Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1889/21 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М.
Категорія 18 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/1889/21 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк»

на заочне рішення Богунського районного суду м.Житомира від 21 липня 2021 року, яке ухвалене під головуванням судді Зосименка О.М. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк» або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 96 030,61 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що у жовтні 2017 року банк запустив новий проект «Мonobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Мonobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Мonobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету - заяву до договору про надання банківських послуг від 23 квітня 2018 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала у мобільному додатку примірники вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 100 000 грн. на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. АТ "Універсал Банк" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме, надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. ОСОБА_1 належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору, в наслідок чого станом на 12 січня 2021 року утворилася вищевказана заборгованість.

Заочним рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 21 липня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із заочним рішенням суду першої інстанції, АТ «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», Тарифами за карткою Monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримала їх примірники в мобільному додатку. Відповідач висловила свою згоду з вказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «Мonobank» шляхом застосування клієнтом електронного цифрового підпису. Відтак, сторонами погоджені усі істотні умови договору. Виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів, період, за який нарахована заборгованість. Суд не мав юридичних підстав для відмови в задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина третя ст.360 ЦПК України).

Сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися. Належним чином про дату, час і місце розгляду справи повідомлені. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Кореспонденція, у тому числі судова повістка, яку неодноразово надсилав суд апеляційної інстанції відповідачу за місцем її проживання ( АДРЕСА_1 ), яка вказана у позовній заяві і апеляційній скарзі та є для суду останньою відомою для нього адресою відповідача, поштою повернуті суду у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 з вказаною адресою. За положеннями абзацу другого частини першої ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Додатково оголошення про виклик відповідача ОСОБА_1 розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.172). Зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача невідоме. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач ОСОБА_1 вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, що випливає зі змісту частини одинадцятої ст.128 ЦПК України).

За приписами частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Суд також має додержуватися розумних строків розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток «Мonobank» не містять підпису відповідача, яким би вона засвідчила свою згоду на отримання кредиту на чітко визначених умовах, а тому дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що сторони уклали у письмовому вигляді договір про надання банківських послуг, оскільки позивач не підтвердив, які ж умови АТ «Універсал Банк» запропонувало позичальнику при підписанні анкети-заяви. Роздруківка із сайту позивача належними доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій банку.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції з таких мотивів.

Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що згідно зі статутом Акціонерне товариство "Універсал Банк" є правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (а.с.48 на звороті).

У жовтні 2017 року ПАТ "Універсал Банк" запустило новий проект «Мonobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Мonobank». На даних платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача картки після верифікації фізичної особи здійснюється або в точці видачі, або спеціалістом банку за адресою, яку вказує клієнт. Усі умови обслуговування рахунків фізичних осіб у банку опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення.

Матеріалами справи підтверджується, що 23 квітня 2018 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (а.с.59), згідно з якою погодилася з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, примірники яких відповідач отримала в мобільному додатку. В анкеті-заяві відсутні посилання на встановлений кредитний ліміт, але є прохання відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні на ім`я відповідача.

Підтвердженням відкриття рахунку № НОМЕР_1 є виписка по рахунку, яку було надано АТ «Універсал Банк» та яка міститься в матеріалах справи (а.с.14-25,80-92). Як слідує із виписки по рахунку № НОМЕР_1 із 24 квітня 2018 року ОСОБА_1 активно користувалася карткою «Мonobank», в тому числі за рахунок кредитних коштів із 26 квітня 2018 року, оскільки 25 квітня 2018 року відповідачу був наданий кредит. Так, станом на 25 квітня 2018 року кредитний ліміт, який банк надав відповідачу, становив 30 000 грн; 14 серпня 2018 року банк підвищив кредитний ліміт до 65 000 грн, із яких, ліміт на картці 35 000 грн. та на розстрочку 30 000 грн. У подальшому 10 березня 2020 року банк підвищив кредитний ліміт до 80 000 грн, із яких, ліміт на картці 50 000 грн. та на розстрочку 30 000 грн.

Також, на підтвердження укладення договору позивачем надано роздруковані Умови та правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток «Мonobank», які не містять підпису відповідача про ознайомлення з ними (а.с.31-45).

Окрім того, надано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 23 квітня 2018 року, відповідно до якого слідує, що відповідач станом на 12 січня 2021 року має заборгованість у сумі 96 030,61 грн, яка складається із: 96 030,61 грн - загального залишку заборгованості за тілом кредиту; нуль грн - загального залишку заборгованості за відсотками; нуль грн - заборгованості за пенею та комісією; нуль грн - заборгованості з судових штрафів (а.с.11-13).

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно з цією статтею ЦК України договір, що укладений між банком та ОСОБА_1 , є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі, але не виключно, договорів банківського рахунку та споживчого кредиту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі №2-383/2010 зроблений висновок, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої, дванадцятої ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному ст.12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону врегульовано, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Як слідує з анкети-заяви від 23 квітня 2018 року для ОСОБА_1 згенеровано ключова пара з особистим ключем, яка використовувалася для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку (електронний сервіс банку для надання банківських послуг клієнту), з метою засвідчення її дій згідно з договором про надання банківських послуг.

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, здійснювала витрати для сплати послуг, зняття готівки та перерахування коштів на інші рахунки. Доказів на спростування вказаної виписки та розрахунку заборгованості матеріали справи не містять, а тому доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту є помилковим.

Розрахунок заборгованості за договором від 23 квітня 2018 року № б/н, укладеним між банком та ОСОБА_1 , виписка про рух коштів по картці відповідача є належними та допустимими доказами стосовно надання банком кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів ОСОБА_1 , а також часткового погашення нею заборгованості за кредитним договором.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша ст.76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд першої інстанції не мав підстав для відмови у стягненні з відповідача суми фактично отриманих нею кредитних коштів, тобто тіла кредиту в сумі 96 030,61 грн.

Відповідно до положень частини тринадцятої ст.141 із відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 270 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 3 405 грн, а всього 5 675 грн (а.с.9,150).

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 частини шостої ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог Закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.

Заочне рішення Богунського районного суду м.Житомира від 21 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 23 квітня 2018 року в сумі 96 030 грн. 61 коп. та 5 675 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: