ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-2370/11 Номер провадження 22-ц/814/1606/22Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

за участю секретаря Клименко Я.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2022 року, постановлену суддею Кузіною Ж.В., по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про заміну сторони виконавчого провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 р. ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до місцевого суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження посилаючись на те, що 02.12.2011 року рішенням Київського районного суду м. Полтави стягнуто зі ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у сумі 74753,91 доларів США, що є еквівалентом за курсом НБУ 595041,12 грн.

Додатковим рішенням від 25.01.2012 року стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати.

26.02.2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/70, відповідно до якого останній набув права вимоги за кредитним договором № 223337909 від 22.08.2008 року.

19.07.2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого останній набув право вимоги за кредитним договором № 223337909 від 22.08.2008 року.

З наведених підстав просив замінити сторону виконавчого провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2022 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження - задоволено.

Замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави від 02.12.2011 року в справі № 2-2370/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (01032, м. Київ вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6 офіс 34, ідентифікаційний код в ).

З цією ухвалою не погодився боржник ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) та подав на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі боржник прохає скасувати вищевказану ухвалу та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що постановою головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.06.2017 р. ВП №36896099 виконавчий лист № 2-2370/2011 від 16.05.2012 р. повернутий стягувачу без виконання на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові було зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 30.06.2020 р.

Стягнуті рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02.12.2011 р. кошти на користь банку становили суму його кредиторських вимог до ФОП ОСОБА_4 в межах справи Господарського суду м. Києва №910/617/13 про банкрутство та за наслідками її розгляду ухвалою суду від 18.07.2014 р. затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ФОП ОСОБА_1 та припинено його підприємницьку діяльність у зв`язку з банкрутством. У зв`язку з чим його грошові зобов`язання перед ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 223337909 від 22.08.2008 р. були припинені, про що вказано в ухвалі Господарського суду м. Києва від 17.10.2014 р.

Доказів того, що у період з 30.06.2017 р. (прийняття постанови виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу) по 30.06.2020 р. (останній день строку пред`явлення виконавчого документа до виконання) вказаний виконавчий лист повторно пред`являвся до виконання, відсутні, а відомості автоматизованої системи виконавчих проваджень не містять такої інформації.

Отже, на момент звернення ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з виконання рішення Київського райсуду м. Полтави від 02.12.2011 р. у справі № 2-2370/11 відсутні дані щодо відкриття виконавчого провадження з його виконання та має місце спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. При цьому, питання про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання заявником не ставилося, та, відповідно, судом першої інстанції не вирішувалося.

На думку скаржника, зазначені обставини є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

У судове засідання з`явився боржник ОСОБА_1 , представники ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" до апеляційного суду не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Неявка осіб, належних чином повідомлених про день, час і місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи, що відповідає ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02.12.2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 223337909 від 22 серпня 2008 року у розмірі 74753,91 доларів США, що є еквівалентом за курсом НБУ 595041,12 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. (а.с. 61).

Додатковим рішенням від 25.01.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати у сумі 1820 грн. (а.с. 85).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 01.03.2012 р. апеляційна скарга ОСОБА_2 відхилена, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 02.12.2011 року залишено без мін.

26.02.2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/70, відповідно до якого останній набув права вимоги за кредитним договором № 223337909 від 22.08.2008 року (а.с. 108-110).

19.07.2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого останній набув право вимоги за кредитним договором № 223337909 від 22.08.2008 року (а.с. 110-113).

31.01.2022 р. ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до місцевого суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Як вказувалося вище, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2022 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження - задоволено.

Замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави від 02.12.2011 року в справі № 2-2370/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (01032, м. Київ вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6 офіс 34, ідентифікаційний код в ).

Задовольняючи вищевказану заяву, суд першої інстанції виходив із того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» стало правонаступником Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» у правовідносинах із ОСОБА_2 , тому наявні підстави для заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні на його правонаступника.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно із ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

За змістом ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до норми процесуального законодавства, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (тобто, протягом невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто, таке право не є абсолютним і обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 N 1404-VIII (аналогічні положення були закріплені у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року N 606-XIV) виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє добровільно або під примусом дії на виконання рішення суду.

Відповідно до частин 1 та статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 N 1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 N 1404-VIII, пункт 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року N 606-XIV). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, яке є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Такі правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 р. у справі № 910/10031/13.

У постанові від 08.02.2022 р. при розгляді справи № 2-7763/10 Велика Палата Верховного Суду уточнила вищезазначений правовий висновок, вказавши на таке.

Законодавець не ототожнює "процесуальне правонаступництво" і "заміну сторони виконавчого провадження", оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Відповідно до висловлених раніше правових висновків Великої Палати Верховного Суду (дивитись mutatis mutandis постанову Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, пункти 73-75) оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон про виконавче провадження передбачає таку можливість).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.

Якщо ж виконавче провадження на закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Враховуючи вищенаведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду у сукупності з положеннями ст.ст.2,55,442 ЦПК України та ст.ст. 4,11,15 Закону України «Про виконавче провадження», слід дійти висновку, що не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке не відкрито, а строки на пред`явлення виконавчого документу до виконання пропущені, без вирішення питання поновлення такого строку в межах визначеного законодавством порядку і підстав.

Як убачається з матеріалів справи, виконавчий лист № 2-2370/2011, виданий Київським районним судом м. Полтави 16.05.2012 р., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 223337909 від 22 серпня 2008 року у розмірі 74753,91 доларів США, що є еквівалентом за курсом НБУ 595041,12 грн., повернуто 30.06.2017 р. державним виконавцем стягувачу на підставі п. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та зареєстрований у Департаменті проблемної заборгованості роздрібних клієнтів ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 29.11.2017 р. за вх.№ 114/5-108171.

У виконавчому листі вказано, що строк пред`явлення його до виконання становить один рік (а.с. 114).

Крім цього, до апеляційної скарги боржник додав копію постанови головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області від 30.06.2017 р. у ВП № 36896099, якою повернуто вищевказаний виконавчий лист стягувачу.

У цій постанові зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання у строк до 30.06.2020 р. (а.с. 147).

Також, згідно наданої до апеляційної скарги Інформації про виконавче провадження, отриманої боржником станом на 23.05.2022 р. з автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження ВП 36896099 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2370/2011, виданого Київським районним судом м. Полтави 16.05.2012 р., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 223337909 від 22 серпня 2008 року у розмірі 74753,91 доларів США, що є еквівалентом за курсом НБУ 595041,12 грн., відкрито 06.03.2013 р.; 02.09.2013 р. звернуто стягнення на кошти на рахунках боржника; 11.09.2013 р. звернуто стягнення на майно боржника та винесено постанову про арешт майна боржника. 30.06.2017 р. державним виконавцем винесено постанову, якою повернуто вищевказаний виконавчий документ стягувачу на підставі п. 5 ч 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Зазначено, що строк повторного пред`явлення виконавчого документу для виконання 30.06.2020 р. (а.с. 148-150).

За результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП, дата та час пошуку: 23.05.2022 р. 12:06 у системі наявна інформація щодо ВП № 36896099, де боржником є ОСОБА_2 , стягувачем ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яке відкрито 06.03.2013 р. та завершено (а.с. 151). Інформація про відкриті та незавершені виконавчі провадження за участю вказаних сторін з виконання вищевказаного виконавчого листа в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня.

Таким чином, на час звернення ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2370/2011, виданого Київським районним судом м. Полтави 16.05.2012 р., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 223337909 від 22 серпня 2008 року у розмірі 74753,91 доларів США, що є еквівалентом за курсом НБУ 595041,12 грн., було завершене.

Докази на підтвердження того, що у період з 30.06.2017 р. по 30.06.2020 р. вказаний виконавчий лист повторно пред`являвся до виконання відсутні та заявником судам не надані.

За таких обставин, слід дійти висновку про те, що у строк з 30.06.2017 р. до 30.06.2020 р. виконавчий лист до виконання повторно стягувачем не пред`являвся, а строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання був пропущений. При цьому, заявник не ставив у суді першої інстанції питання про поновлення строку для пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання, та, відповідно, воно не вирішувалося місцевим судом.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вищевказані положення закону та правові висновки Верховного Суду, не встановив повно обставини справи та дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження за відсутності перебування виконавчого листа на примусовому виконанні та наявності факту спливу строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; відсутності клопотання заявника про поновлення цього строку та без вирішення вказаного питання, що не має процесуальної мети та суперечить положенням ст.ст. 2, 55, 442 ЦПК України, а також ст.ст. 4,11, 15 Закону України «Про виконавче провадження».

З наведених підстав колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги боржника та скасування ухвали суду від 09 лютого 2022 р. з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п.2, 376 ч. 1 п.п.1-4, 381-384 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2022 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 26.07.2022 р.

Судді О.В.Чумак С.Б. Бутенко О.В.Прядкіна