ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2732/22Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я.
Провадження № 22-ц/817/778/22 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Романська К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/2732/22 за апеляційною скаргою акціонерного товариства Страхова компанія АРКС на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2022 року, ухвалене суддею Стелтьмащук П.Я., повний текст рішення складено 22 червня 2022 року, у справі за позовом приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Аркс» (надалі - Позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) простягнення 20206,90 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов обґрунтовано тим, що 12.10.2018 між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (правонаступником якої є ПрАТ «СК «Аркс») та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб Volkswagen, д.р.н. НОМЕР_1 . 05.06.2019 о 23:00 в м. Тернополі по вул. Злуки сталась ДТП за участю автомобіля Volkswagen, д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , та мотоцикла Geon, д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби були пошкоджені. ДТП сталась внаслідок порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.07.2019. За заявою ОСОБА_2 , на виконання умов договору добровільного страхування, Позивачем сплачено страхове відшкодування в розмірі 44940,13 грн. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», відповідно до полісу ОСЦПВ №АМ/654441, ліміт відповідальності - 100000,00 грн., франшиза - 2000,00 грн. За зверненням Позивача до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», остання відшкодувала Позивачу 24733,23 грн. (26733,23 грн. вартість ремонту з урахуванням зносу - 2000,00 грн. франшиза). Невідшкодованими Позивачу залишилось 20206,90 грн., тобто різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, які Позивач і просить стягнути із Відповідача, як безпосереднього винуватця ДТП.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» 2000,00 грн. шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, АТ СК АРКС подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального прав, просив скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2022 року в частині відмови у позові та постановити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги, а також стягнути з відповідача судовий збір у сумі 2 481 грн. та 3 721, 50 грн. за подання апеляційної скарги.

Зокрема зазначає, що відповідно до звіту суб`єкту оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 №167 від 09.07.2019, вартість відновлювального ремонту ТЗ Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 без врахування коефіцієнту фізичного зносу складає 46 407, 20 грн. Із врахуванням встановленого оцінювачем коефіцієнту зносу 0, 5949 вартість відновлювального ремонту складає 26733, 23 грн.

Вказує, що 23.09.2019 року страхова компанія винуватця ДТП ПрАТ СК Арсенал страхування на їхнє звернення від 05.08.2019 здійснила виплату страхового відшкодування в сумі 24 733,23 грн. (26 733,23 грн. вартість ремонту з урахуванням знову - 2000 грн. франшиза).

Зазначає, що відповідно до п.22.1 ст. 22 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власності наземних транспортних засобів, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третіх осіб.

Посилаючись на постанови ВС від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, від 03 жовтня 2018 року у справі №201/1431/16-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі №686/17155/15-ц, від 22 січня 2019 року у справі №676/518/17, від 20 березня 2019 року у справі №199/6667/15-ц вказує, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно ст.29 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати) за договором майнового страхування транспортного засобу.

Таким чином, на думку апелянта, правильною є вимога позивача саме до відповідача ОСОБА_1 про стягнення вартості відновлювального ремонту ТЗ без урахування коефіцієнта фізичного зносу.

В судове засідання сторони по справі не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

Колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Виходячи з положень ст.13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява №326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», №8771/02, §27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року у справі «Мусієнко проти України», №26976/06).

А відтак, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засіданні на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Так, судом встановлено, що згідно постанови Тернопільського міськрайоннного суду Тернопільської області від 17.07.2019 по справі №607/16600/19, 05.06.2019 близько 23.00 год. на вул. Злуки в м. Тернополі ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом марки Geon GN250, д.н.з. НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, у разі виявлення небезпеки не вжив заходів до повної зупинки транспортного засобу або зменшення швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із транспортним засобом марки Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду в попутному напрямку та здійснював поворот ліворуч на вул. Вербицького. В результаті ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 судом визнано винним, зокрема у вчиненні правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення.

Власником автомобіля марки Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 12.10.2018.

12.10.2018 між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (правонаступником якої є ПрАТ «СК «Аркс») та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №304120а8та, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб Volkswagen, д.р.н. НОМЕР_1 , у тому числі на випадок дорожньо-транспортної пригоди, вигодонабувач ОСОБА_2 , страхова сума 200000,00 грн.

25.06.2019, згідно страхового акту №ARX2474725, Позивачем прийнято рішення про здійснення страхової виплати на рахунок ТОВ «Терко Авто Град» в розмірі 42165,13 грн., на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №304120а8, заяви ОСОБА_2 від 06.06.2019, рахунку ТОВ «Терко Авто Град» від 20.06.2019, розрахунку страхового відшкодування.

26.06.2019 Позивач перерахував на користь ТОВ «Терко Авто Град» 42165,13 грн. (платіжне доручення №572579 від 26.06.2019).

Цивільно-правова відповідальність водія мотоцикла марки Geon GN250, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП (05.06.2019) була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», відповідно до полісу ОСЦПВ №АМ/654441, ліміт відповідальності за шкоду майну 100000,00 грн., франшиза 2000,00 грн.

05.08.2019 Позивач звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою №6823/18/ЦВ про стягнення заборгованості в порядку регресу на суму 44940,13 грн.

Платіжним дорученням №54682909 від 23.09.2019 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» перерахувало Позивачу страхову виплату в розмірі 24733,23 грн.

16.03.2021 Позивач надіслав Відповідачу претензію на суму 20206,90 грн., мотивуючи її тим, що це різниця між виплаченим Позивачем страховим відшкодуванням та отриманими в порядку регресу від Страховика винуватця ДТП коштами. З посиланням на статтю 27 Закону України «Про страхування» та статтю 993 ЦК України вимагає у Відповідача сплатити цю різницю на користь Позивача.

Відповідач відмовився від сплати цих коштів, вказуючи на безпідставність вимоги (в матеріалах справи міститься лист Відповідача без дати та номера).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Оскільки ліміт відповідальності страховика перевищує розмір заподіяної шкоди, суд вважав, що підстави для стягнення збитків з винної особи відсутні, а тому позов задовольнив частково, стягнувши 2000 грн. франшизи.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що цей висновок не відповідає вимогам закону та наявним у справі доказам, а доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, з таких підстав.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами.

Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком, регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні в межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції безпідставно виходив з того, що ліміт відповідальності страховика у розмірі 100 000, 00 грн перевищує розмір заподіяної шкоди у сумі 44940,13 грн, а тому відсутні підстави для стягнення збитків зі страхувальника.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 зазначеної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з пунктом 2.3 Методики фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації.

Судом не враховано, що сума відшкодування, виплаченого ПрАТ «Арсенал Страхування» в порядку регресу позивачу у розмірі 24 733,23 грн визначена із урахуванням фізичного зносу пошкодженого автомобіля, а розмір реальних збитків, необхідних для відновлення пошкодженої речі, які відшкодовані ПрАТ «УАСК «АСКА» потерпілому, становлять 44940,13грн, відтак різниця між цими сумами має бути відшкодована позивачу відповідно до правила статті 1194 ЦК України для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Сума франшизи за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1659916 становить 2000 грн. та за правилами пункту 36.6 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має бути компенсована страхувальником.

Акціонерне товариство Страхова компанія АРКС направляло відповідачу лист від 16.03.2021 року вих.№ СУ/008910/4-3, в якому просило сплатити заборгованість перед страховою компанією, яка не сплачена.

Відповідач, заперечуючи проти позову, доводів у частині незгоди із розміром нарахованої позивачем заборгованості не наводив, розмір відшкодування матеріального збитку не спростовував, а посилався виключно на безпідставність позовних вимог у цілому.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позову, а відтак судове рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки апеляційний суд зробив висновок про задоволення вимог апеляційної скарги, скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення вимог позову, судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, а також у судах апеляційної інстанцій підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача, який здійснював оплату судового збору.

За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Страхова компанія АРКС задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2022 року скасувати. Постановити нове рішення, яким позов приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» 20206,90 грн збитків.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, у розмірі 2481,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 3721,50 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 02 листопада 2022 року.

Головуючий

Судді