печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В.,

при секретарі судового засідання - Луста В.І.,

за участі представника позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКАНАЛ «ПРЯМИЙ», ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 13.07.2020р. звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення матеріальної та моральної шкоди .

В обґрунтування позову посилається , що ІНФОРМАЦІЯ_4 під час здійснення ним щоденного моніторингу засобів масової інформації та інформації розміщеної в мережі Інтернет подивом з`ясував, що в 16:49 ІНФОРМАЦІЯ_4 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 на інформаційно-аналітичному порталі «Прямий» розміщена інформація під назвою, (мовою оригіналу) « ІНФОРМАЦІЯ_6».У вказаній статті зазначається, (мовою оригіналу) «Ситуацію щодо побиття волонтера прокоментував кандидат у народні депутати у 220-му округу Києва ОСОБА_5. «Це люди з оточення пана ОСОБА_7 і безпосередньо сам ОСОБА_8 », зауважив кандидат у народні депутати».Відповідач в порушення стандартів викладених в Декларації принципів поведінки журналістів перед розповсюдженням інформації не скористались своїм правом на отримання інформації у ОСОБА_4 або його захисників , чим свідомо поставили його у ситуацію, коли він вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав, а саме про визнання інформації недостовірною та такою що порушує немайнові права на використання імені та недоторканості ділової репутації.

Інформація яка була оприлюднена відповідачем ТОВ «Телеканал « Прямий» на інформаційно - аналітичному порталі «Прямий» доведена до необмеженого кола осіб у загальнодоступній мережі Інтернет, не відповідала дійсності, а відповідно принижує честь, гідність та ділову репутацію та підлягає спростуванню у порядку і спосіб що використано відповідачем для розповсюдження зазначеної недостовірної інформації, шляхом її офіційного спростування.

10.07.2019 ОСОБА_4 не здійснював побиття ОСОБА_9 , крім того як станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 так і на дату звернення до суду за захистом порушеного права відсутній вирок суду набравший законної сили, яким ОСОБА_4 було б визнано винним у вчиненні такого побиття. Просить Визнати інформацію про ОСОБА_4 поширену Товариством з обмеженою відповідальністю «Телеканал «Прямий» о 17.56 ІНФОРМАЦІЯ_5 мережею Інтернет, а саме через сторінку офіційного інтернет-сайту за посиланням 16.49 ІНФОРМАЦІЯ_4 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 «ІНФОРМАЦІЯ_6»: ОСОБА_5 повідомив подробиці», недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право ОСОБА_4 на честь, гідність та недоторканість ділової репутації. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Телеканал «Прямий» протягом 3-х днів з дня набрання рішенням суду законної сили, спростувати недостовірну інформацію про ОСОБА_4 шляхом розміщення на сторінці офіційного інтернет-сайту під заголовком «СПРОСТУВАННЯ» рішення суду по даній справі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «Прямий»

з будь-якого рахунку, на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 187 785 грн. в рахунок відшкодування заподіяної ОСОБА_4 моральної шкоди Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «Прямий з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем при виконанні судового рішення, на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 150 000 грн. в рахунок заподіяної ОСОБА_4 матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти в сумі 187 785 грн. в рахунок відшкодування заподіяної ОСОБА_4 моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти в сумі 150 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала.Просила задовольнити.

Представник відповідача надав відзив. В судовому засіданні просив відмовити в позові.

Представник відповідача надав відзив. В судовому засіданні просив відмовити в позові.Вказував, що, громадськість має право та повинна знати вказану інформацію про депутата Київської міської ради та кандидата в Народні депутати України ОСОБА_4 , що дана особа може здійснювати неправомірні/незаконні дії відносно будь-кого та будь-хто може постраждати від його дій.Позивач у позовній заяві не наводить жодних доказів, які хоч якось можуть підтвердити, що інформація яка розміщена на інтернет сторінці є недостовірною. Інформація яка ним повідомлена та розміщена на інтернет сторінці є достовірною та документально підтвердженою, у зв`язку з чим не може визнана недостовірною.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 13.10.2020р. відкрито провадження в порядку загального.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 25.02.2021р. призначено до судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого.

Судом встановлено.

16:49 ІНФОРМАЦІЯ_4 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 на інформаційно-аналітичному порталі «Прямий» розміщена інформація під назвою, (мовою оригіналу) « ІНФОРМАЦІЯ_6».У вказаній статті зазначається, (мовою оригіналу) «Ситуацію щодо побиття волонтера прокоментував кандидат у народні депутати у 220-му округу Києва ОСОБА_5. «Це люди з оточення пана ОСОБА_7 і безпосередньо сам ОСОБА_8 », зауважив кандидат у народні депутати».

Позивач вважає викладену інформацію недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право на честь, гідність та недоторканість ділової репутації. Вказував що 25.10.2015р. на чергових місцевих виборах в Україні обраний депутатом Київської міської ради 8 скликання по 81 округу Подільського району м.Києва.

Відповідач ОСОБА_5 в відзиві посилався , що 11.07.2019. від працівників його передвиборчого штабу стало відомо , що 11.07.2019 ОСОБА_10 , дружиною ОСОБА_11 , до Подільського УП ТУ НП в м. Києва подана заява про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення щодо нанесення ОСОБА_11 тілесних пошкоджень.За поданою заявою відкрито кримінальне провадження №0002458, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 липня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.І 186 КК України. Слідство здійснювало СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві.

З відкритих даних інтернет сайту «Судова влада України» в розділі «Стан розгляду справ» наявна інформація про призначення до судового розгляду на 27.01.2021 о 12:00 Подільським районним судом м. Києва обвинувального акту

//

відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та матеріалів кримінального провадження № 0002458 від 11.07.2019.

Відповідач вказував , що Інформація яка ним повідомлена та розміщена на інтернет сторінці є достовірною та документально підтвердженою, у зв`язку з чим не може визнана недостовірною.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі - постанова Пленуму ВСУ) судам роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її зо відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що "зрушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим -немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або пєрекручені).

Також п.18 постанови Пленуму ВСУ визначено, що Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази НЕдостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно п.20 Постанови пленуму ВСУ від 27 лютого 2009 року N 1 Судам слід ураховувати положення частини одинадцятої статті ЗО Закону України "Про інформацію", в якій зазначено, що інформацію з обмеженим доступом може бути поширено без згоди її власника, якщо ця інформація є суспільно значимою, тобто якщо вона є предметом громадського інтересу і якщо право громадськості знати цю інформацію переважає право її власника на її захист, що відповідає практиці застосування Європейським судом з прав людини статті 8 Конвенції.

У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині першій статті 277 ЦК України визначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2019 року у справі № 461/9631/15-ц (провадження № 61-14857св18) зазначено: «тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хочаб одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо її застосування».

Згідно зі статтею 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 серпня 2018 року у справі № 607/4318/16-ц зроблено висновок, що «оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи або органу державної влади є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Вказані особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати».

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції її предмет стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS

v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, від 06 жовтня 2015 року)».

Преса відіграє істотну роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, прав інших осіб і необхідності запобігання розголошенню конфіденційної інформації, тим не менш, її обов`язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов`язками та відповідальністю, інформацією та ідеї з усіх питань суспільного інтересу, включно з тими, що стосуються правосуддя. Не тільки на неї покладається завдання передавати таку інформацію та ідеї; громадськість також має право їх отримувати. Стаття 10 захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій. Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес. Крім того, межа допустимої критики щодо такої публічної особи, як політик є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо йде на те, щоб усі його слова та вчинки були об`єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність (GAZETA UKRAINA-TSENTR v. UKRAINE, № 16695/04, §46, ЄСПЛ, від 15 липня 2010 року.).

Безсумнівно, пункт 2 статті 10 Конвенції дає можливість захищати репутацію інших осіб, тобто всіх людей, і цей захист поширюється і на політиків також, навіть коли вони не виступають як приватні особи; але в цьому разі вимоги такого захисту мають розглядатися у зв`язку з інтересами відкритого обговорення політичних питань. Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (LINGENS v.AUSTRIA, № 9815/82, § 42, 46, ЄСПЛ, від 08 липня 1986 року).

ЄСПЛ вказує, що «у своїй практиці Суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції. Однак навіть якщо висловлення є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (UKRAINIAN MEDIA GROUP

v. UKRAINE, № 72713/01, § 41, 42, ЄСПЛ, 29 березня 2005 року).

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судженняне підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (частина перша та друга статті 30 Закону України «Про інформацію»).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі № 200/20351/18 (провадження № 61-21258св19) вказано, що «вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи».

Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Судом встановлено, що позивач на час розміщення оспорюваної інформації був депутатом Київської міської ради 8 скликання по 81 округу Подільського району м.Києва, а відповідні висловлювання здійсненні відповідачем стосувалось саме оцінки факту побиття позивачем волонтера "ЄС".

За таких обставин та враховуючи положення статті 10 Конвенції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про захист честі, гідності та ділової репутації.

Відповідно до статті 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Оскільки відсутні підстави для задоволення позову про захист честі, гідності та ділової репутації, то підстав для стягнення матеріальної та моральної шкоди немає.

При таких обставинах суд приходить до висновку про відмову в позові.

Відповідно до ст..141 ЦПК України в зв`язку з відмовою в позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст..277 ЦК України, , ст. ст. 2,5,10-13,19,76-82, 141,258 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКАНАЛ «ПРЯМИЙ», ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення матеріальної та моральної шкоди .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_4 : АДРЕСА_1

відповідач 1: Товариство з обмеженою відповідальністю «Телеканал «ПРЯМИЙ»: 01601,м. Київ, вул.. Мечнікова,2А

відповідач 2: ОСОБА_5 : АДРЕСА_2

Дата складання повного тексту рішення 27.10.2022р.

Суддя Остапчук Т.В.