ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м.Суми

Справа №585/3074/21

Номер провадження 22-ц/816/906/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2022 року в складі судді Євтюшенкової В.І., ухваленого у м. Ромни, повний текст якого складено 04 липня 2022 року, -

в с т а н о в и в :

19 жовтня 2021 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання публічно вибачитися за розповсюджений наклеп «зловживає алкоголем» перед заявницею у присутності служби у справах дітей Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області та стягнути завдану моральну шкоду у розмірі 65000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою апеляційного суду Сумської області від 18 червня 2018 року у справі № 585/4941/17 позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а позивачку призначено опікуном дітей. З відповідачкою заявниця знайома з 2019 року, коли колишній чоловік позивачки - ОСОБА_7 почав проживати з відповідачкою ОСОБА_2 , яка почала писати на неї наклепи, порочити її честь, гідність та ділову репутацію, телефонувати на Урядову гарячу лінію і повідомляти про зловживання спиртними напоями, а також недогляд за дітьми. Внаслідок таких дій до позивачки приїжджають представники органу опіки та піклування, здійснюють перевірки, допити. На прохання заявниці припинити такі дії відповідачка не реагує. Вважає, що висловлювання відповідачки про зловживання алкоголем за своїми стилістичними ознаками не можуть вважатись оціночними судженнями, є повідомленням про факти, які можуть бути перевірені на предмет їх достовірності. Тому, вважає, що моральна шкода оцінена у розмірі 65000 грн буде справедливою по відношенню до самого відповідача.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Вказує, що належними доказами доведено заявлені вимоги, а висловлювання відповідачки не є її оціночними судженнями, як помилково вважав суд першої інстанції. На думку заявниці, відповідачка фактично повідомила про алкогольну залежність опіку дітей, тобто про хворобу позивачки, тобто допустила надмірну оцінку фактів, які не доведені. Також заявниця не погоджується з сумою стягнутих з неї витрат на правничу допомогу, яку вважає недоведеною.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , її представника - адвоката Менька Д.Д., дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою апеляційного суду Сумської області від 18 червня 2018 року у цивільній справі № 585/4941/17 позбавлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Опікуном неповнолітніх призначено ОСОБА_1 (а.с. 14-17).

16 березня 2021 року Служба у справах дітей Хмелівської сільської ради отримала запит про отримання інформації № 01-18/765 від Сумської обласної служби у справах дітей, у якому зазначено про необхідність з`ясування викладених у зверненні фатів щодо зловживання опікуном ОСОБА_1 алкоголем, про залишення малолітніх дітей на біологічну матір, яка позбавлена батьківських прав (а.с. 18).

З реєстраційної картки звернення вбачається, що 14 квітня 2021 року до Урядової «гарячої лінії» надійшло первинне звернення від заявника ОСОБА_2 , яка повідомила про те, що у АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 , яка є опікуном дітей віком від 5 до 9 років. Мати дітей, ОСОБА_4 , яка проживає за однією адресою з ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав. Заявниця повідомила, що ОСОБА_1 зловживає алкоголем та коли виїжджає з села на роботу, мати дітей доглядає за ними. На даний час мати забрала дітей з села та поїхала з ними в інший населений пункт до якогось чоловіка. Прохання перевірити, чи правомірна ситуація, що за дітьми здійснює догляд мати, позбавлена батьківських прав та чи правомірно, що опіка надана особі, яка зловживає алкоголем та мала судимість (а.с. 19).

27 травня 2021 року Служба у справах дітей Хмелівської сільської ради отримала запит № 01-20/998 від Сумської обласної служби у справах дітей про отримання інформації, у якому вказано про необхідність з`ясування викладених у зверненні фатів щодо неналежного виховання дітей опікуном ОСОБА_1 , що діти виховуються у матері, позбавленої батьківських прав (а.с. 20).

З реєстраційної картки звернення вбачається, що 25 травня 2021 року до Урядової «гарячої лінії» надійшло звернення від заявника ОСОБА_2 , яка повідомляє, що її сусідка, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , позбавлена батьківських прав, але продовжує доглядати за дітьми. Опікун ОСОБА_1 їздить на роботу, до неї 09 квітня 2021 року приїжджали працівники національної поліції, які зафіксували факт сильного алкогольного сп`яніння. Зазначає, що мати дітей не має права проживати зі своїми дітьми. Прохання посприяти вжити заходів щодо дій опікуна та матері дітей (а.с. 21).

Службою у справах дітей Хмелівської сільської ради начальнику служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації надано інформацію про те, що на первинному обліку служби у справах дітей Хмелівської сільської ради перебувають діти, позбавлені батьківського піклування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Опікун ОСОБА_1 19 квітня 2021 року комісією служби у справах дітей було проведено обстеження умов проживання та виховання дітей в сім`ї опікуна. Під час відвідування з`ясовано, що сім`я в повному обсязі забезпечена продуктами харчування. В будинку та на подвір`ї чисто. У кожного з дітей є окремі місця для навчання, сну та відпочинку. Діти забезпечені одягом відповідно до сезону, предметами особистої гігієни. Зі слів сусідів ОСОБА_1 не зловживає алкогольними напоями, відповідально ставиться до своїх опікунських обов`язків. Біологічна мати зареєстрована та фактично проживає за адресою, де проживає опікун з дітьми. Рішенням суду при позбавленні батьківських прав не вирішено питання про її примусове виселення. Оскільки ОСОБА_1 належним чином виконує покладені на неї обов`язки, служба у справах дітей Хмелівської сільської ради вважає, що права дітей в сім`ї опікуна не порушуються (а.с. 22).

Подібна інформація викладена Службою у справах дітей Хмелівської сільської ради начальнику служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації 07 червня 2021 року, № 02-23/36 (а.с. 25). Така сама інформація була надана ОСОБА_2 20 квітня 2021 року (а.с. 23) та 04 червня 2021 року (а.с. 24).

З реєстраційної картки звернення вбачається, що 30 листопада 2021 року до Урядової «гарячої лінії» надійшло звернення від заявника ОСОБА_2 , яка повідомляє, що звертається повторно, попереднє звернення від 14 квітня 2021 року розглядалося, проте з відповіддю заявниця не згодна, оскільки не отримала відповідь чому мати, яка позбавлена батьківських прав, продовжує піклуватись про дітей. Просить надати роз`яснення на поставлене питання (а.с. 84).

З листа Хмелівської сільської ради від 09 грудня 2021 року до ОСОБА_2 вбачається, що 02 грудня 2021 року комісією у складі начальника служби у справах дітей, діловодства служби та сімейно-медичної сестри було проведено обстеження умов проживання та виховання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в сім`ї опікуна ОСОБА_1 на момент відвідування діти були вдома. ОСОБА_1 зауважувала, що ОСОБА_4 дітей з села нікуди не вивозила. Фактів зловживання спиртними напоями ОСОБА_1 не виявлено. На момент відвідування біологічна мати дітей зареєстрована та фактично проживає разом з ними, рішенням суду, при позбавленні батьківських прав не було порушено питання про примусове виселення матері, яка позбавлена батьківських прав. Опікун ОСОБА_1 повідомила, що вона не має права і не бачить ніяких підстав у перешкоджанні спілкування дітей з біологічною матір`ю (а.с. 82-83).

З консультативного висновку спеціаліста консультативної поліклініки від 25 березня 2021 року вбачається, що малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє на «Епілепсію», малі напади. Медикаментозна ремісія 1 рік 10 місяців (а.с. 26).

З місця роботи ОСОБА_1 характеризується позитивно (а.с. 80).

11 вересня 2014 року ОСОБА_1 була засуджена за ч. 1 ст. 125 КК України до 150 год. громадських робіт. 20 січня 2016 року кримінальним провадженням № 000019 від 06 січня 2016 року, за яким 18 січня 2016 року Роменським ВП повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України. Особа до кримінальної відповідальності не притягується, у розшуку не перебуває та відповідно до ст.ст. 88-89 КК України визнається такою, яка не має судимості (а.с. 81).

Також в матеріалах справи міститься роздруківку СМС повідомлень, направлених абонентом «ІНФОРМАЦІЯ_4», « ІНФОРМАЦІЯ_5 », з номеру телефону НОМЕР_1 негативного змісту у пізній час доби. Номер телефону співпадає з номером позивачки (а.с. 49, 50, 51).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наведена у зверненнях ОСОБА_2 на «гарячу лінію» інформація відносно позивачки не спростована наслідками проведеної працівниками Служби у справах дітей перевірки, оскільки предметом відповідної перевірки була лише належність умов, у яких проживають діти, тобто заявлений факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не перевірявся і не спростовувався. Також судом було встановлено, що відповідачка дійсно повідомляла на «гарячу лінію», що до позивачки приїздили працівники національної поліції, які зафіксували факт її алкогольного сп`яніння. Урахувавши зазначені обставини, місцевий суд дійшов висновку, що характер взаємовідносин між сторонами свідчить, що у відповідачки були підстави для звернення на Урядову «гарячу лінію» та що при таких зверненнях вона не мала наміру принизити честь, гідність та ділову репутацію позивачки, а тому такі звернення та викладення фактів з метою здійснення відповідної перевірки не може вважатися поширенням відомостей, які порочать ділову репутацію позивачки. Перевірка звернень відповідачки щодо зловживань позивачкою спиртними напоями як особою, яка призначена опікуном малолітніх дітей, проводилася компетентним органом і за результатами перевірки органом опіки та піклування надано оцінку фактам, викладеним у зверненнях. В даному випадку мала місце реалізація відповідачкою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Положеннями ст. 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Частиною 1 ст. 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Разом з тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань кореспондує обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що викладена у зверненні відповідачкою інформація містить оціночні судження, метою викладення яких було не принизити честь і гідність відповідачки, а спонукати органи опіки та піклування здійснити перевірку на предмет виконання опікуном обов`язків по відношенню до малолітніх дітей.

Всупереч вимогам ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачка не довела, що озвучена відповідачкою інформація у зверненнях є такою, що порушує її права на повагу до честі та гідності. Суд не встановив причинно-наслідковий зв`язок між озвученою відповідачкою інформацією та будь-якими негативними наслідками відносно позивачки.

Суд першої інстанції належним чином мотивував рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а тому доводи апеляційної скарги, які зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці колегія суддів до уваги не бере.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ухвалюючи рішення у даній справі, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну правову оцінку, дійшовши правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду в частині стягнення витрат ОСОБА_2 на правничу допомогу є законним і обґрунтованим, оскільки розмір витрат відповідає складності справи і обсягу наданої правової допомоги. Доводи апелянта про зворотнє жодними доказами не підтверджується.

Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

На підставі п. 2 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов