Справа №295/2515/22
08.08.2022 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира в складі:
головуючої судді Чішман Л.М.,
за участі секретаря Конончук Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
В обгрунтування позовних вимог вказано, що 11.05.2019 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №CL-191196, відповідно до умов якого загальна вартість кредиту становить 287320, 00 грн. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 287320, 00 грн з кінцевою датою повернення кредиту 10.05.2024 року. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язався сплачувати кредит, проценти в розмірі 36,99% річних та повернути кредитні кошти до 10.05.2024 року.
Крім того, позивач посилається на те, що на момент отримання кредитних коштів, які були використані в інтересах сім`ї, перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , а тому на підставі ст.ст. 61, 65 Сімейного Кодексу України цивільні права та обов`язки за договором виникають в обох з подружжя.
Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, копія ухвали про відкриття провадження та матеріали позову повернулись на адресу суду не врученими адресатам.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачів, третьої особи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Встановлено, що 11.05.2019 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №CL-191196 (далі договір), за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 287320, 00 грн. на термін до 10.05.2024 року зі сплатою 36,99% річних за користування кредитом. Відповідно до п.п. 2.4., 6.9. договору позичальник доручив банкові здійснити переказ кредитних коштів на поточні цілі, банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших платежів, про що повідомляє позичальника (а.с. 21-23).
Позивачем виконано зобов`язання за кредитним договором та надано ОСОБА_1 кредит у визначеному договором розмірі, що підтверджується меморіальними ордерами №26905538, №26905568 та №26905595 від 11.05.2019 року (а.с. 8-10).
Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту №CL-191196 від 11.05.2019 року станом на 02.12.2021 року загальна заборгованість за кредитом становить 332470,19 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 243 884, 34 грн та заборгованість за відсотками користування кредиту 88 585,85 грн (а.с. 6-7).
Позивач звертався до відповідачів з досудовими вимогами щодо дострокового стягнення заборгованості, однак станом на момент звернення до суду заборгованість не погашена (а.с. 34-47).
Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів.
Обґрунтовуючи вимоги в частині стягнення боргу з відповідачів в солідарному порядку, позивач посилався на те, що на момент отримання кредиту позичальник перебував в зареєстрованому шлюбу, а кредитні кошти використані на потреби сім`ї, тому подружжя має спільний обов`язок з повернення кредиту.
Згідно з ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України у разі, якщо одним із подружжям укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За правилами ч. 4 ст. 65 Сімейного Кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане інтересах сім`ї.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач не довів на підставі належних і допустимих доказів, що кредитні кошти були використані позивачем на потреби сім`ї.
Так, згідно п. 2.4 кредитного договору кредитні кошти отримані на поточні потреби, а також на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед АТ "Ощадбанк" (а.с. 21). ОСОБА_2 не заперечувала проти отримання чоловіком кредиту, що підтверджується анкетою-Заявою №CL-191196 (а.с. 27), проте, на переконання суду, зазначена згода сама по собі не вказує на те, що кредитні кошти були витрачені на потреби родини.
Суд вважає, що всупереч ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України позивач не довів, що отримані за кредитним договором №CL-191196 від 11.05.2019 року кошти були використані позичальником на потреби родини, що виключає можливість стягнення заборгованості з дружини ОСОБА_1 ОСОБА_2 в солідарному порядку.
На підставі викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_1 і стягує з нього заборгованість за кредитним договором достороково на підставі ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, а в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовляє за безпідставністю.
Щодо розподілу судових витрат.
За положеннями ст.ст. 133, 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу позивач надав фотокопію двох сторінок договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року, який містить першу сторінку з визначенням термінів та останню з підписами сторін, копії ордеру серії КС №573217, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката (а.с. 55, 57).
Водночас, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, відсутні докази, які свідчать про визначений сторонами розмір гонорару за надання таких послуг, відсутній детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, акт приймання-передачі виконаних робіт, будь-які інші докази, які вказують на обсяг роботи, виконаної адвокатами.
З огляду на те, що позивач не підтвердив доказами заявлені до стягнення витрати на надання професійної правничої допомоги на день ухвалення відповідного рішення, суд не вбачає підстав для їх стягнення.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4987,05 грн, сплачений при зверненні з позовом.
Керуючись ст.ст. 12, 77, 81, 133, 137, 141, 280, 259, 263-268, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 527, 551, 1054 ЦК України, ст.ст. 61, 65 Сімейного Кодексу Украни, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним №CL-191196 від 11.05.2019 року, яка станом на 02.12.2021 року становить 332470, 19 грн та 4987, 05 грн. судового збору.
В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 - відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 08.08.2022 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерного товариства «Кредобанк» (адреса: 79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, ).

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Суддя Л.М. Чішман