Єдиний унікальний номер: 379/979/21
Провадження № 2/379/60/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

05 серпня 2022 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Мовчан М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Тараща, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення змісту заповіту та визнання в порядку спадкування права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, просить розтлумачити зміст заповіту ОСОБА_3 від 10.08.2007 за реєстровим № 44, а саме, що ОСОБА_4 , згідно свого заповіту заповіла ОСОБА_1 земельну частку (пай), які належали спадкодавцеві на підставі сертифікату серії КВ №0207402 та актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК №202073 від 28.10.2011; визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, площею 2,5573 га, кадастровий номер :02:017:0005, яка до дня смерті належала ОСОБА_3 на підставі державного акта серії ЯК № 202073.

В обґрунтування позову зазначає, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 тітки ОСОБА_3 , відкрилася спадщина. Позивач є спадкоємцем за заповітом майна, а саме земельної ділянки. З метою оформлення права власності на спадкове майно після смерті тітки, позивач у встановлений законодавством шестимісячний строк подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності тому, що у заповіті, який посвідчено 10.08.2007 ОСОБА_4 заповіла право на земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_4 на підставі сертифікату серії КВ №0207402, проте на день відкриття спадщини, в результаті поділу земельних часток (паїв) та виділення їх в натурі, на ім`я ОСОБА_4 , згідно розпорядження Таращанської районної державної адміністрації, видано державний акт на право власності серії ЯК №202073 на земельну ділянку площею 2,5573 га. У зв`язку з цим, державним нотаріусом листом-повідомленням від 28.08.2020 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та запропоновано позивачу звернутися до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належно, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач у судові засідання 06.06.2022, 16.06.2022, 05.08.2022, не з`являвся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належно, правом подачі відзиву не скористалася, відповідних заяв чи клопотань не надходило..

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і, співставивши їх з матеріалами справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що за життя, а саме 10.08.2007 тітка позивача ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 10.08.2007 В.О.Шеремет., секретарем виконавчого комітету Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 44, яким вона на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, заповівши ОСОБА_1 , земельну частку (пай) яка належала ОСОБА_4 на підставі сертифікату серії КВ №0207402 та актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК №202073 від 28.10.2011; визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, площею 2,5573 га, кадастровий номер :02:017:0005.(а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 тітка позивача ОСОБА_4 померла (а.с.14).

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

Крім того, згідно з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії КВ №0207402, за розпорядженням Таращанської райдержадміністрації від 03.08.2010 за № 361 було видано Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯК №202073 та на земельну ділянку площею 2,5573 га. (а.с.26).

Враховуючи те, що в судовому засіданні не встановлено наявність у спадкодавця прав на іншу земельну частку (пай) або на інші земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, суд при вирішенні питання тлумачення заповіту вважає за необхідне встановити ідентифікацію земельної ділянки, на яку позивач просить нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, з майновими правами спадкодавця, які зазначені в заповіті.

Відповідно до пункту 17 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Отже, після виділу земельної частки (паю) у натурі на заміну Сертифікату на право на земельну частку (пай) громадянам видається Державний акт на право власності на земельну ділянку.

За звичаєм, особи земельна частка (пай), яких виділена, продовжують вважати себе власником земельного паю, хоч вже мають державний акт на право власності на конкретну земельну ділянку, як об`єкт матеріального світу.

Тобто, термін право на «земельний пай» трансформувався на земельні ділянки тих осіб, які виділили свій пай в натурі та отримали інший правовстановлюючий документ на землю держаний акт на право приватної власності.

Відповідно до п. «г» ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Отже, у суду не має сумнівів, що підставою для одержання ОСОБА_1 у власність земельні ділянки, право на які посвідчується державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯК №202073 на земельні ділянки площею 2,5573 га стало виділення в натурі (на місцевості) належної її земельної частки (паю), право на яку посвідчувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ №0207402.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями.

В розумінні ст.ст. 213, 1256 ЦК України тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв`язку з чим необхідно уточнити його зміст.

Встановлений ст. 213 ЦК України перелік обставин, які мають значення для тлумачення змісту правочину, не є вичерпним.

Правила тлумачення змісту правочину визначені частинами 3, 4 ст. 213 ЦК України. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що заповіт ОСОБА_4 , посвідчений 10.08.2007 В.О.Шеремет., секретарем виконавчого комітету Великоберезанської сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 44, слід розуміти як розпорядження ОСОБА_4 на випадок своєї смерті про передачу у спадок належної їй земельної ділянка для ведення особистого селянського господарства, яка отримана у власність на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їй земельної частки (паю), право на яку посвідчувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ №0207402.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації .

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або не законність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що фактично позивачу заповідалась земельна ділянка; право позивача на спадщину є суду доведеним, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 3, 4, 12, 13, 19, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, статтями 182, 213, 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1256, 1268, 1270, 1297 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Витлумачити зміст заповіту, посвідченого 10.08.2007 В.О. Шеремет, секретарем виконавчого комітету Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 44, зазначивши про те, що ОСОБА_4 зробила розпорядження, згідно якого заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала їй відповідно до державного акта на право на земельну ділянку серії ЯК №202073 станом на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 ), в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, площею 2,5573 га, кадастровий номер :02:017:0005, яка розташована в межах Великоберезанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, яка до дня смерті належала ОСОБА_3 на підставі державного акту серії ЯК №202073.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Головуючий:В. І. Зінкін