Провадження № 2/554/3021/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Проскурня Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про стягнення суми матеріальної та моральної шкоди, завданих в результаті ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про стягнення суми матеріальної та моральної шкоди, завданих в результаті ДТП, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача різницю між сумою страхового відшкодування та розміром матеріального збитку у сумі 40762,35 гривень та моральну шкоду у розмірі 10000 гривень; стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай»на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 39352,95 гривень; стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» та ОСОБА_2 на користь позивача суму, пов`язану з оплатою послуг експерта у розмірі 3000 гривень та судові витрати.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що 15.09.2021 року о 12-40 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mercedes Benz Vito 110 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 по проспекту Ювілейному,42 в м.Харкові, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Suzuki Grand Vitara», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду, чим завдано матеріальних збитків.

Постановою Московського районного суду м.Харкова від 03.11.2021 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203299268 «Mercedes Benz Vito 110 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахований у ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», статус на дату ДТП діючий.Полісом обов`язкового страхування №203299268 встановлений ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 130000 гривень. 17.09.2021 року позивач повідомив ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про настання дорожньо-транспортної пригоди за його участі та відповідача ОСОБА_2 17.09.2021 року позивач звернувся до ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте по теперішній час воно сплачено не було. Відповідачем ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» не був оглянутий транспортний засіб «Suzuki Grand Vitara», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та відповідно не був складений Звіт по визначенню розміру матеріального збитку.

Згідно висновку на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату ДТП становить 80115,30 гривень. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без врахування ПДВ транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату ДТП становить 39352, 95 гривень. Таким чином, відповідач ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» має відшкодувати на користь позивача суму вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, без ПДВ, що становить 39352,95 гривень. Відповідач ОСОБА_2 повинен відшкодувати на користь позивача різницю між розміром страхового відшкодування та реальним розміром матеріального збитку, що становить: 80115,30 - 39352,95 = 40762,35 грн.

У зв`язку із зверненням позивача до судового експерта, він зазнав витрат на виготовлення висновку, що становить 3000 гривень.

Моральну шкоду позивач оцінює у 10000 гривень, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, порушенням налагодженого стану життя. Внаслідок обставин, що є предметом розгляду в цій справі, сім`я позивача зазнала значних матеріальних збитків, які в свою чергу обумовлюють порушення звичайного темпу, змісту та цілеспрямованості, життєдіяльності та професійної діяльності.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 21.12.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М.

Ухвалою суду від 07.07.2022 року було відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

У судове засідання позивач та його представник повторно не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Згідно норми ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.09.2021 року о 12-40 год. сталася дорожньо-транспортна пригода, в ході якої водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mercedes Benz Vito 110 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 по проспекту Ювілейному,42 в м.Харкові, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Suzuki Grand Vitara», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду, чим завдано матеріальних збитків.

Постановою Московського районного суду м.Харкова від 03.11.2021 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 13- постанова).

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203299268 «Mercedes Benz Vito 110 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахований у ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай».

Полісом обов`язкового страхування №203299268 встановлений ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130000 гривень.

Згідно матеріалів позову, 17.09.2021 року позивач повідомив ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про настання дорожньо-транспортної пригоди за його участі та відповідача ОСОБА_2 , та в цей же день звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.11- повідомлення, а.с.12- заява).

Згідно висновку на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату ДТП становить 80115,30 гривень. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без врахування ПДВ транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату ДТП становить 39352, 95 гривень.

Позивач вважає, що відповідач ТДВ Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» має відшкодувати на користь позивача суму вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, без ПДВ, що становить 39352,95 гривень, а відповідач ОСОБА_2 повинен відшкодувати на користь позивача різницю між розміром страхового відшкодування та реальним розміром матеріального збитку, що становить: 80115,30 - 39352,95 = 40762,35 грн.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша, друга статті 1166 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право,договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За вимогами статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-ІУ) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року (справа №147/66/17) послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-ІУ у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити у такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, який викладено у постановах від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів з вимогами про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача різниці між сумою страхового відшкодування та розміром матеріального збитку у сумі 40762,35 гривень, а з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 39352,95 гривень, тобто загальна сума відшкодування становить 80115,30 гривень, що в межах ліміту страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду також в постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

З урахуванням наведеного, страхувальник не є належним відповідачем у справах із позовними вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, які не перевищують ліміту страхового відшкодування, визначеного у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між страховиком та страхувальником.

Отже, позивачу, який правомірно керував транспортним засобом, належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну, за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи, а тому позивач вправі звернутися із позовом про відшкодування майнової шкоди, завданої у ДТП, в судовому порядку безпосередньо до страховика, у разі, якщо розмір завданої шкоди не перевищує ліміт страхового відшкодування.

Суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення майнової шкоди до ОСОБА_2 , оскільки, як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку різниці між фактичним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування (мінімальний ліміт згідно із Законом 130000 грн.) немає. Крім того, слід зазначити, що страховою компанією взагалі позивачу не відшкодовані страхові виплати.

Суд приходить до висновку, що суб`єктом, який має задовольнити вимогу позивача, є страховик відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», отже слід відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі про відшкодування матеріальної шкоди заявлені до неналежного відповідача (до винуватця ДТП, а не до страховика цивільної відповідальності винуватця ДТП) та в їх задоволенні слід відмовити саме з цих підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає у межах заявлених вимог стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь позивача ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 39352,95 гривень. В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає позовні вимоги до ОСОБА_2 задовольнити частково, ураховуючи наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (стаття 23 ЦК України).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.02.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Враховуючи, що внаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб позивача, що свідчить про перенесені останнім моральні страждання, оскільки позивач об`єктивно був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, з урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 3000 гривень, що буде необхідним, достатнім, розумним і справедливим за наведених обставин.

В задоволенні решти позовних вимог про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід відмовити.

За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України належить стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 908 грн.

Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

За підготовку висновку експертного автотоварознавчого дослідження №40С позивач сплатив 3000 гривень, що підтверджується рахунком-фактурою№505 від 04.10.2021 року. Понесені позивачем витрати на підготовку експертного висновку підлягають стягненню з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай»на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.16,1194,1166,1187,1192 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про стягнення суми матеріальної та моральної шкоди, завданих в результаті ДТП задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», місцезнаходження: пл.Героїв Сталінграду,4,корпус 6, поверх 2, м.Київ, 04211, , на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , суму страхового відшкодування у розмірі 39352,95 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ,адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 ,адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , моральну шкоду у розмірі 3000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», місцезнаходження: пл.Героїв Сталінграду,4,корпус 6, поверх 2, м.Київ, 04211, , на користь ОСОБА_1 ,адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , витрати на оплату судового збору в розмірі 908 грн. та понесені позивачем витрати на підготовку експертного висновку в сумі 3000 гривень.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», місцезнаходження: пл.Героїв Сталінграду,4,корпус 6, поверх 2, м.Київ, 04211, .

Суддя: А.М.Чуванова