Справа № 128/189/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2022 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: Шевчук Л.П.,
при секретарі судового засідання: Ружицькій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. У позовній заяві викладено наступну позицію позивача: позивач є власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в даному будинку, оскільки з 2010 року вони разом із відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В 2019 році їх стосунки були припинені, внаслідок чого відповідач добровільно залишив будинок, забрав всі свої особисті речі. З того часу вони не спілкуються та де перебуває відповідач їй не відомо. На протязі трьох років відповідач не проживає в будинку позивачки, не сплачує комунальні послуги, не бере участі в утриманні житла. Жодних договорів із відповідачем щодо користування чи оренди житла вони не укладали. В добровільному порядку дійти згоди про зняття відповідача з реєстрації місця проживання у належному позивачці житлі немає можливості, оскільки відсутні будь які контакти з відповідачем. Наявність реєстрації відповідача в її будинку порушує її право на вільне розпорядження та користування належним їй майном, через що вона вимушена нести додаткові витрати за комунальні послуги. Враховуючи викладене просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 07.02.2022 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 19)
Ухвалою суду від 22.07.2022 постановлено, розгляд даної справи здійснювати в заочному порядку.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Гунько О.А. у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце його проведення, відзив на позов до суду станом на час розгляду справи не надійшов.
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається.
З огляду на вищевикладене та за умов існування усіх підстав, суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення, про що 22.07.2022 було постановлено мотивовану ухвалу.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, докази, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до копії нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового від 14.05.2005 (а.с. 3-4) позивачка ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 житловий будинок під номером АДРЕСА_1 .
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №295150864 від 18.01.2022 за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2005 зареєстровано право приватної власності на нерухоме майно: будинок під номером АДРЕСА_1 (а.с. 5).
Відповідно до копій довідок виконавчого комітету Вороновицької селищної ради №1-501 та №1-502 від 31.08.2021 (а.с. 6, 7) в будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , не проживає за даною адресою з лютого 2019 року по теперішній час.
Згідно копії акту від 01.09.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , не проживає за даною адресою з лютого 2019 року по теперішній час (а.с. 8).
Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Вказаний спір регулюється положеннями Житлового кодексу України та Цивільного кодексу України.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч.1, 2, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідача ОСОБА_2 , як члена сім`ї власника житлового приміщення, слід визнати таким, що втратив право на користування житлом будинком АДРЕСА_1 , що позбавляє останнього права на користування вказаним житловим приміщенням.
Право власника даного будинку позивача, порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, підлягає захисту.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 992,40 грн..
Відповідно до ст.ст. 319, , 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 150, 156, 405 ЖК України, ст.ст. 1, 10, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житлом будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні. 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - невідомо, зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Суддя Л.П. Шевчук