Провадження № 22-ц/824/3855/2022 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 липня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 25 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) м.Київ про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що в провадженні Святошинського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа № 759/11123/18 за його позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Локо», ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», треті особи: ТОВ «Укрконтролтех», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, державний реєстратор Хмельницький С.Ю. (філія комунального підприємства Главанської сільської ради «Абсолют» у м.Києві) Київського міського нотаріального округу про витребування майна із чужого незаконного володіння. Предметом спору у справі № 759/11123/18 є витребування у ТОВ «ФК «Локо» квартири АДРЕСА_1 . По цій справі ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 26 липня 2018 року в порядку забезпечення позову у було накладено арешт на спірну квартиру АДРЕСА_1 . На виконання ухвали суду до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна 03 серпня 2018 року внесеного обтяження, проте однак вже 03 листопада 2020 року право власності на спірну квартиру було змінено за договором купівлі-продажу, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000, посвідченого 03 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар І.О. за № 1555.

Вказував, що підставою для скасування обтяження у вигляді накладення арешту на спірну квартиру стала ухвала Святошинського районного суду м.Києва від 23 серпня 2018 року у справі № 759/11132/18. Вважає незаконним рішення державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) м.Київ Мовчан А.С. від 27 лютого 2020 року, оскільки рішення державного реєстратора про припинення обтяження було прийнято на підставі листа Територіального управління ДСА України в м. Києві № 6-282/20 від 13 лютого 2020 року, а не на підставі ухвали суду від 23

- 2 -

серпня 2018 року. У зв`язку з наведеним просив визнати протиправним та скасувати державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) м.Київ Мовчан А.С. від 27 лютого 2020 року індексний номер рішення № 51372264 про припинення обтяжень: індексний номер рішення № 42383109 від 03 серпня 2018 року, обтяжувач Святошинський районний суд м.Києва в інтересах ОСОБА_1 та зобов`язати державного реєстратора усунути порушення шляхом внесення запису про скасування державної реєстрації припинення обтяження, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ( дата, час державної реєстрації: 27 лютого 2020 року 19:50:33).

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 25 листопада 2021року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким його позов задоволити в повному обсязі, посилаючись на незаконність і необгрунтованість судового рішення.

Скарга мотивована хибністю висновків суду про те, що з огляду на застосування ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 23 серпня 2018 року зустрічного забезпечення у вигляді необхідності внесення позивачем коштів на депозит суду у встановлений строк, зазначено, що у разі невнесення коштів у строк буде скасовано ухвалу цього ж суду про забезпечення позову від 26 липня 2018 року. А тому наявність листа Територіального управління ДСА України в м. Києві № 6-282/20 від 13 лютого 2020 року про невнесення ним на депозит суду коштів не є підставою для скасування накладеного ухвалою суду арешту на власний розсуд, оскільки забезпечувальні заходи застосовуються і скасовуються виключно судом шляхом постановлення процесуального рішення - ухвали, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду у постанові від 04 серпня 2021 року у справі № 760/18551/18.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лиштва Ю.В. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати рішення Святошинського районного суду м.Києваяк незаконне.

Державний реєстратор Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) м.Київ належним чином повідомлений про час розгляду справи, що стверджується направленою згідно ч.6 ст.128 ЦПК України на його електронну адресу судовою повісткою і повідомленням про її доставлення, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають

- 3 -

значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом встановлено, що в провадженні Святошинського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа № 759/11123/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Локо», ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», треті особи: ТОВ «Укрконтролтех», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, державний реєстратор Хмельницький С.Ю. (філія комунального підприємства Главанської сільської ради «Абсолют» у м.Києві) Київського міського нотаріального округу про витребування майна із чужого незаконного володіння, предметом якої є витребування у ТОВ «ФК «Локо» квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 26 липня 2018 року у вказаній справі в порядку забезпечення позову було накладено арешт на спірну квартиру АДРЕСА_1 .

На виконання судової ухвали державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) м.Київ Янович І.Я. проведена державна реєстрація прав та їх обтяжень, індексний номер 42383109 від 03 серпня 2018 року про арешт нерухомого майна.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 23 серпня 2018 року у справі № 759/11123/18 застосовано до позивача ОСОБА_1 зустрічне забезпечення, у вигляді внесення позивачем на депозитний рахунок суду 572220 грн. та надано позивачу строк десять календарних днів з дня винесення ухвали про зустрічне забезпечення на внесення грошових коштів на депозитний рахунок суду та зобов`язано його надати документи на підтвердження надання зустрічного забезпечення. Цією ж ухвалою встановлено, що у разі не надання позивачем доказів зустрічного забезпечення у визначений судом строк буде скасовано ухвалу про забезпечення позову від 26 липня 2018 року та скасовано арешт спірної квартири.

З огляду на невиконання ОСОБА_1 ухвали суду від 23 серпня 2018 року відповідач ТОВ «ФК Локо» 23 жовтня 2018 року звернулось до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою суду від 26 липня 2018 року.

З листа ДСА України в м.Києві від 13 лютого 2020 року № 6-282/20 вбачається, що на депозитний рахунок управління грошові кошти від ОСОБА_1 у розмірі 572220 грн. в якості зустрічного забезпечення по справі № 759/11123/18 не надходили.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 вимог ухвали суду від 23 серпня 2018 року, державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) м.Київ Мовчан А.С. було прийнято рішення від 27 лютого 2020 року індексний номер рішення № 51372264 про припинення обтяжень: індексний номер рішення № 42383109 від 03 серпня 2018 року, обтяжувач Святошинський районний суд м.Києва в інтересах ОСОБА_1 .

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що державний реєстратор Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) м.Київ Мовчан А.С. діяла в межах Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМ України № 1141 від 26 жовтня 2011 року, та на виконання ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 23 серпня 2018 року у справі № 759/11123/18.

При цьому суд виходив з того, що орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів

- 4 -

вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами, а тому суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобов`зуючи його приймати такі рішення.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду, оскільки, вирішуючи спір, суд допустив порушення норм процесуального права, які полягають у наступному.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.ч.1 та 3 ст.13 ЦПК України).

Відповідачем у справі є фізична або юридична особа (ч.2 ст.48 ЦПК України) до якої звернуті матеріально-правові вимоги позивача і яка, за твердженням позивача, є або порушником його прав, або необґрунтовано, на думку позивача, оспорює його права, і на яку внаслідок цього може бути покладено обов`язки судовим рішенням.

Аналогічні роз`яснення містить п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно якогооскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (п.41); від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (п.49); від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (п.50); від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (п.п.37,54); від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (п.31.4); від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (п.38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (п.31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (п.63); від 11 вересня 2019 року у справі № 203/3682/17; від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц (п.71)).

У справах за позовом іпотекодавця до державного реєстратора із залученням іпотекодержателя або нового власника майна третьою особою спірні правовідносини виникають саме між позивачем та третьою особою через невиконання договірних зобов`язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки, а спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно, на що неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду (постанови Великої Палати від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 24 квітня 2018 року у справі № 825/478/17, від 29 травня 2018 року у справі № 826/19487/14, від 30 травня 2018 року у справі № 826/9417/16, від 6 червня 2018 року у справі № 804/3509/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 804/14296/15, від 14 листопада 2018 року № 826/1656/18).

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано».

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати

- 5 -

Верховного Суду від 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у позивачки є саме з ТзОВ «Кей-Колект» з приводу порушення ним права власності позивачки на квартиру внаслідок дій ТзОВ «Кей-Колект» щодо реєстрації за ним такого права. Отже позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Аналогічні висновки містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц, згідно яких, встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (п.54).

Такий же висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, де скасовуючи судові рішення по справі та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову, Велика Палата вказала, що спір у позивача як іпотекодавця щодо скасування рішення про державну реєстрацію виник не з державним реєстратором, а з іпотекодержателем, який має бути залучений у якості відповідача.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом першої інстанції, засвідчують, що спір виник між позивачем ОСОБА_1 і ТОВ «ФК «Локо» як власником квартири АДРЕСА_1 єві щодо скасування обтяжень вказаного нерухомого майна, що пов`язано ізпорушенням права власності позивача на квартиру внаслідок дій товариства щодо реєстрації за ним такого права власності.

Отже, позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації обтяження права власності на нерухоме майно не може бути звернена до державного реєстратора, який є неналежним відповідачем.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі, а є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до цього відповідача, який не є належним (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (п.40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (п.50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (п.37,44), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (п.31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (п.39); від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (п.75); від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц (п.74)).

При цьому, колегія суддів враховує, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо незаконності рішення в частині неправильного визначення відповідача, проте, перевіряючи законність судового рішення за апеляційною скаргою, колегія суддів керується наступним.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

- 6 -

Згідно із ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Ефективний засіб захисту, який гарантований ст.13 Конвенції, передбачає, зокрема, що за результатами розгляду скарги особа отримує відповідний захист, який обумовлений законом.

Відповідно до приписів ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, дана норма покладає на суд прямий обов`язок вирішити справу у відповідності із приписами норм процесуального і матеріального права незалежно від доводів апеляційної скарги.

Враховуючи, що при вирішенні спору суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, колегія суддів згідно ч.4 ст.367 ЦПК України вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги з метою дотримання вимог закону.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

У відповідності до ч.4 ст.376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на наведене мотивувальна частина рішення Святошинського районного суду м.Києва від 25 листопада 2021року підлягає зміні в частині визначення правових підстав відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові, а саме неналежності відповідача, який не залучений і прав та обов`язків якого безпосередньо стосуються заявлені позивачем вимоги.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що апеляційний суд на стадії апеляційного перегляду позбавлений права, залучати осіб до участі у розгляді справи і не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (правова позиція Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2021 року у справі № 465/7405/17).

В решті колегія суддів залишає рішення без змін.

Оскільки апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції, але виключно у частині мотивів його прийняття, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 25 листопада 2021 рокузмінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

- 7 -

В іншій частині рішення Святошинського районного суду м.Києва від 25 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: