ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/1140/20 Номер провадження 22-ц/814/1763/22Головуючий у 1-й інстанції Коновод О. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання: Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова компанія «Полтавазернопродукт» - адвоката Лобова Миколи Олександровича на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 26 квітня 2022 року (ухвалене суддею Коновод О.В., повний текст складено суддею 29.04.2022 року) по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно - промислова компанія «Полтавазернопродукт» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Райземінвест 2017», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Онищенка Руслана Миколайовича про визнання недійсною угоди про розірвання договору оренди землі, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію припинення права оренди землі, визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди землі, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2022 року ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» звернулося до суду з вищевказаним позовом, у якому просить: визнати недійсною угоду б/н від 14.11.2017 про розірвання договору оренди землі б/н від 06.08.2015, визнати недійсним договір оренди землі б/н від 10.09.2019 з кадастровим номером :00:003:0624, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Райземінвест-2017», а також скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Онищенка Р.М. про припинення права оренди позивача щодо спірної земельної ділянки та про державну реєстрацію права оренди ТОВ «Райземінвест-2017» щодо вказаної земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 06.08.2015 року між ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , Відповідач-1), який є власником земельної ділянки загальною площею 0,9899 га, розташованої на території Криворудської сільської ради Семенівського району Полтавської області, кадастровий номер :00:003:0624, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова компанія «Полтавазернопродукт» (далі ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт», Позивач) укладено договір оренди земельної ділянки КРс2015/0093 строком на 7 (років) років.

Вказаний договір був зареєстрований 23.08.2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Семенівського районного управління юстиції Полтавської області Маньківським Ігорем Івановичем (індексний номер рішення: 23872193 від 23.08.2015 року).

Однак, до закінчення дії вказаного договору між ОСОБА_1 та ТОВ «Райземінвест-2017» було укладено договір про право користування вказаною земельною ділянкою.

В подальшому з Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, позивач довідався, що державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстр нерухомого майна та бізнесу» Бричківської сільської ради Полтавської області Онищенком Русланом Миколайовичем 04.09.2019 року зареєстровано припинення іншого речового права (права оренди) ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт» на підставі угоди від 14.11.2017 про дострокове розірвання договору оренди землі.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що після припинення права оренди Позивача на наступний день (10.09.2019) на спірну земельну ділянку тим же реєстратором було зареєстровано право оренди за ТОВ «Райземінвест-2017» на підставі договору оренди від 10.09.2019 (індексний номер рішення: 48696471 від 16.09.2019).

Позивач зазначає, що угода від 14.11.2017 про дострокове розірвання договору оренди землі від 06.08.2015 укладена від імені ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт» представником за довіреністю Сліпаченко П.П. поза межами його повноважень, всупереч інтересам позивача та без наступного її схвалення товариством. Крім того, ОСОБА_3 всупереч вимогам трудового договору під час виконання обов`язків директора виробничого підрозділу «Агрофірма «Семенівська» ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт» став учасником господарського товариства ТОВ «Райземінвест-2017», та вчинив на користь останнього оспорювану угоду, що вказує на системність дій, спрямованих на реалізацію зловмисної домовленості щодо позбавлення позивача права оренди та передачу земельної ділянки в користування ТОВ «Райземінвест-2017», який є прямим конкурентом позивача. За таких обставин позивач вважає, що за сукупністю обставин та приписів статей 92,203,232,238 ЦК України угода про додаткове розірвання договору оренди та укладений між відповідачами договір оренди земельної ділянки підлягають визнанню недійсними, а державна реєстрація вказаних угод - скасуванню.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 26 квітня 2022 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно - промислова компанія «Полтавазернопродукт» - відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився ТзОВ ІПК «Полтавазернопродукт» в інтересах якого апеляційну скаргу подано його представником адвокатом Лобовим М.О., в якій прохає рішенняХорольського районного суду Полтавської області від 26 квітня 2022 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, а також таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема вказує, що судом першої інстанції належним чином не проаналізовано доводи Позивача щодо відсутності у ОСОБА_3 повноважень на укладення спірної додаткової угоди. Посилається на те, що судом хибно трактовано зміст довіреності від 09.06.2016 року, а також неправильно застосовано норму ч.3 ст. 92 ЦК України.

Вказує, що при розгляді справи судом не враховано висновки які викладені в постановах Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № №522/4840/18, від 12.06.2018 у справі №927/976/17. Посилається на те, що позивач мав право користуватися спірною земельною ділянкою до кінця 2022 року, а тому висновки суду про неможливість захисту права орендаря у зв`язку зі спливом строку оренди є безпідставними та необґрунтованим. Також зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо відсутності доводів укладення спірної угоди заднім числом та спростовується наданими позивачем доказами. Вказує, що судом не враховано накази Мінюсту України від 27.01.2021 року №322/5, від 27.01.2021 року №314/5, якими задоволено скарги Позивача та скасовано рішення, прийняті приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценко А.М. по аналогічним справам. Вказані накази є діючими, а позов ТОВ «Райземінвест-2017» про їх скасування ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду залишено без розгляду за клопотанням позивача.

Від директора ТзОВ «Райземінвест2017» - Сліпаченко П.П. надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому останній спростовуючи доводи, які викладені в апеляційній скарзі та підтримуючи рішення суду першої інстанції прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Від представникаТовариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова компанія «Полтавазернопродукт» - адвоката Лобова М.О. надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечуючи доводи викладені у відзиві прохав рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи були присутні представники сторін, інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 06.08.2015 між ОСОБА_1 та ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» укладено договір про оренду земельної ділянки площею 0,9899 га, кадастровий номер :00:003:0624, що знаходиться на території Криворудської сільської ради Семенівського району Полтавської області, строком на 7 років.

Право оренди за вказаним договором зареєстроване 23.08.2015 державним реєстратором Маньківським Ігорем Івановичем, що підтверджується копіями вказаного договору, акту приймання-передачі від 06.08.2015, а також інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с.20 - 23).

З вказаного витягу також слідує, що 04.09.2019 відповідно до угоди, укладеної між ОСОБА_1 та ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» від 14.11.2017 про розірвання договору оренди землі № КРс2015/0093 від 06.08.2015, припинено інше речове право позивача згідно рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстр нерухомого майна та Бізнесу» Бричківської сільської ради Онищенком Русланом Миколайовичем №48584761.

Натомість, на підставі договору оренди землі б/н, укладеного 10.09.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Рейземінвест-2017», вказаним державним реєстратором прийнято рішення № 48696471 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за ТОВ «Рейземінвест-2017», на підставі чого 16.09.2019 проведено державну реєстрацію (т. 1 а.с. 22, 23).

З угоди про розірвання договору оренди землі від 14.11.2017, укладеної між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» в особі директора ВП АФ «Семенівська» ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» Сліпаченко П.П., що діяв на підставі довіреності від 09.09.2016, вбачається, що сторони за взаємною згодою домовилися розірвати вказаний договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:003:0624, претензій один до одного не мають, угода складена у 2 (двох) примірниках (т. 1 а.с. 151).

Наказом генерального директора від 04.01.2018 ОСОБА_3 звільнений з посади директора ВП АФ «Семенівська» ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» за власним бажанням (т.1, а.с.39, зворот).

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ТОВ «ІПК «Полтавазернопродукт» не було надано суду жодного доказу щодо відсутності повноважень ОСОБА_3 на розірвання договору оренди земельної ділянки, так як довіреність від 09.09.2016 року (а.с.37) не містила таких обмежень та передбачала укладення низки різних угод, тому суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції в цілому повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі», чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 237 та частиною першою статті 239 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, які вона представляє. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Статтею 241 ЦК України визначено, що правочин, вчинений представником, з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Відповідно до частини третьої статті 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

На захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі укладають з юридичними особами договори різних видів, у частині третій статті 92 ЦК України передбачено виняток із загального правила до визначення правових наслідків вчинення правочину представником з перевищенням повноважень (статті 203, 241 ЦК України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Таке обмеження повноважень набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність в органу юридичної особи чи її представника необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у постановах від 27.04.2016 №6-62цс16, від 12.04.2017 №6-72цс17.

Для визнання недійсним договору з тієї підстави, що його укладено представником юридичної особи з перевищенням повноважень, необхідно встановити, по-перше, наявність підтверджених належними і допустимими доказами обставин, які свідчать про те, що контрагент такої юридичної особи діяв недобросовісно або нерозумно. По-друге, дії сторін такого договору мають свідчити про відсутність реального наміру його укладення і виконання.

Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.06.2018 у справі №668/13907/13-2, від 22.10.2019 у справі №911/2129/17.

У відповідності до ст. ст. 12,13 ЦПК України сторони несуть тягар по доведенню обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги та заперечення.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Проте, на думку колегії суддів позивачем не доведено недобросовісність дій орендодавця ОСОБА_1 при укладанні угоди від 14.11.2017 про розірвання договору оренди, в якій сторону орендаря представляв за довіреністю Сліпченко П.П.

Довіреність від 09.09.2016, за якою ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт» уповноважило директора виробничого підрозділу Агрофірма «Семенівська» Сліпаченка П.П. представляти інтереси товариства, та не містить жодних обмежень та передбачала укладення низки різних договорів (а.с.37 т.1).

Доказів протилежного стороною позивача не надано та із матеріалів справи не вбачається.

Доводи апелянта про те, що оспорювана угода про дострокове розірвання договору оренди землі з боку ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт» була сфальсифікована, оскільки оформлена шляхом проставляння на такому документі минулої дати (14.11.2017), є також необґрунтованим, оскільки ні позивачем ні його представником на підтвердження вказаних доводів не було надано жодного доказу.

Колегія суддів вважає, що власник спірної земельної ділянки ОСОБА_1 під час укладення спірного договору діяв добросовісно, у відповідності до вимог закону і не знав та не міг знати, що у директора ВП АФ «Семенівська» Сліпаченко П.П. відсутні повноваження на вчинення цього правочину, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України, для визнання оспорюваних правочинів недійсним.

Таких висновків в подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 01.04.2020 справа №669/794/17, від 11.06.2020 справа №669/763/17, від 24.09.2020 справа №669/759/17, від 30.06.2021 справа №669/801/17.

Таким чином, за відсутності підстав для визнання недійною угоди б/н від 14.11.2017 про розірвання договору оренди землі б/н від 06.08.2015 року, укладену між ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт» та ОСОБА_1 , відсутні підстави для скасування рішень державного реєстратора щодо припинення права оренди та реєстрації такого права за відповідачем.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з`ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об`єктивний склад, права та обов`язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова компанія «Полтавазернопродукт» - адвоката Лобова Миколи Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 26 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 29 липня 2022 року.

Головуючий суддя : ___________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ________________ О.Ю. Кузнєцова _________________ Л.М. Хіль