ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2602/21Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 22-ц/817/688/22 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 607/14594/21 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2022 року (ухвалене суддею Малярчуком В.В.) в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликався на те, що від спільного проживання у сторін народилося двоє дітей донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Неповнолітній син ОСОБА_7 проживає разом із позивачем та перебуває на його повному утриманні. Крім того, зазначив, що на день подачі позову доньці ОСОБА_6 виповнилося 18 років, однак вона навчається у державному професійно-технічному навчальному закладі і перебуває на повному утриманні позивача. Звертає увагу на те, що відповідачка донькою не цікавиться та не утримує, однак ОСОБА_5 може надавати матеріальну допомогу, оскільки офіційно працює та отримує регулярний дохід.

У зв`язку з наведеним просив суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення нею 23-х років та закінчення навчання.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення нею 23-х років та закінчення навчання, починаючи з 24 листопада 2021 року.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_5 подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перебуває на утриманні позивача та проживає у відповідачки. Звертає увагу, що донька ОСОБА_6 звернулася до суду із іншим позовом до свого батька ОСОБА_4 про стягнення аліментів на її утримання. Вважає, що позов ОСОБА_4 є безпідставним.

У зв`язку з викладеним просить рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити.

Також, не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, донька ОСОБА_6 як особа, яка не брала участі у справі, яка вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки подала до суду апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позов у даній справі є фіктивним, оскільки донька сторін ОСОБА_6 , на утримання якої стягнуто судом аліменти, проживає разом із своєю матір`ю, тобто відповідачкою у справі. Зазначає, що у більшій мірі фінансову допомогу для ОСОБА_6 надає її мати.

У зв`язку з викладеним просить рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі до суду не надходив.

22 липня 2022 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від представника апелянта ОСОБА_6 адвоката Худої І.Р. надійшла заява про розгляд справи з викликом (повідомленням) учасників справи, з метою детального пояснення конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.6 ст.279 ЦПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 1, 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; cправи про стягнення аліментів.

Предметом позову у даній справі є стягнення аліментів. При цьому ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв`язку з тим, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін, у задоволенні клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) учасників справи слід відмовити.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 17 березня 2011 року.

Від даного шлюбу у сторін народились: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16 липня 2003 року (а.с.5).

Згідно довідки від 16 вересня 2021 року №105, виданої садівницьким товариством «Кооператор», на території садівницького товариства «Кооператор» с.Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області у власному садовому будинку по АДРЕСА_1 , постійно проживає ОСОБА_4 зі своїм сином ОСОБА_7 , 2006 року народження та дочкою ОСОБА_6 , 2003 року народження (а.с.8).

Згідно довідки №780 від 06 вересня 2021 року слідує, що ОСОБА_6 дійсно навчається в Тернопільському вищому професійному училищі сфери послуг та туризму на 1 курсі в групі 14-ї за професією «перукар» термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 квітня 2023 року (а.с.9).

Як вбачається з довідки ОСББ «Січ-Теребовля» від 17 серпня 2021 року, ОСОБА_6 , 2003 року народження, прописана та проживає з мамою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , з 30 березня 2013 року по серпень 2021 року. Крім того, з листопада 2018 року по липень 2019 року ОСОБА_6 проживала з батьком ОСОБА_4 за адресою: с.Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області (а.с.37).

Згідно довідки №43 від 16 серпня 2021 року, виданої Теребовлянською міською лікарнею, убачається, що ОСОБА_5 працює в Комунальному некомерційному підприємстві Теребовлянської міської ради «Теребовлянська міська лікарня» на посаді сестра медична з функціональної діагностики, посадовий оклад її з січня 2021 року по червень 2021 року становить 45838 грн. 80 коп. (а.с.40).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

Відповідно до вимог статі 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_4 покликалася на те, що донька ОСОБА_6 , на яку просив стягнути аліменти, навчається у державному професійно-технічному навчальному закладі і перебуває на повному утриманні позивача.

Суд першої інстанції не врахував, що довідка від 16 вересня 2021 року №105, видана садівницьким товариством «Кооператор» та довідка ОСББ «Січ-Теребовля» від 17 серпня 2021 року містить протилежну інформацію щодо адреси проживання доньки ОСОБА_6 , на яку стягуються аліменти.

Колегією суддів встановлено, що донька ОСОБА_6 , 2003 року народження, станом на день подачі даного позову та розгляду справи, проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою ОСББ «Січ-Теребовля» від 17 серпня 2021 року та поясненнями в апеляційні скарзі ОСОБА_6 .

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги твердження доньки ОСОБА_6 про те, що батько ОСОБА_8 останні два роки фінансово не допомагає.

Суд апеляційної інстанції враховує, що апелянт ОСОБА_6 в травні 2022 року звернулася до суду із іншим позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на її утримання.

Враховуючи вказане, доводи апеляційних скарг знаходять своє підтвердження в матеріалах справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що в даному випадку існують правові підстави для стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку, щомісячно до досягнення нею 23-х років та закінчення навчання.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду і ухвалення нового, яким у задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 25 липня 2022 року.

Головуючий

Судді