Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2022 Справа №607/12231/22

03 листопада 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Кужель К.С., представника позивача адвоката Островської О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Островська Олеся Нектаріївна, до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зняття арешту, накладеного на належній їй 23/50 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 5400986, зареєстрований: 31.07.2007 року за №5400986, реєстратор: Перша тернопільська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова АА 729183 від 20 лютого 2003 року, Державна виконавча служба.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на підставі договору дарування від 24 жовтня 1995 року належить 23/50 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . В серпні 2022 року їй стало відомо, що на вказане майно накладено арешт на підставі постанови АА №729183 від 20 лютого 2003 року та внесено в реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. З вказаної постанови від 20 лютого 2003 року вбачається, що боржниками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак, вказані особи ніколи не були власниками 23/50 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 , в тому числі і на дату прийняття постанови та на дату реєстрації обтяження. 23 серпня 2022 року вона звернулася до відповідача із заявою про зняття арешту з 23/50 частин вказаного житлового будинку. Однак, у своїй відповіді від 01 вересня 2022 року відповідач зазначив, що станом на 31 серпня 2022 року на виконанні у Відділі виконавчі провадження про стягнення будь-якої заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перебувають. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу ДВС, приватного виконавця становить три роки та останні підлягають знищенню після закінчення строків їх зберігання. Виконавчі провадження, які завершувалися на протязі 2003-2011 років знищено згідно акту про вилучення документів для знищення, що не підлягають зберіганню від 19 листопада 2013 року. У зв`язку з відсутністю відкритих проваджень по вищевказаних боржниках та неможливістю встановити на підставі яких виконавчих документів накладено арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , у державного виконавця відсутні правові підстави для зняття арешту із вказаного майна.

Посилаючись на наведене та те, що арешт накладений на належне їй майно безпідставно, наявність арешту порушує моє право на вільне розпорядження належним їй майном, просила задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

01 листопада 2022 року представник відповідача подала письмові пояснення. Вказала, що перевіркою бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що станом на 27 жовтня 2022 року на виконанні у відділі виконавчі провадження про стягнення будь-якої заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перебувають. В межах виконавчих проваджень, які перебували на виконанні у відділі стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , інформація про винесення постанови про арешт майна боржника за 2003 рік відсутня. Виконавчі провадження, які завершувалися протягом 2003-2011 років знищено згідно акту про вилучення документів для знищення, що не підлягають зберіганню від 19 листопада 2013 року.

Розгляд справи просила проводити без їх участі, при прийнятті рішення покладається на думку суду.

Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку.

Присутня в судовому засіданні представник позивача адвокат Островська О.Н. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо у поданому відзиві просив розгляд справи проводити без їх участі.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з договору дарування від 24 жовтня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Темніковою С.А., зареєстрованого в реєстрі за №4-3609, ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_2 , прийняла в дар на ім`я неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23/50 частин жилого будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Як слідує з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №4 від 30 травня 2019 року, ОСОБА_5 з 26 травня 2010 року перебувала у зареєстровано шлюбі з ОСОБА_6 , який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 серпня 2013 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу та його розірвання « ОСОБА_7 ».

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №7 від 30 травня 2019 року вбачається, що ОСОБА_8 з 29 квітня 2015 року перебувала у зареєстровано шлюбі з ОСОБА_9 , який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2018 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу та його розірвання « ОСОБА_10 ».

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №307366437 від 15 серпня 2022 року, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 23/50 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Постановою державного виконавця Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Ярмусь В.Д. серії АА №995737 від 20 лютого 2003 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на квартиру за АДРЕСА_2 та 23/50 частин будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №307046606 від 10 серпня 2022 року, на 23/50 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 накладено арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 5400986; зареєстровано: 31.07.2007 15:37:59 за №5400986 реєстратором: Перша тернопільська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова, АА №729183, 20.03.2002, Державна виконавча служба, об`єкт обтяження: будинок, 23/50 частин, адреса: АДРЕСА_1 .

23 серпня 2022 року представник позивача адвокат Островська О.Н. звернулася до відповідача із заявою, в якій просила винести постанову про зняття арешту з 23/50 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за №59812 від 01 вересня 2022 року, у зв`язку з відсутністю відкритих виконавчих проваджень по боржниках ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та неможливістю встановити з копії доданої постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі яких виконавчих документів накладено арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , у державного виконавця відсутні правові підстави для зняття арешту з вищевказаного майна.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В силу вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з вимогами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ст. 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є власником 23/50 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Встановлено, що на належні позивачці частки спірного житлового будинку накладено арешт на підставі постанови державного виконавця Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Ярмусь В.Д. серії АА №995737 від 20 лютого 2003 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Зі змісту постанови державного виконавця Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Ярмусь В.Д. серії АА №995737 від 20 лютого 2003 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження вбачається, що державним виконавцем накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Разом з тим, судом встановлено, що на момент винесення вказаної постанови 23/50 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 належало позивачу на підставі договору дарування від 24 жовтня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Темніковою С.А., зареєстрованого в реєстрі за №4-3609.

Таким чином, права позивачки порушені, оскільки остання не може у повній мірі реалізувати своїх прав на безперешкодне користування, володіння та розпорядження своє власністю, у зв`язку з наявністю вищевказаного арешту.

Разом з тим, існування на даний час підстав для такого обтяження судом не встановлено.

Судом не встановлено в рамках якого виконавчого провадження накладено вказаний арешт, інформація про те, на підставі яких виконавчих документів накладено арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 відсутня, що підтверджується матеріалами справи та відзивом представник відповідача.

Відтак, існування на даний час обтяження у виді накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 порушує права позивачки на безперешкодне користування, володіння та розпорядження своє власністю.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно особи, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).

Встановлено, що позивачка зверталася до відповідача із заявою про зняття арешту на належне їй нерухоме майно, однак відповідачем відмовлено у знятті такого обтяження.

Аналізуючи вищенаведене, зокрема те, що судом не встановлено в рамках якого виконавчого провадження накладено арешт, відсутність зазначених відомостей у відповідача, беручи до уваги, що майно, на яке було накладено арешт належало позивачу до накладення арешту на останнє та у власності боржників, які зазначені у постанові про накладення арешту, не перебувало, враховуючи, що позивачка зверталася із заявою про зняття цього арешту, суд вважає, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно ОСОБА_1 та відсутність у необхідності подальшого застосування такого арешту, свідчить про наявність невиправданого втручання у право ОСОБА_1 на мирне володіння своїм нерухомим майном, зокрема володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Суд також звертає увагу, що ОСОБА_1 позбавлена іншого способу захисту свого права на мирне володіння майном, аніж скасування арешту із належного їй майна.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справ, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом зняття арешту з 23/50 частини житлового будинку за АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 5400986, зареєстрований: 31.07.2007 року за №5400986, реєстратор: Перша тернопільська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова АА №729183 від 20 лютого 2003 року, Державна виконавча служба.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 259, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст. 392 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Островська Олеся Нектаріївна, до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зняття арешту з майна задовольнити.

Скасувати арешт на належні ОСОБА_1 , 23/50 частини житлового будинку за АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 5400986, зареєстрований: 31.07.2007 року за №5400986, реєстратор: Перша тернопільська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова АА №729183 від 20 лютого 2003 року, Державна виконавча служба.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Відділ державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), вул. Князя Острозького, 14, м. Тернопіль, .

Повне рішення складено 08 листопада 2022 року.

Головуючий суддя В.М. Позняк