ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/35/22 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 302070000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Міщій О. Я., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Іванюта О.М.

та сторін: представника Тернопільської міської ради Друзюка Р.М., позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Кожевнікової О.В., відповідача ОСОБА_2 , його представника адвоката Скиби Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №607/15997/18 за апеляційною скаргою Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року, ухваленого суддею Черніцькою І.М., повний текст якого складений 06 січня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Тернопільської міської ради в особі Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про виділ частки із майна, що є спільною частковою власністю та встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

у серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Тернопільської міської ради в особі Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про виділення позивачу із спільної часткової власності 12/25 частину житлового будинку з надвірними будівлями як на окреме домоволодіння (квартиру АДРЕСА_1 , що складається з наступних приміщень житлового будинку: 2-1 тамбур, пл. 3,0; 2-2 коридор, пл. 2,9; 2-3 житлова кімната, пл. 18,4; 2-4 житлова кімната, пл. 10,4; 2-5 кухня, пл. 6,2; а також приміщень надвірних будівель: Б літня кухня, пл. 24,6 кв.м.; В сарай, пл. 10 кв.м.; Г сарай, кл. 10 кв.м.; Д дерев`яна вбиральня, пл. 2 кв.м.; виділення в користування позивача присадибну земельну ділянку площею 417,6 кв.м. із загальної земельної ділянки площею 870 кв.м., пропорційну належній їй 12/25 частини в житловому будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (том 1, а.с. 1-5).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вони з відповідачем є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 , у таких частках: ОСОБА_1 належить 12/25 частки будинковолодіння, а ОСОБА_2 - 13/25 частин. За будинковолодінням для обслуговування закріплена земельна ділянка площею 870 кв.м. Посилаючись на те, що вона має намір провести реальний розподіл будинковолодіння та земельної ділянки, а відповідач в добровільному порядку відмовляється його провести, позивачка просила задовольнити її позов та провести поділ будинковолодіння по фактичному використанні та згідно технічного паспорту, а також встановити порядок коритування земельною ділянкою.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Тернопільської міської ради в особі Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про виділ частки із майна, що є спільною частковою власністю та встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволено.

Виділено у власність ОСОБА_1 за рахунок її 12/25 частки у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 наступні приміщення: 2-1 тамбур, площею 3,0 кв.м.; 2-2 коридор, площею 2,9 кв.м.; 2-3 кімната, площею 18,4 кв.м.; 2-4 кімната, площею 10,4 кв.м.; 2-5 кухня, площею 6,2 кв.м.; а всього по житловому будинку частина площею 40,9 кв.м., з господарських будівель: Б - літня кухня, б тамбур літньої кухні, пд. - підвал, В - сарай, Г - сарай, Д - вбиральня, №1 огорожа, згідно додатку №4 до Висновку експерта від 04 березня 2019 року за №1116/18-22.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 .

Встановлено порядок користування земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_2 , згідно варіанту №2 (додаток №4) висновку судової земельно-технічної експертизи від 27 лютого 2019 року за №1117/18-22 наданого експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, за яким ОСОБА_1 виділяється у користування земельна ділянка площею 874 кв.м. (том 2, а.с. 25-31).

В апеляційній скарзі Тернопільська міська рада просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року у справі №607/15997/18 в частині задоволених позовних вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_2 , згідно варіанту №2 (додаток №4) висновку судової земельно-технічної експертизи від 27 лютого 2019 року за №1117/18-22 наданого експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, за яким ОСОБА_1 виділяється у користування земельна ділянка площею 874 кв.м. - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви в цій частині відмовити, посилаючись на те, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (том 2, а.с. 33-35).

В обґрунтування апеляційної скарги ТМР зазначила, що оспорюваним рішенням був визначений порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , яка перебуває в комунальній власності, проте Тернопільська міська рада в якості співвідповідача залучена не була, тому порушені законні права та інтереси ТМР. Обов`язковою підставою для скасування судового рішення є те, що суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі. Вказують, що особам: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які були співвласниками будинковолодіння по АДРЕСА_2 , в різний час надавалися земельні ділянки по даній адресі, порядок надання яких регулювався нормами ЗК 1970 року та ЗК 1990 року. Окрім цього, право землекористування засвідчувалося державними актами на право користування землею, котрі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , так і не виготовили, тобто, відповідне речове право до кінця не оформили, через що можна прийти до висновку, що дане майно з комунальної власності не вибуло. У висновку експерта від 27 лютого 2019 року, №1117/18-22 за результатами проведеної земельно-технічної експертизи, при дослідженні вищевказаного питання зазначено, що правовстановлюючих документів на земельну ділянку не надано. На відповідність фактичного використання позивачем присадибною ділянкою по АДРЕСА_2 , правовстановлюючим документам та нормативно-правовим актам із землеустрою надати відповідь не вбачається за можливе через їх відсутність.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року по справі №607/15997/18 залишити без змін, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга є повністю безпідставною і не підлягає до задоволення. Вказує, що твердження ТМР про те, що ЗК УРСР 1970 року, який визначав, що право землекористування громадян засвідчувалося державними актами на право постійного користування є повністю безпідставними, оскільки, у зв`язку із набуттям 12 липня 2010 року нею права власності на 12/25 частки житлового будинку по АДРЕСА_2 , до неї перейшло право користування присадибною земельною ділянкою, площею 874 кв.м. Посилається на те, що листом ГУ ДПС у Тернопільській області №17128/6/19-00-24-04/ НОМЕР_1 підтверджено те, що вона на підставі ст.286 ПК України сплачує земельний податок за користування земельною ділянкою площею 0,08 га. Таким чином, суд правомірно виділив у користування ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 874 кв.м. (том 2, а.с. 59-64).

Відповідач ОСОБА_2 своїм правом на відзив на скористався.

Представник ТМР Друзюк Р.М. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладеній в ній.

ОСОБА_1 , її представник адвокат Кожевнікова О.В. апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

ОСОБА_2 , його представник адвокат Скиба Л.С. апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року переглядається лише в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_2 , згідно варіанту №2 (додаток №4) висновку судової земельно-технічної експертизи від 27 лютого 2019 року за №1117/18-22 наданого експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, за яким ОСОБА_1 виділяється у користування земельна ділянка площею 874 кв.м.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 230 від 09 квітня 1954 року за ОСОБА_3 для індивідуального будівництва закріплено земельну ділянку площею 600 кв.м, що по АДРЕСА_3 .

Відповідно до архівного витягу з протоколу №1 засідання виконкому Тернопільської міської ради депутатів трудящих від 14 січня 1971 року встановлено, що АДРЕСА_4 (том 1, а.с. 108).

ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27 березня 1974 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою, за реєстром № 1-2699, придбала у ОСОБА_3 13/25 житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що стверджується відомостями з Реєстру права власності на нерухоме майно за №131493030 від 19 липня 2018 року (том 1, а.с. 28-29).

Згідно листа виконавчого комітету Тернопільської міської ради ОСОБА_5 дозволено використовувати під город 270 кв.м. по АДРЕСА_4 (том 1, а.с. 107).

На день своєї смерті, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 проживала разом із своїм сином ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , що стверджується довідкою ДП Комунальник-1 від 26 грудня 2017 року за №1118, свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 , виданим 12 липня 2012 року серія НОМЕР_2 , відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції та визнається сторонами спору (том 1, а.с. 13).

Згідно довідки Першої тернопільської державної нотаріальної контори від 19 жовтня 2018 року за №3657/01-16, спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 не заводилась.

Власницею іншої частини - 12/25 будинковолодіння по АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 29 січня 1983 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 29 січня 1983 року? була ОСОБА_4 .

Згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 18 листопада 1994 року за №160, ОСОБА_4 , з 1983 року в постійне користування надано земельну ділянку площею 200 кв.м.: за адресою АДРЕСА_1 , для присадибного користування.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 21 червня 1995 року за №530, ОСОБА_4 в постійне користування надано земельну ділянку площею 230 кв.м для обслуговування житлового будинку і господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Померла ОСОБА_4 29 листопада 2009 року.

ОСОБА_1 (до одруження ОСОБА_6 ) 12 липня 2010 року набула в порядку спадкування право власності на 12/25 частин домоволодіння по АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 12 липня 2010 року, витягом про реєстрацію права власності від 04 серпня 2010 року, свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_3 , виданим 18 листопада 2010 року відділом державної реєстрації цивільного стану Тернопільського управління юстиції (том 1, а.с. 12).

Згідно даних технічного паспорту на садибний житловий будинок АДРЕСА_2 від 03 січня 1989 року, зі змінами від 14 лютого 1996 року, площа земельної ділянки становила 1300 кв.м. (том 1, а.с. 105-106).

По справі проведена земельно-технічна експертиза (том 1, а.с. 70-81).

Згідно висновку експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи від 27 лютого 2019 року за №1117/18-22 встановлено, що на день дослідження фактична площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 становить 1353 га. Правовстановлюючих документів на земельну ділянку не надано, тому на відповідність фактичного використання позивачем присадибною ділянкою по АДРЕСА_2 правовстановлюючим документам та нормативно-правовим актам із землеустрою надати відповідь не вбачається за можливе. Станом на день дослідження конфігурація, розміри та площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 плану меж земельної ділянки, відображеному в технічному паспорті на індивідуальний житловий будинок, частково не відповідає.

Задовольняючи позов в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою, суд першої інстанції виходив із того, що у справі 27 лютого 2019 року проведена судова земельно-технічна експертиза, згідно висновку якої запропоновано 2 можливих варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою, розташованою у АДРЕСА_2 , площею 0,1353 га між співласниками будинковолодіння, які графічно зображені на схемах в додатку до даного висновку і прийшов до висновку, що слід обрати варіант № 2 (додаток №4) висновку судової земельно-технічної експертизи від 27 лютого 2019 року за №1117/18-22 наданого експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, за яким позивачу виділяється у користування земельна ділянка площею 874 кв.м., а відповідачу земельна ділянка пл. 479 кв.м. При цьому, визначаючи варіант №2 користування земельною ділянкою, суд виходить із того, що саме такий варіант найбільш повно враховує інтереси всіх співвласників будинку, відповідає фактичному порядку користування земельною ділянкою, оскільки забезпечує можливість безперешкодного користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, можливість проходу тощо.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погодитися не може, з огляду на те, що судом допущено порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, оскільки суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання.

За змістом частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною другою статті 120 ЗК України передбачено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно зі статтею 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст з поміж іншого належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Суд першої інстанції, встановлюючи порядок користування спірною земельною ділянкою, виходив з фактичного розміру земельної ділянки, якою користуються сторони, а саме 1353 кв.м, з яких 53 кв.м це землі Тернопільської міської ради, яка до участі в справі не була залучена.

Більше того, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 в позовній заяві просила: виділити в користування позивача присадибну земельну ділянку площею 417,6 кв.м. із загальної земельної ділянки площею 870 кв.м., пропорційну належній їй 12/25 частини в житловому будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а рішенням суду першої інстанції встановлено порядок користування земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_2 , згідно варіанту №2 (додаток №4) висновку судової земельно-технічної експертизи від 27 лютого 2019 року за №1117/18-22 наданого експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, за яким ОСОБА_1 виділяється у користування земельна ділянка площею 874 кв.м., що є порушенням частини 1 статті 13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Не заслуговують на увагу доводи позивача, що ТМР безпідставно пропущений строк на апеляційне оскарження, оскільки в якості третьої особи було залучено орган опіки та піклування ТМР в особі Управління соціальної політики Тернопільської міської ради з огляду на те, що Управління соціальної політики Тернопільської міської ради є окрема юридична особа, яка судом була залучена для з`ясування обставин чи є у відповідача ОСОБА_2 законний представник та чи вживаються заходи для призначення йому законного представника, при цьому повноваження щодо розпорядження землями комунальної власності, в силу Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та Земельного кодексу України відноситься до виключної компетенції органу місцевого самоврядування, тобто Тернопільської міської ради.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Тернопільської міської ради слід задовольнити, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_2 , згідно варіанту №2 (додаток №4) висновку судової земельно-технічної експертизи від 27 лютого 2019 року за №1117/18-22, наданого експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, за яким ОСОБА_1 виділяється у користування земельна ділянка площею 874 кв.м. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у встановленні порядку користування земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_2 .

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 19 листопада 2021 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року в нескасованій частині слід поновити.

Згідно з ч.1 та п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі відмови в позові на позивача.

Враховуючи те, що Тернопільською міською радою при подачі апеляційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 2 724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) гривні, тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_5 , паспорт Серія НОМЕР_4 виданий Тернопільським МВ УМВС України у Тернопільській області 05 січня 2011 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) в користь Тернопільської міської ради (місце знаходження: вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, Тернопільський район, Тернопільської області, поштовий індекс: 46001, , сайт: https://tmrada.gov.ua, email: , телефон: 0352-52-20-21) сплачений ними судовий збір у розмірі 2 724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) гривні.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільської міської ради задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_2 , згідно варіанту №2 (додаток №4) висновку судової земельно-технічної експертизи від 27 лютого 2019 року за №1117/18-22, наданого експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, за яким ОСОБА_1 виділяється у користування земельна ділянка площею 874 кв.м. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у встановленні порядку користування земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_2 .

Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року в нескасованій частині.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_5 , паспорт Серія НОМЕР_4 виданий Тернопільським МВ УМВС України у Тернопільській області 05 січня 2011 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) в користь Тернопільської міської ради (місце знаходження: вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, Тернопільський район, Тернопільської області, поштовий індекс: 46001, , сайт: https://tmrada.gov.ua, email: , телефон: 0352-52-20-21) сплачений ними судовий збір у розмірі 2 724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 26 липня 2022 року.

Головуючий

Судді