ЄУН №337/6783/22
Провадження №2/337/270/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.11.2022 року Хортицкий районний суд м. Запоріжжя
в складі: головуючого судді Салтан Л.Г.
за участю секретаря Смірнової А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в особі ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактично мешкає: АДРЕСА_3 ), третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району (м.Запоріжжя, бул. Будівельників 19), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
25.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до неповнолітньої ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_4 .
Ухвалою судді від 30.11.2021 р. відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 17.10.2022 року справа призначена до розгляду.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надано заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити та винести заочне рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 в особі ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, відзив на позов не надав.
Представник Третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином.
Позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України.
Розглянувши матеріали провадження, суд повно та всебічно встановив обставини справи, оцінив за внутрішнім переконанням наявні докази у справі, які є належними, достовірними та допустимими, давши належну оцінку як кожного доказу окремо так достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 01.03.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстровано Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №82.
Від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилась донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Хортицьким відділом РАЦС ЗМУЮ 26.10.2010 року, актовий запис 920.
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/3 частини квартири АДРЕСА_5 , що підтверджується відповідним витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 32809586 від 28.01.2015 року. Вказана частина квартири було отримана Позивачем по процедурі безоплатної приватизації державного житлового фонду, про що свідчить відповідне свідоцтво про право власності № НОМЕР_2 від 11.08.2010 року, що видане Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради.
У 2012 році сторони місце проживання дитини - ОСОБА_2 у спірній квартирі. : АДРЕСА_6 .
Фактично подружжя разом з дитиною жодного дня не проживало за вказаною адресою, оскільки у зазначеній квартирі проживали батьки ОСОБА_1 , які у 2015 році подарували йому ще 2/3 частки спірної квартири у власність на підставі договору дарування, що підтверджується відповідним витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 34586146 від 05.03.2015 року.
3 моменту одруження та народження дитини - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 та дитиною ОСОБА_2 фактично мешкали у іншій квартирі Позивача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 .
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати порушення свого права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно із ст.391 ЦК України, власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституцією України (ст..41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 р, № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких в прав.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Статтями 316-320, 321, 328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає їх Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтями 386-393 УК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном і може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 317, 383, 391, ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 11,13, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в особі ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактично мешкає: АДРЕСА_3 ), третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району (м.Запоріжжя, бул. Будівельників 19), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію рішення надіслати сторонам.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з часу виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08.11.2022 року

Суддя: Л.Г. Салтан