у повному обсязі згідно з нормами діючого Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Разом з тим, представник Відповідача-2 посилається на те, що долучений позивачем до позовної заяви Висновок експертного автотоварознавчого дослідження №17/21 від 08.02.2020 року є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки такий проведений не на дату заподіяння збитків 05 грудня 2020 року, а на дату оцінки 08 лютого 2021 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, 05 грудня 2020 року, о 17 год. 40 хв., по вул. Фабрична в м. Кривому Розі, за вини Відповідача-1 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тойота Корола», д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням Відповідача-1, та транспортного засобу «Пежо 301», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль марки «Пежо 301», д.р.н. НОМЕР_1 , належить позивачу у цій справі (а.с.7).

Згідно полісу №АР/0818402 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль марки «Пежо 301», д.р.н. НОМЕР_1 , було застраховано у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан». Строк дії договору страхування при цьому становив із 19 вересня 2020 року по 18 вересня 2021 року. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну була встановлена у розмірі 130000 грн. 00 коп., розмір франшизи 2600 грн. 00 коп. (а.с.55).

Згідно полісу №ЕР/156417286 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль марки «Тойота Корола», д.р.н. НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_5 , було застраховано у Відповідача-2. Строк дії договору страхування при цьому становив із 17 грудня 2019 року по 16 грудня 2020 року. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну була встановлена у розмірі 130000 грн. 00 коп., розмір франшизи 0 грн. (а.с.80).

07 грудня 2020 року ОСОБА_5 звернувся до Відповідача-2 з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а також цього ж дня до Відповідача-2 з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування звернувся позивач (а.с.10,81-84).

Як убачається з матеріалів справи, 07 грудня 2020 року та 16 грудня 2020 року у присутності позивача було проведено огляд належного йому транспортного засобу «Пежо 301», д.р.н. НОМЕР_1 , у зв`язку з чим представником Відповідача-2 було складено Акт огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість) та ФОП ОСОБА_6 . Протокол технічного огляду КТЗ, які були підписані позивачем без зауважень (а.с.85-88).

Відповідно до Звіту №ССЦВ-1673-Р від 12.01.2021 року, складеного регіональним партнером ТОВ «СОС Сервіс Україна» Дейкуном С.В., що діє на підставі договору доручення укладеного з Відповідачем-2, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Пежо 301», д.р.н. НОМЕР_1 , складає 27385 грн. 88 коп. (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування) (а.с.11-22).

Згідно платіжного доручення №1182 від 19.01.2021 року. Відповідач-2 перерахував на рахунок позивача 24223 грн. 56 коп. в якості страхового відшкодування ЕР-156417286 від 17.12.2019 року (а.с.90).

Як убачається зі змісту позову, позивач звернувшись до автомайстерні з метою ремонту належного йому автомобіля, довідався, що для відновлення його автомобіля необхідно витратити значно більшу суму, ніж та яка була сплачена Відповідачем-2, у зв`язку з чим звернувся до судового експерта Рейнюка О.В. для проведення дослідження по визначенню матеріального збитку, спричиненого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №17/21 від 08.02.2020 року, за проведення якого позивачем було сплачено згідно квитанції №114801 від 27.01.2021 року 3000 грн. 00 коп., сума матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля марки «Пежо 301», д.р.н. НОМЕР_1 , складає 55384 грн. 78 коп., та без ПДВ, як зазначає позивач та не заперечує Відповідач-2, 45411 грн. 48 коп. (а.с.24-56).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 33.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Разом з тим, при оформленні Європротоколу страхове відшкодування є додатково лімітованим та станом на дату вчинення дорожньо-транспорної пригоди відповідно до Розпорядження Національної комісії,що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг від 29.12.2015 року №3471, такий ліміт складав 50000 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідний правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі №754/1108/15-ц (провадження №61-20780св18).

Аналогічну позицію висловлено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року, згідно якої при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Так, суд погоджується із наданим позивачем висновком експертного автотоварознавчого дослідження №17/21 від 08.02.2020 року та розміром, завданих йому матеріальних збитків у розмірі, що становить без ПДВ, як зазначає позивач у своєму позові та не заперечує Відповідач-2 у наданому відзиві на позов, суму в 45411 грн. 48 коп.

Доводи Відповідача-2 про те, що зазначений висновок експерта є неналежним доказом, суд вважає такими, що не обґрунтовують заперечення проти позовних вимог, оскільки вказаний висновок наданий з дотримання встановленої ЦПК процедури судовим експертом, який в установленому законом порядку отримав кваліфікацію судового експерта-автотоварознавця з правом проведення авто товарознавчих експертиз за спеціальністю «Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, нанесеного власнику транспортного засобу» та сертифікат експерта вищого ступеня Союзу експертів України.

Вказаний доказ в установленому законом порядку був доведений позивачем до відома Відповідача-1 та Відповідача-2, які вправі були ініціювати проведення повторної чи додаткової експертизи з тих підстав, що наданий позивачем висновок експерта є необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно ч. 2 ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Між тим, відповідачі у справі не скористались своїм правом та не порушували клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою спростування результатів висновку експертного автотоварознавчого дослідження №17/21 від 08.02.2020 року.

Отже, оскільки розмір завданих позивачу матеріальних збитків без ПДВ, як зазначає позивач у своєму позові та не заперечує Відповідач-2 у наданому відзиві на позов, становить суму в 45411 грн. 48 коп., що не перевищує ліміт відповідальності страховика за повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом), тому до стягнення саме з Відповідача-2 підлягає різниця між розміром завданих позивачу матеріальних збитків без урахування ПДВ та сумою фактично виплаченого страхового відшкодування, тобто сума у розмірі 21187 грн. 92 коп. (45411 грн. 48 коп. - 24223 грн. 56 коп.).

При цьому суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п.196.1.3 ст.196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Таким чином, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах.

Водночас, у разі, якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати страхового відшкодування повинен здійснюється без урахування сум податку на додану вартість.

Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 року по справі №523/5890/15-ц висловив такі правові висновки: всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані з компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. У разі, якщо страхові суми спрямовуються безпосередньо на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. У випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають.

Так, суд погоджується із доводами Відповідача-2 щодо ненадання позивачем доказів оплати проведеного ремонту належного йому транспортного засобу особою, яка є платником ПДВ, а відтак у страховика не виникає обов`язку відшкодування даного податку позивачу.

Стосовно позовних вимог позивача щодо відшкодування на його користь моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пункти 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачають, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, що в свою чергу також кореспондується із роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Так, зважаючи на вищевикладене, суд зазначає, що обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено саме на особу, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Судом установлено, що саме з вини Відповідача-1 позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях внаслідок негативних змін його життєвого устрою та зниженні якості його життя, у зв`язку з тим, що він був позбавлений можливості певний час користуватись належним йому автомобілем, що викликало суттєві незручності у пересуванні, а тому вважає, що позивачеві спричинено моральної шкоди, яку оцінює в 3000 грн. 00 коп. та яку вважає не більш, ніж достатньою для розумного задоволення потреб позивача і не призведе до його збагачення та при встановлених обставинах становитиме достатньо справедливу сатисфакцію.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, які позивач складає із: 3000 грн. 00 коп. - витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження та 2270 грн. 00 коп. витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, згідно змісту позовної заяви ціна позову становить 44309 грн. 04 коп. (24309 грн. 04 коп. матеріальна шкода (недоплачене страхове відшкодування та витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження) + 20000 грн. 00 коп. моральна шкода), відтак, судовий збір належний до сплати позивачем складає 908 грн. 00 коп.

Вартість проведеного автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля у розмірі 3000 грн. 00 коп., відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, суд відносить до витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Отже, відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог з Відповідача-1 у розмірі 61 грн. 48 коп. (судовий збір) та з Відповідача -2 у загальному розмірі 3434 грн. 19 коп. (434 грн. 19 коп. судовий збір + 3000 грн. 00 коп. - витрати на автотоварознавче дослідження).

Разом з тим, згідно квитанцій, позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 2270 грн. 00 коп., замість належного 908 грн. 00 коп., у зв`язку з чим суд уважає за можливе роз`яснити позивачу положення п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якими сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 133, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (, юридична адреса: м. Київ, вул. І.Федорова, будинок 32а) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду у виді недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 21187 грн. 92 коп. та судові витрати в загальному розмірі 3434 грн. 19 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 3000 грн. 00 коп. та судові витрати у розмірі 61 грн. 48 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.