ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/243/20 Номер провадження 22-ц/814/693/22Головуючий у 1-й інстанції Зіненко Ю. В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

секретар: Гречка Є.В.

розглянув в відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон"

на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2021 року у складі судді Зіненко Ю.В.

по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон" про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати незаконним та скасувати наказ Генерального директора ТОВ СП «НІБУЛОН» Вадатурського О.О. № 520-к від 02 березня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 » у зв`язку із втратою довір`я, пункт 2 статті 41 КЗпП України; поновити його на посаді директора філії «Сухорабівська» ТОВ СП «НІБУЛОН» з 02 березня 2020 року; стягнути з ТОВ СП «НІБУЛОН» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 березня 2020 року до дня поновлення на роботі; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 02 лютого 2010 року ОСОБА_1 призначений на посаду директора філії «Сухорабівська» ТОВ СП «НІБУЛОН». 02 березня 2020 року Генеральний директор ТОВ СП «НІБУЛОН» Вадатурський О.О. видав наказ № 520 - к про звільнення ОСОБА_1 , директора філії «Сухорабівська» ТОВ СП «НІБУЛОН», 02 березня 2020 року у зв`язку із втратою довір`я, п. 2 ст. 41 КЗпП України. З даного наказу вбачається, що 10 лютого 2020 року працівниками філії «Сухорабівська» ТОВ СП «НІБУЛОН»: головним агрономом Лифаром С.А. та трактористами - машиністами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було здійснено спробу крадіжки 4300 кг. аміачної селітри ТОВ СП «НІБУЛОН», яка була видана їм згідно накладної - вимоги на відпуск матеріалів № 9/117 від 10 лютого 2019 року для підживлення озимої пшениці на полях ТОВ СП «НІБУЛОН», які розташовані в с. Говтва Козельщинського району Полтавської області. Факт спроби крадіжки було зафіксовано фахівцями сектору охорони служби безпеки ТОВ СП «НІБУЛОН».

Наказом від 12 лютого 2020 року № 116 - АД було призначено проведення з 13 лютого 2020 року по 17 лютого 2020 року повної позачергової інвентаризації фактичної наявності основних засобів та ТМЦ на філії «Сухорабівська» ТОВ СП «НІБУЛОН» та призначено інвентаризаційну комісію. Також наказом від 25 лютого 2020 року № 183-АД була призначена перевірка стану машинно - тракторного парку та накопиченого металобрухту філії «Сухорабівська» ТОВ СП «НІБУЛОН». Під час проведення перевірки з 25 лютого 2020 року по 26 лютого 2020 року комісією було виявлено факти маніпуляції відносно складання та затвердження завідомо неправдивих документів щодо списання на металобрухт сільськогосподарської техніки, зокрема двох сівалок УПС-8, 2007 та 2008 року випуску. Перевіркою встановлено, що 30 вересня 2019 року на ім`я генерального директора ТОВ СП «НІБУЛОН» ОСОБА_5 подано службову записку № 351/117/3-19 за підписом посадових осіб філії «Сухорабівська» ТОВ СП «НІБУЛОН» головного інженера ОСОБА_6 , головного бухгалтера ОСОБА_7 та директора ОСОБА_1 , узгоджену з головним механіком інженерно - сервісної служби центрального апарату управління Поповим П.В. і регіональним директором з сільськогосподарського центрального апарату управління Сироватко А.Ю., на погодження списання техніки, у тому числі двох сівалок УПС-8, 2007 та 2008 року випуску. Згідно вказаної службової записки, сівалки були комісійно обстежені і визнані такими, що непридатні для подальшої експлуатації і підлягають списанню. 26 грудня 2019 року на ім`я генерального директора ТОВ СП «НІБУЛОН» ОСОБА_5 подано службову записку № 479/117/3-19 за підписом посадових осіб філії «Сухорабівська» ТОВ СП «НІБУЛОН»: директора ОСОБА_1 , інженера - механіка ОСОБА_8 та головного бухгалтера ОСОБА_7 щодо визначення ринкової вартості списаної техніки, у тому числі сівалок УПС-8, 2007 та 2008 року випуску, за результатами моніторингу ринку за ціною металобрухту 4,25 грн. за 1 кг.

За результатами розгляду службових записок було видано наказ «Про списання основних засобів» № 1565 - АД від 26 грудня 2019 року, згідно якого директору філії «Сухорабівська» ТОВ СП «НІБУЛОН» ОСОБА_1 доручено забезпечити розбирання списаних основних засобів в суворій відповідності до нормативів з охорони праці та техніки безпеки, оприбуткувати на склад філії матеріали, придатні для подальшого використання, а неприданий для подальшого використання металобрухт підготувати для реалізації. 26 грудня 2019 року складені акти на списання основних засобів, зокрема вищезазначених сівалок УПС-8, 2007 та 2008 року випуску, за підписами комісії у складі: голова комісії - директор філії «Сухорабівська» ТОВ СП «НІБУЛОН» Бур`яна О.Б., члени комісії - головний інженер Дмитренко В.В., головний економіст Полнобродський О.Ю., головний бухгалтер ОСОБА_7 , інженер - механік ОСОБА_8 . Списана техніка оприбуткована як відходи, згідно акту оприбуткування відходів № 179 від 20 січня 2020 року. При цьому в ході перевірки комісією з`ясовано, що зазначена техніка всупереч наказу № 1565 - АД від 26 грудня 2019 року «Про списання основних засобів» не розбиралася на вузли та агрегати, які повинні бути взяті на облік, як матеріали від розбірки техніки або б/у запчастин, які придатні для подальшого використання та відновлення техніки. Ситуація з неправомірним списанням сівалок УПС-8 стала можливою внаслідок неналежного та недбалого виконання своїх посадових обов`язків саме директором філії ОСОБА_1 . Недбале та поверхневе ставлення ОСОБА_1 до своїх посадових обов`язків створило необхідні передумови для нанесення матеріальних збитків.

Позивач вказав, що фактичною підставою для його звільнення стала спроба крадіжки 4300 кг. селітри, скоєна іншими працівниками, до якої він не має ніякого відношення та списання двох сівалок, яке було здійснено на підставі виданого не ним наказу. Крім того, зміст його основних трудових обов`язків на посаді директора філії не включає безпосереднє обслуговування грошових та товарних цінностей, а полягає виключно в управлінні філією «Сухорабівська» ТОВ СП «НІБУЛОН», що свідчить про те, що особи, які займають зазначену посаду не є суб`єктами, яких можна звільнити за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, а тому наказ про його звільнення № 520-к від 02 березня 2020 року є незаконним та підлягає скасуванню.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «НІБУЛОН» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «НІБУЛОН» Вадатурського О.О. № 520 - к від 02 березня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 » у зв`язку із втратою довір`я, пункт 2 статті 41 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на рівнозначній посаді директора філії Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «НІБУЛОН» з 03 березня 2020 року, а за відсутності такої можливості за згодою позивача ОСОБА_1 - на нижчій посаді.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «НІБУЛОН» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 березня 2020 року по 22 грудня 2021 року у розмірі 325534 грн. 86 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «НІБУЛОН» на користь держави судовий збір в розмірі 1681 грн. 60 коп.

Рішення в частині поновлення на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач не є працівником, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, у зв`язку з чим його звільнення з займаної посади на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України є неправомірним.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон", просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, в частині позовних вимог про поновлення на роботі ОСОБА_9 на посаді директора філії «Сухорабівська» ТОВ СП «НІБУЛОН» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (як похідну вимогу від поновлення на роботі) закрити провадженняу зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі ч. 1 ст. 377 та п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, посилаючись на неповне з'ясування всіх обставин справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив положення про філію, посадову інструкцію, інвентаризаційний опис основних засобів, не дослідив надані ТОВ СП «НІБУЛОН» докази, які мають значення для визначення позивача, як особи, яка безпосередньо обслуговує товарно-матеріальні цінності, а саме довіреність № 750 від 26.12.2018 та довіреність № 405 від 02.02.2010.

Від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В судове засідання представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи не з?явився.

Від представника ТОВ СП «НІБУЛОН» до суду надійшло клопотання про зупинення провадження або відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням на території України воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Наведена норма свідчить, що справедливий та своєчасний розгляд спорів судами є нерозривними поняттями, а комплексне дотримання цих вимог сприяє утвердженню верховенства права у суспільстві.

Згідно зі ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тобто, відкладення розгляду справи у суді апеляційної інстанції передбачено у наступних випадках: якщо стосовно учасника справи немає відомостей про вручення йому судової повістки, а також у випадку наявності відповідного клопотання від учасника справи, якщо повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який в подальшиму було продовжено.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Верховний Суд зазначив, що навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Таким чином в силу положень Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан не зупиняє здійснення правосуддя на території України.

Верховний Суд на сайті Судової влади України оприлюднив інформацію щодо особливостей здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, зокрема, зауважив, що навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Відповідно до статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно прийматимуться рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом.

Якщо суд не припинив здійснювати судочинство, учасники судових процесів мають можливість подати заяву про відкладення розгляду справ у зв`язку з воєнними діями та/або про розгляд справ у режимі відеоконференції за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема власних.

Судом апеляційної інстанції за клопотанням представника ТОВ СП «НІБУЛОН» Петрова В.-П. С. у зв`язку з введенням на території України воєнного стану було неодноразово відкладено розгляд апеляційної скарги, зокрема 29.03.2022, 28.04.2022, 26.05.2022, 23.06.2022, 08.09.2022.

Разом з тим, від представника ОСОБА_1 адвоката Беркути В.Л. до суду надійшло клопотання про прискорення розгляду справи, посилаючись на приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо розумного строку розгляду справи судом та конституційні гарантії щодо захисту працівника від незаконного звільнення.

Враховуючи вимоги статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги частини 2 статті 372 ЦПК України, суд, розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, з урахуванням стадії судового процесу, на якій розгляд справи уже неодноразово відкладався, вважає неявку представника ТОВ СП «НІБУЛОН» в судове засідання такою, що не перешкоджає продовженню розгляду справи за його відсутності.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, наказом від 26 січня 2010 року № 46 - к заступника генерального директора ТОВ СП «НІБУЛОН» ОСОБА_10 . ОСОБА_9 , заступника директора філії «Сухорабівська», з 02 лютого 2010 року було переведено на посаду директора філії «Сухорабівська» (т. 1 а.с. 86).

З посадовою інструкцією (новою редакцією) позивач ОСОБА_11 ознайомився, що підтверджується листком ознайомлення, на якому міститься підпис позивача та дата, 29.04.2016, дана обставина позивачем не заперечувалася.

Зборами учасників ТОВ СП «Нібулон» (протокол № 2 від 28 лютого 2007 року) було затверджено Положення Про філію «Сухорабівська» ТОВ СП «Нібулон» (т. 1 а.с. 148-152). Як вбачається з рукописного напису та особистого підпису, ОСОБА_11 з Положенням Про філію «Сухорабівська» ТОВ СП «Нібулон» ознайомився 02 лютого 2010 року (т.1 а.с. 151).

30 вересня 2019 року на ім`я генерального директора ТОВ СП «НІБУЛОН» ОСОБА_5 подано службову записку № 351/117/3-19 за підписом директора філії «Сухорабівська» ТОВ СП «НІБУЛОН» ОСОБА_9 , головного інженера Дмитренка В.В., головного бухгалтера ОСОБА_7 , узгоджену з головним механіком ОСОБА_12 і регіональним директором с/г виробництва ТОВ СП «НІБУЛОН» Сироватко А.Ю., на погодження списання техніки у філії «Сухорабівська»: Косарка Z069, інв. № 001847600 (20766); водороздавач ВР 3, інв. № 000092200 (2204); сівалка УПС - 8. інв. № 001534400 (6313); сівалка УПС - 8. інв. № 000049400; сівалка СЗ-5,4, інв. № 001534200 (6263); транспортний пристрій ОЗШ-06, інв. № 001314300 (9135); дискова борона RAU CENTOR, інв. № 000280500. В даній записці також зазначено, що в разі погодження дана техніка буде розібрана на вузли та агрегати, котрі згідно актів будуть взяті на облік, як матеріали від розбору техніки або б/у запчастинами, придатні для подальшого використання та для відновлення с/г техніки (т.1, а.с. 119).

Наказом від 26.12.2019 № 1565-АД в.о. технічного директора ТОВ СП «Нібулон» Михайлова Л.П. було доручено директору філії «Сухорабівська» ОСОБА_13 провести списання основних засобів, а саме: Косарка роторна Z069_65м_КР_1_65, інв. №001847600; водороздавач ВР 3, інв. № 000092200; сівалка УПС - 8. інв. № 001534400; сівалка УПС - 8. інв. № 000049400; сівалка СЗ-5,4, інв. № 001534200; транспортний пристрій ОЗШ-06, інв. № 001314300; дискова борона RAU CENTOR, інв. № 000280500; забезпечити директору філії «Сухорабівська» ОСОБА_13 розбирання списаних основних засобів в суворій відповідності до нормативів з охорони праці та техніки безпеки, оприбуткувати на склад філії матеріали, придатні для подальшого використання. Непридатний для подальшого використання металобрухт підготувати для реалізації (т. 1, а.с. 88).

Відповідно до службової записки № 479/117//3-19 від 23.12.2019, поданої на ім`я генерального директора ТОВ СП «НІБУЛОН» ОСОБА_5 за підписом директора філії «Сухорабівська» ТОВ СП «НІБУЛОН» ОСОБА_9 , інженера - механіка філії ОСОБА_8 , головного бухгалтера ОСОБА_7 , в ході моніторингу ринку було виявлено, що техніка, яка пропонується на списання в такому технічному стані на ринку відсутня, зокрема: сівалка УПС-8 2007 р.в. - наскрізна корозія зернових та тукових ящиків, численні розриви рами, знос висіваючого апарату, сівалка УПС-8 2008 р.в. - численні розриви рами, знос висіваючого апарату (т. 1, а.с. 120).

Як вбачається з актів на списання основних засобів № 362 та № 364 від 26.12.2019 за підписом директора філії «Сухорабівська» ТОВ СП «Нібулон» ОСОБА_9 та членів комісії: головного інженера Дмитренко В.В., головного економіста Полнобродського О.Ю., головного бухгалтера ОСОБА_7 , інженера - механіка групового ОСОБА_8 , сівалки УПС 8 6313, 2007 року введення в експлуатацію, та УПС 8 02 1305 7823, 2008 року введення в експлуатацію, були списані внаслідок неможливості використання і ремонту (т. 1, а. с. 129, 131).

Відповідно до розрахунків результатів списання об`єкта вказані сівалки УПС 8 2007 року та 2008 року актом оприбуткування відходів № 179 від 20.01.2020 оприбутковані як відходи та брухт чорних металів в кількості 600 кг (т.1, а.с. 130, 132).

Наказом в.о. фінансового директора ТОВ СП «Нібулон» ОСОБА_14 від 12.02.2020 № 116 - АД «Про проведення позачергової інвентаризації» було вирішено провести повну позачергову інвентаризацію фактичної наявності основних засобів та ТМЦ на філії «Сухорабівська» ТОВ СП «Нібулон» у період з 13.02.2020 по 17.02.2020 та створено інвентаризаційну комісію (т. 1, а.с. 89).

Відповідно до протоколу № 1 засідання інвентаризаційної комісії від 18.02.2020 було виявлено нестачу, зокрема: стільця ISO, вартістю 82,50 грн. (рядок 61), джерела безперебійного живлення UPS GRESSO 650 VA, вартістю 433,34 грн. (рядок 62), свинини в тушках вагою 6,553 кг. (рядок 64), відходів та брухту чорних металів вагою 1200 кг. (рядок 94), які запропоновано компенсувати за рахунок матеріально відповідальної особи ОСОБА_13 (т. 1, а.с. 112-115).

Як вбачається з пояснювальної записки головного інженера філії «Сухорабівська» ОСОБА_6 від 12.02.2020, поданої на ім`я генерального директора ТОВ СП «НІБУЛОН» ОСОБА_5 , в грудні 2019 року було списано дві сівалки УПС - 8 та оприбутковано як металолом. З 08 по 20 січня 2020 року він був у відпустці. Коли вийшов на роботу та побачив, що відсутні сівалки після чого зателефонував директору ОСОБА_13 і сказав, що на території немає списаних сівалок, на що той відповів, що розберуться (т.1, а.с. 136).

Згідно копії письмових пояснень головного інженера філії «Сухорабівська» ОСОБА_6 від 19.02.2020, поданих на ім`я генерального директора ТОВ СП «НІБУЛОН» ОСОБА_5 , вбачається, що ним було підготовлено службову записку № 351/117/3-19 про списання основних засобів, після погодження якої було видано наказ, після чого в.о. технічного директора ОСОБА_15 підготовлено службову записку № 479/117/3-19 від 26.12.2019 про визначення ринкової ціни списаних основних засобів. Після погодження даної службової записки списання основних «актів» оформлено відповідними актами та списані основні засоби, в тому числі 2 сівалки УПС 8 (т. 1, а.с. 116).

В доповненнях до пояснення від 19.02.2020 головного інженера філії «Сухорабівська» Дмитренка В.В. від 19.02.2020, поданих на ім`я генерального директора ТОВ СП «НІБУЛОН» ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зазначив, що оскільки на філії перебувало 5 сівалок УПС - 8, три з яких надійшли з інших філій, а така кількість не була потрібна для виробничих потреб філії, ним було відібрано три сівалки новішого зразка, а інші дві 2007 та 2008 років були включені в службову записку від 30.09.2019 для списання. Акти обстеження не складалися, будь - яких вказівок та пропозицій про її ремонт не надходило. В службовій записці від 26.12.2019, якою визначалась вартість сівалок, які списувались заначено, що в ході моніторингу ринку встановлено, що такі сівалки на ринку відсутні, тому встановлена вартість за ціною металобрухту. Зазначив, що фактично моніторинг ринку не проводився, оскільки така практика на філії відсутня. Він не знав, що списану техніку ТОВ СП «НІБУЛОН» реалізує на вторинному ринку. Про таку можливість при підписанні службових записок, актів директор філії йому не повідомляв (т. 1, а.с. 117-118).

З копії письмових пояснень механізатора філії «Сухорабівська» ОСОБА_16 , поданої на ім`я генерального директора ТОВ СП «НІБУЛОН» ОСОБА_5 , вбачається, що він у грудні 2019 року побачив на території філії «Сухорабівська» біля металобрухту неукомплектовану сівалку УПС - 8. Він запитав у директора ОСОБА_9 про долю даної сівалки, на що той відповів, що вона буде здана на металобрухт. ОСОБА_16 запропонував йому обміняти сівалку на власний металобрухт, на що той погодився. В подальшому він взяв трактор та відвіз сівалку до себе додому, а замість неї завіз металобрухт вагою 1200 кг. (т. 1, а.с. 137).

Відповідно до службової записки від 21.02.2020 регіонального директора ОСОБА_17 , поданої на ім`я генерального директора ТОВ СП «НІБУЛОН» ОСОБА_5 , за результатами інвентаризації, проведеної з 12 по 17 лютого 2020 року на філії «Сухорабівська» встановлено нестачу металобрухту у кількості 1200 кг. Згідно актів на списання основних засобів від 26.12.2019 № 362, 364 було списано на металобрухт дві сівалки УПС - 8 вагою 600 кг. кожна, який оприбуткований актом № 179 від 20.01.2020. Оглядом місця зберігання металобрухту на території філії «Сухорабівська» встановлено відсутність двох сівалок. Також просить провести службову перевірку стану машин, тракторів та накопичення металобрухту на філії «Сухорабівська» (т. 1, а.с. 134).

Аналогічного змісту є службова записка від 21.02.2020 фахівців СОСБ ТОВ СП «Нібулон» ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , подана на ім`я генерального директора ТОВ СП «НІБУЛОН» ОСОБА_5 (т. 1, а.с. 135).

Відповідно до акту перевірки стану машинно - тракторного парку та накопиченого металобрухту філії «Сухорабіська» ТОВ СП «Нібулон», складеного комісією в складі начальника ІСС ТОВ СП «Нібулон» Кузьміна Р.Б., заступника начальника ІСС ТОВ СП «Нібулон» Троцького К.В., провідного інженера ІСС ОСОБА_20 , які відповідно до наказу від 25.02.2020 № 183 - АД провели відповідну перевірку, було встановлено факти маніпуляції відносно складання та затвердження завідомо неправдивих документів щодо списання на металобрухт, зокрема сівалок УПС - 8. Зокрема, зазначено, що списання двох сівалок УПС - 8 було проведено безпідставно, без обстеження їх технічного стану. Актом перевірки від 26.02.2020 встановлено безпідставність визначення вартості двох сівалок за ціною металобрухту, оскільки згідно моніторингу вторинного ринку вартість, наприклад, сівалок УПС - 8 2007 року на вторинному ринку на момент списання становила 40-45 тис. грн. Таким чином вартість збитків, спричинених незаконним списанням двох сівалок, а не продаж їх на вторинному ринку складає близько 80 тис. грн (їх вартість за ціною металобрухту 5000 грн). Крім того в ході перевірки встановлено місцезнаходження лише однієї сівалки УПС - 8 2007 року за місцем розташування земельної ділянки механізатора ОСОБА_16 в с. Сухорабівка, місцезнаходження іншої сівалки не встановлено. Пояснення ОСОБА_16 в частині надання ним відповідної кількості металобрухту спростовується фактом відсутності його на території філії. Комісія зазначає, що ситуація з неправомірним списанням сівалок УПС - 8 2007 (інв. номер 001534400) та 2008 (інв. номер 000049400) року стала можливою внаслідок неналежного та недбалого виконання своїх службових обов`язків саме директора філії ОСОБА_9 ( т. 1, а.с. 97-100).

Актом перевірки стану промислової безпеки, охорони праці, виробничої санітарії на філії «Сухорабівська» ТОВ СП «Нібулон» № 1 від 26.02.2020, складеним комісією, призначеною наказом по ТОВ СП «Нібулон» від 24.02.2020 № 171- АД, було виявлено ряд порушень та недоліків, зокрема директор філії ОСОБА_11 : не виконав припис служби охорони праці № 11-ОП від 09.08.2016; не виконав вимоги службової записки р/н 14574/2/42 від 29.11.2019 щодо своєчасної та якісної підготовки до комплексної перевірки додержання законодавства у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці; не забезпечив дотримання працівниками вимог чинного законодавства, галузевих нормативно - технічних документів, що стосуються діяльності підприємства, та локальних нормативних актів підприємства; не здійснював загальне керівництво і координацію робіт з охорони праці, пожежної та техногенної безпеки на філії; порушив вимоги наказу від 12.08.2019 № 1015-АД, а саме не забезпечив організацію роботи з охорони праці на філії «Сухорабівська», не забезпечив санітарний стан території, виробничих будинків, споруд, окремих приміщень на філії «Сухорабівська» в цілому тощо (т.1, а.с. 101-106).

Актом перевірки стану пожежної та техногенної безпеки на філії «Сухорабівська» ТОВ СП «Нібулон» № 1 від 26.02.2020, складеним комісією, призначеною наказом по ТОВ СП «Нібулон» від 24.02.2020 № 172- АД, було виявлено ряд порушень серед яких, зокрема: директор філії ОСОБА_11 не забезпечив дотримання працівниками вимог чинного законодавства, галузевих нормативно - технічних документів, що стосуються діяльності підприємства, та локальних нормативних актів підприємства; не здійснював загальне керівництво і координацію робіт з охорони праці, пожежної та техногенної безпеки на філії та ін. (т.1, а.с. 107-111).

В суді першої інстанції встановлено, що інвентаризація проводилася за відсутності позивача ОСОБА_9 , який перебував у відпустці. Про результати інвентаризації ОСОБА_11 був повідомлений листом від 02.03.2020 за підписом генерального директора ТОВ СП «Нібулон» ОСОБА_5 , яким також запропоновано у разі незгоди з висновками інвентаризації призначити і провести інвентаризацію у присутності позивача (т. 1, а.с. 11).

За результатами вищевикладених обставин наказом генерального директора ТОВ СП «Нібулон» ОСОБА_5 від 02.03.2020 № 520-к ОСОБА_9 , директора філії «Сухорабівська» ТОВ СП «Нібулон» було звільнено 02 березня 2020 року у зв`язку із втратою довір`я, п. 2 ст. 41 КЗпП України (т. 1, а.с. 91-96).

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи вищевказаний наказ про звільнення ОСОБА_9 , місцевий суд прийшов до висновку, що позивач не є працівником, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, у зв`язку з чим його звільнення з займаної посади на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України є неправомірним.

Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду з наступниих підстав.

У відповідності до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 23 Загальної декларації з прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений змістом статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Таким актом національного законодавства України є зокрема Конвенція Міжнародної Організації Праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року N 3933-XII (далі - Конвенція).

Згідно із статтею 4 вказаної Конвенції трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

За змістом статті 4 цієї Конвенції тягар доведення законної підстави для звільнення лежить на роботодавцеві.

Постановою № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», Пленум Верховного Суду України звернув увагу на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП і інших актів законодавства України. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці.

Згідно з частиною другою статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

У частині першій статті 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбачених трудовим законодавством (статті 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Згідно пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Разом з тим, ця норма не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-104цс14, від 23 грудня 2015 у справі № 6-1093цс15, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-100цс16.

Як роз`яснено в абзаці другому пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір`я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Виходячи з розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року в справі № 585/2261/19 (провадження № 61-3959св21) зроблено висновок, що: "за змістом указаної норми матеріальними цінностями є цінності, що прийняті на зберігання, зберігаються на складі, відпускаються зі складу, з торгового залу, іншого сховища. Безпосереднім обслуговуванням грошових і товарних цінностей є їх прийняття, зберігання, транспортування, розподіл тощо. Особи, які безпосередньо обслуговують грошові і товарні цінності, це переважно особи, які займаються прийманням, зберіганням, транспортуванням і розподілом матеріальних цінностей, наприклад, продавці, касири, завідувачі базами тощо. Під термінами "зберігання", "обслуговування" і "розподіл цінностей" слід розуміти широке коло операцій по експедиції чи по відпусканню цінностей, іноді зовсім не пов`язаних з безпосереднім їх обслуговуванням. За загальними правилом такі працівники в разі нестачі матеріальних цінностей несуть повну матеріальну відповідальність на підставі письмових договорів чи спеціальних законів. Для вирішення питання про те, чи відноситься працівник до осіб, які безпосередньо обслуговують грошові, товарні чи культурні цінності, необхідно докладно ознайомитися з колом його обов`язків, що визначаються відповідними посадовими інструкціями та положеннями. В кожному конкретному випадку необхідно з`ясувати, чи становить виконання операцій, що пов`язані з обслуговуванням цінностей, основний зміст їх трудових обов`язків, чи носить виконання ними вказаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Обов`язок з обслуговування цінностей може бути передбачений нормативними актами, посадовими інструкціями тощо".

Особи, які здійснюють функції обліку, охорони або управлінські функції щодо розпорядження майном та коштами підприємства, як правило, не відносяться до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові чи товарні цінності, і такі особи не можуть бути суб`єктами звільнення за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України.

Подібні висновки щодо застосування статті 41 КЗпП України викладені Верховним Судом України в постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-104цс14 та у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року в справі № 585/2261/19.

Згідно зі статтею 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, договори про повну матеріальну відповідальність можна укладати в письмовій формі лише з працівником визначених категорій. Постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань і Секретаріату Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24 затверджено Перелік посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою чи організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на зберігання, продаж (відпуск), перевезення або застосування у процесі виробництва.

Договір про повну матеріальну відповідальність, укладений з особами, які не включені до Переліку категорій працівників, з котрими можна укладати такі договори, є недійсним.

Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 686/12599/17.

Посада директора філії сільськогосподарського підприємства відсутня у вищевказаному переліку посад та робіт.

Належність позивача до спеціальних суб`єктів трудових правовідносин, на яких поширюється дія пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України, є істотною обставиною, яка підлягає встановленню.

Відповідно до п. 1.4. посадової інструкції директора філії ТОВ СП «НІБУЛОН», затвердженої Генеральним директором ТОВ СП «НІБУЛОН» Вадатурським О.О., у своїй діяльності директор філії керується Конституцією України, законодавчими та нормативними актами України, Статутом підприємства, Довіреністю, Положенням про філію, Колективним договором філії, даною посадовою інструкцією, наказами генерального директора та іншими локальними нормативно правовими актами підприємства. Розділом ІІ вказаної посадової інструкції визначено завдання та обов`язки. Так, зокрема, директор філії повинен забезпечувати рентабельну, беззбиткову діяльність філії, своєчасне виконання планів діяльності, виробничих завдань з використанням всіх наявних виробничих потужностей та трудових ресурсів (п. 2.1.); забезпечувати дотримання працівниками вимог чинного законодавства, галузевих нормативно - технічних документів, що стосуються діяльності підприємства, та локальних нормативних актів підприємства (п. 2.6.); здійснювати контроль за раціональним використанням працівниками філії оргтехніки, автотранспортних засобів та інших матеріальних ресурсів (п. 2.17.); здійснювати загальне керівництво і координацію робіт з охорони праці, пожежної та техногенної безпеки на філії, відповідно до вимог чинного законодавства та локальних нормативних актів підприємства (п. 2.18.). Розділом IV посадової інструкції визначено відповідальність директора філії, зокрема: за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені цією інструкцією, невиконання наказів і доручень безпосереднього керівника, генерального директора, заступників генерального директора, головного бухгалтера та технічного директора підприємства, в межах, визначених чинним законодавством України про працю (п. 4.1.); за дотримання законодавчих та нормативно - правових актів з питань охорони праці та охорони навколишнього середовища (п. 4.4.); за спричинення прямого матеріального збитку підприємству, а також за дії (бездіяльність) що призвели до такого матеріального збитку, перевищення повноважень та використання матеріальних цінностей підприємства в особистих інтересах (п. 4.6.) (т. 1 а.с. 139-147).

Саме такі функції складають основний зміст трудових обов`язків директора філії ТОВ СП «НІБУЛОН».

Як вбачається з п. 4.1. Положення про філію «Сухорабівська» ТОВ СП «НІБУЛОН», філію очолює директор, який призначається генеральним директором підприємства. Управління поточною діяльністю філії здійснює директор філії, який діє на підставі цього Положення та в межах довіреності, наданої генеральним директором Підприємства (п. 4.2.). Директор філії в своїй діяльності керується статутом Підприємства, даним Положенням, рішеннями, розпорядженнями, наказами генерального директора Підприємства або його заступників, посадовою інструкцією Директора філії (п. 4.3.) Директор філії, зокрема, розпоряджається коштами та майном Філії, укладає договори, видає довіреності, відкриває в установах банків рахунки відповідно до цього Положення та чинного законодавства (п. 4.4.). Майнові і фінансові зобов`язання філії підписуються його директором і головним бухгалтером (п. 4.6.).

Проаналізувавши зміст посадової інструкції директора філії ТОВ СП «НІБУЛОН» та Положення про філію «Сухорабівська» ТОВ СП «НІБУЛОН», місцевий суд прийшов до обгрунтованого висновку, що ні посадова інструкція, ні Положення про філію не містить вказівку на те, що виконання операцій, що пов`язані з обслуговуванням цінностей, становить основний зміст трудових обов`язків позивача та що до його посадових обов`язків входить виконання дій, які носять відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Доводи апеляційної скарги, що до кола посадових функцій позивача входило особисте обслуговування товарно-матеріальних цінностей, що підтверджується довіреністю № 750 від 26.12.2018 та довіреністю № 405 від 02.02.2010, колегія суддів відхиляє, оскільки з їх змісту не вбачається, що ОСОБА_1 безпосередньо обслуговував грошові та товарні цінності та що дані функції входять до його посадових обов`язків.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2021 року у справі № 127/28968/19 вказано, що «проаналізувавши Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України 29 грудня 2004 N 336, директор (начальник/керівник), інший керівник підприємства, структурного підрозділу вирішує питання щодо фінансово-економічної та виробничо-господарської діяльності підприємства в межах наданих йому прав. Колегія суддів зазначає, що не можна ототожнювати функції з обслуговування грошових і товарних цінностей із одержанням їх під звіт та функції контролю за використанням грошових коштів і розпорядження ними, які є відмінними за своєю природою. Працівником, який обслуговує грошові і товарні цінності є той працівник, що має доступ та працює із такими цінностями безпосередньо і це становить основний зміст його трудових обов`язків».

Аналогійного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 26 травня 2021 року у справі № 452/3393/18 (провадження № 61-19083св20).

Отже, з урахуванням конкретних обставин даної справи, суд першої інстанції, дійшов до обгрунтованого висновку, що зміст основних трудових обовязків позивача, як директора філії, становила функція по управлінню філією Сухорабівська ТОВ СП «НІБУЛОН» та виконання покладених на неї завдань, в тому числі управлінська функція по розпорядженню коштами філії, тому відсутні правові підстави вважати, що позивач є працівником, який безпосередньо зайнятий обслуговуванням грошових та товарних цінностей, що вказує про не можливість його звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України, тому позивач підлягає поновленню на роботі відповідно до ст. 235 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги, що на час розгляду справи, у структурі компанії ТОВ СП «НІБУЛОН» відсутній філіал «Сухорабівський», та відповідно відсутня посада директора філії «Сухорабівська», тому в даній справі відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року у справі № 808/2741/16 (провадження № К/9901/21219/18) зазначено, що у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розкладу - ввести скорочену посаду, а якщо підприємство, установа реорганізовано - рішення про поновлення працівника на роботі має бути виконано правонаступником.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 721/910/19, від 11 серпня 2021 року № 821/549/17.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у справі № 825/3682/14 зазначено, що поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи. Незаконно зільнений працівник не поновлюється на попередній роботі лише тоді, коли повністю ліквідоване підприємство, установа, організація, що допустили незаконне звільнення.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ СП «НІБУЛОН» не ліквідовано, що дозволяє йому належним чином виконати рішення суду про поновлення незаконно звільненого працівника.

У справі, яка переглядається, місцевий суд, врахуваши вищевказані правові висновки Верховного Суду, прийшов до правильного висновку, що в разі скорочення (виведення зі штатного розпису) посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису - ввести скорочену (виведену) посаду, що і було б належним виконанням з його боку рішення суду про поновлення працівника на роботі.

Враховуючи вищевикладене, факт порушення ТОВ СП «НІБУЛОН» норм трудового законодавства та незаконне звільнення ОСОБА_1 з займаної посади, тому вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу є обгрунтованою.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду апеляційна скарга не містить.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, правильно застосував норми процесуального права та постановив рішення, яке відповідає закону, тому підстави для задоволення даної апеляційної скарги відсутні.

Отже, враховуючи вищевказане, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382, 383, 384 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон" залишити без задоволення.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді: С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль