Провадження № 2-др/344/29/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВЕ)

27 липня 2022 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря судового засідання Дементьєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ заяву Івано-Франківського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти, Департаменту освіти і науки Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання незаконними та скасування рішень атестаційних комісій, підтвердження раніше присвоєної кваліфікаційної категорії,-

В С Т А Н О В И В :

01 липня 2022 року ректор Івано-Франківського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти Зуб`як Р.М. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти, Департаменту освіти і науки Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання незаконними та скасування рішень атестаційних комісій, підтвердження раніше присвоєної кваліфікаційної категорії. Обґрунтовуючи вимоги заяви, заявник вказує, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 червня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти, Департаменту освіти і науки Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання незаконними та скасування рішень атестаційних комісій, підтвердження раніше присвоєної кваліфікаційної категорії відмовлено у повному обсязі. У зв`язку з розглядом даної справи відповідач 1 Івано-Франківський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти поніс судові витрати, що складаються з витрат за надання професійної правничої (правової) допомоги, у розмірі 13 000,00 грн. За таких обставин заявник просить вирішити питання про судові витрати та стягнути з позивача на користь відповідача 1 понесені судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце судового розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Від відповідача 1 Івано-Франківського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти надійшла заява про розгляд справи без участі представника інституту, вимоги заяви підтримує, просить заяву задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача 2 Департаменту освіти і науки Івано-Франківської обласної державної адміністрації в судове засідання не прибув, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника департаменту, проти задоволення заяви Івано-Франківського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти не заперечує.

На підставі частини четвертої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність сторін, що не з`явилися, оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 червня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти, Департаменту освіти і науки Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання незаконними та скасування рішень атестаційних комісій, підтвердження раніше присвоєної кваліфікаційної категорії відмовлено у повному обсязі (а.с.205-206, 209-225).

Пункт 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини першої-третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 Цивільного процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Цивільного процесуального кодексу України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 Цивільного процесуального кодексу України ).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

З наданих до суду доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про правничу допомогу від 15 лютого 2022 року, укладеним між Івано-Франківським обласним інститутом післядипломної педагогічної освіти та адвокатом Адвокатського об`єднання «Західноукраїнська правнича компанія» Саварин Світланою Степанівною (а.с.154-155), ордером на надання правової допомоги (а.с. 127, 160), договором про правничу допомогу від 11 травня 2022 року, укладеним між Івано-Франківським обласним інститутом післядипломної педагогічної освіти та адвокатом Адвокатського об`єднання «Західноукраїнська правнича компанія» Куриляк Іванною Дмитрівною (а.с. 164-165), актом приймання виконаних робіт від 09 вересня 2021 року (а.с.198, 230-231), актом приймання виконаних робіт від 24 грудня 2021 року (а.с. 199,233), актом приймання виконаних робіт від 24 червня 2022 року (а.с.200,235), платіжним дорученням №605 про оплату правової допомоги в розмірі 4500 грн (а.с. 201,234), платіжним дорученням №372 від 15 вересня 2021 року про оплату правової допомоги в розмірі 6500 грн (а.с.202, 232), платіжним дорученням №254 від 28 червня 2022 року про оплату послуг адвоката у розмірі 2000,00 грн (а.с.236).

Адвокат Куриляк І.Д. приймала участь у судових засіданнях 25 жовтня 2021 року, 11 травня 2022 року, про що свідчать протоколи (а.с. 131-133, 168-171) та звукозаписи судових засідань.

Адвокат Саварин С.С. приймала участь у судових засіданнях 07 грудня 2021 року, 22 червня 2022 року, 27 червня 2022 року, що підтверджується протоколами (а.с. 140-143, 193-196, 203-204) та звукозаписами судових засідань.

Судом досліджено акти приймання виконаних робіт, а також взято до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10 грудня 2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року), а також висновки Європейського суду з прав людини, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02 червня 2014 року, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, за результатом розгляду якої Європейський суд з прав людини вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При розподілі судових витрат за рішенням суду суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд, оцінюючи обґрунтованість заяви відповідача 1 та заперечення позивача щодо стягнення судових витрат, заявлених під час розгляду справи, в контексті положення частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, вважає, що заявлена відповідачем 1 сума є необґрунтованою.

Враховуючи реальний обсяг професійної правничої допомоги у суді, час, витрачений на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, складність справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, є неспівмірним з обсягом наданих послуг адвокатом, тому дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, підлягає відшкодуванню у сумі 9 000,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 11, 12, 15, 133, 134, 137, 141, 259, 263-265, 270, 351, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву Івано-Франківського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Івано-Франківського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти, , понесені витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 9000,00 грн (дев`ять тисяч гривень нуль копійок).

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1 - Івано-Франківський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти, , місцезнаходження: 76018 м. Івано-Франківськ, площа Міцкевича, буд. 3.

Відповідач 2 - Департамент освіти і науки Івано-Франківської обласної державної адміністрації, , місцезнаходження: 76015 м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, буд.21.

Суддя Мелещенко Л.В.