Справа № 199/8651/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Авраменко А.М., ознайомившись із матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙТ ЕПЛ ІНВЕСТМЕНТС» про розірвання трудових відносин, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2022 року до Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська в порядку цивільного судочинства звернулась позивач із вищевказаним позовом, в якому просить суд розірвати трудові відносини між відповідачем та нею, як директором товариства, у зв`язку зі звільненням за власним бажанням, а також зобов`язати відповідача внести запис до трудової книжки позивача про її звільнення з посади директора відповідача за власним бажанням. Позов мотивований неможливістю припинити трудові відносини позивача з відповідачем в позасудовому порядку, оскільки заява позивача про її звільнення, направлена відповідачу та його засновнику, залишилась без відповіді, рішення про звільнення позивача засновником відповідача дотепер не прийнято.

Ознайомившись із матеріалами даної позовної заяви, приходжу до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, за змістом ст.187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі лише за відсутності підставі для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Згідно ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Нормою ст.20 ч.1 п.3 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Положеннями ст.167 ГК України передбачено, що корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

За змістом норм ст.ст.28-30, 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», ст.ст.97-99 ЦК України, ст.ст.1, 58, 62 Закону України «Про господарські товариства» органами товариства з обмеженою відповідальністю (далі товариство) є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган. Загальні збори учасників є вищим органом товариства, до виключної компетенції якого належать як обрання одноосібного виконавчого органу товариства, яким є директор, так і припинення його повноважень шляхом обрання нового.

Згідно норми ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічні положення містить ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус судів».

В свою чергу, у постановах від 10 квітня 2019 року по справі №510/456/17 та від 08 листопада 2019 року у справі №667/1/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (розірвання з ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у ст.99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

У постанові від 10 вересня 2019 року по справі №921/36/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними є корпоративні правовідносини.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що предметом спору за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ВАЙТ ЕПЛ ІНВЕСТМЕНТС» є припинення трудових правовідносин сторін, і у цих правовідносинах позивач, обіймаючи посаду директора відповідача, виступає як його одноосібній виконавчий орган, тобто фактично на вирішення суду винесено спір між виконавчим органом товариства та самим товариством, в якому (спорі), з огляду на порядок/процедуру призначення і припинення повноважень директора, визначальне значення мають корпоративні правовідносини (виконання/невиконання загальними зборами товариства своїх повноважень), приходжу до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відноситься до юрисдикції господарських судів. Правомірність такого висновку опосередковано підтверджується і постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 січня 2022 року по справі №911/719/21, яким в порядку господарського судочинства переглянуто в касаційному порядку із формулюванням правових висновків щодо предмету доказування повністю аналогічну за предметом спору і способами захисту позовну заяву.

Відтак, вищевикладене зумовлює необхідність відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі ст.186 ч.1 п.1 ЦПК України у зв`язку із тим, що даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а також із одночасним роз`ясненням позивачу її права звернутись із даним позовом до відповідного суду господарської юрисдикції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 186, 187, 258-261, 263, 352-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙТ ЕПЛ ІНВЕСТМЕНТС» про розірвання трудових відносин, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

На виконання вимог ст.186 ч.5 ЦПК України роз`яснити позивачу, що розгляд справи за її позовом віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі постановлення ухвали без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя А.М. Авраменко