Справа №443/861/22
Провадження №2/443/587/22
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

10 серпня 2022 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Жидачівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,-

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Жидачівської міської ради в якому просить визнати за нею, право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , яке складається з: житлового будинку, господарських будівель та споруд згідно з технічним паспортом від 16 червня 2022 року, що розташовані в АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно абз. 2 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відтак, позивачці необхідно зазначити чи є інші спадкоємці першої черги.

Згідно із частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти спадщину.

Статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що коли спадкоємець постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку.

Встановивши, що позивачка постійно проживала зі спадкодавицею на час відкриття спадщини та як спадкоємець за заповітом у встановлений ст. 1270 ЦК України строк заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подала, тобто є такою, що прийняла спадщину, суд може встановити факт постійного проживання позивача разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини та визнати за позивачем право власності на спірне майно.

Викладене узгоджується із висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19.

Одночасно звертаю увагу, що стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою встановлено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України) (Постанова Верховного Суду від 2 червня 2022 року у справі № 602/1455/20 (провадження № 61-475св22).

Однак, як вбачається із позовної заяви позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, проте не просить суд встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини.

Згідно вимог ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вищезазначене дану позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачці строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення вищезазначених недоліків.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачці, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачці.

Копію ухвали надіслати позивачці.

Учасник справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://gd.lv.court.gov.ua/sud1307/.

Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя Р.Г. Равлінко