Дата документу 27.10.2022Справа № 643/2049/19
Провадження № 8/554/10/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Проскурня Я.О.,

за участю учасників справи:

заявник ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересована особа ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою адвоката Синицького Ігоря Олександровича в інтересах ОСОБА_1 про перегляд рішення суду, у зв`язку з нововиявленими обставинами,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року адвокат Синицький І.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення суду, у зв`язку з нововиявленими обставинами, в якій просить ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави переглянути за нововиявленими обставинами; визнати судовий наказ Московського районного суду м.Харкова від 04.04.2019 року по справі №643/2049/19 таким, що не підлягає виконанню.

Заяву мотивував тим, що 19.08.2022 року Октябрським районним судом м.Полтави у справі №643/2049/19 відмовлено у задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

У липні 2022 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, в якій просив визнати судовий наказ Московського районного суду м.Харкова від 04.04.2019 року по справі №643/2-49/19 таким, що не підлягає виконанню.

Зазначає, що підставою звернення до суду із заявою було те, що на момент звернення до суду ОСОБА_3 проживала однією сім`єю з ОСОБА_1 та донькою за адресою: АДРЕСА_1 , тобто в квартирі, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Тобто, ОСОБА_3 права на стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 не мала, оскільки ОСОБА_1 проживав разом з дружиною та донькою однією сім`єю у повному складі.

Не погодившись з аліментами, ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м.Харкова з позовом про звільнення від сплати аліментів та припинення їх стягнення.

02.06.2021 року суд вирішив звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам з 13.08.2020 року, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 04.04.2019 року Московським районним судом м.Харкова у справі №643/2049/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів з 13.08.2020 року, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 04.04.2019 року Московським районним судом м.Харкова у справі №643/2049/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Тобто, з 13.08.2020 року ОСОБА_1 вважається звільненим від сплати заборгованості по цьому наказу, а також із 13.08.2020 року і в подальшому звільнений від сплати й самих аліментів.

При цьому, 22.08.2022 року Полтавський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_3 у справі №643//3223/21 залишив без задоволення, а рішення Московського районного суду м.Харкова від 02.06.2021 року залишив без змін. Крім іншого, Полтавським апеляційним судом встановлено преюдиційну обставину, а саме, що місцевим судом правильно визначено, що обставиною, що має істотне значення у такому випадку слід вважати зміну ОСОБА_3 місця проживання, оскільки з настанням цієї обставини ОСОБА_1 , як батько, безпосередньо утримує доньку в повному обсязі, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується учасниками провадження.

Оскільки судове рішення про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та звільнення від сплати самих аліментів набрало законної сили після ухвалення рішення про відмову у задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, ухвала від 19.08.2022 року підлягає перегляду за нововиявленими обставинами з урахуванням постанови Полтавського апеляційного суду від 22.08.2022 року.

Ухвалою суду від 04.10.2022 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Представник заявника адвокат Синицький І.О. в судовому засіданні заяву підтримав просив задовольнити з підстав, вказаних у заяві. Пояснив, що підставою для перегляду ухвали суду є постанова Полтавського апеляційного суду від 22.08.2022 року. Зазначив, що вказане рішення вони оскаржили в касаційному порядку, по скарзі відкрито провадження.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити. Зазначив, що судовий наказ був виданий помилково. Дійсно суд звільнив від сплати заборгованості та від сплати аліментів, але вони з самого початку нараховувались безпідставно.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви. Зазначила, що 13.08.2020 року вона не пішла з дому, а в цей момент ОСОБА_1 забрав дитину. З рішеннями судів вона не згодна. Нововиявлені обставини відсутні.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 19.08.2022 року Октябрським районним судом м.Полтави у справі №643/2049/19 відмовлено у задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню (а.с.41-42 ухвала суду).

04.04.2019 року Московським районними судом м.Харкова було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання розподілу судових витрат.

05.11.2020 року Московським районним судом м.Харкова видано судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4

02.06.2021 року Московський районний суд м.Харкова вирішив, звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам з 13.08.2020 року, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 04.04.2019 року Московським районним судом м.Харкова у справі №643/2049/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів з 13.08.2020 року, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 04.04.2019 року Московським районним судом м.Харкова у справі №643/2049/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

22.08.2022 року Полтавський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_3 у справі №643/3223/21 залишив без задоволення, а рішення Московського районного суду м.Харкова від 02.06.2021 року залишив без змін.

Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч. 4 ст. 423 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами", нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Пленум Верховного Суду України в п. 5 Постанови від 21 лютого 1981 року "Про перегляд судами у зв`язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал, постанов у цивільних справах, що набрали законної сили" роз`яснив, що як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували під час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не міг знати заявник і суд. Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог ЦПК.

Обставини, на які покликається заявник, як на підставу для перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами ухвали суду не є нововиявленими обставинами.

Як на нововиявлену обставину заявник посилається на постанову Полтавського апеляційного суду від 22.08.2022 року, яка була прийнята після ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 19.08.2022 року та якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 у справі №643//3223/21 залишено без задоволення, а рішення Московського районного суду м.Харкова від 02.06.2021 року залишено без змін.

Суд зауважує, що у п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30.03.2012 року зазначено, що вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, судам слід розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. При цьому судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами.

Оцінюючи доводи заявника у їх сукупності, суд вважає, що ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, не є нововиявленими в розумінні п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України, оскільки за своєю правовою природою є лише новими доказами.

Таким чином, посилання заявника на нововиявлені обставини суд оцінює критично та приходить до висновку, що дані обставини не є нововиявленими, а тому, враховуючи предмет та підстави справи, встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини, норми матеріального права які ці правовідносини регулюють і були застосовані судом при вирішенні даного спору, та зважаючи на те, що докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини заявником не надані, а нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для перегляду рішення суду, так і для його скасування.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду (рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі "Правєдная проти Росії" (Pravednaya v. Russia), заява N 69529/01, п. п. 27-28, рішення Європейського Суду з прав людини від 6 грудня 2005 року у справі "Попов проти Молдови" N 2 (Popov v.Moldova N 2), заява N 19960/04, п. 46).

У справі «Желтяков проти України», заява №4994/04 від 09.09.2011 Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла переглядати остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії», заява 352854/99 від 24.07.2003).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 429 ЦПК України).

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 423, 427, 429 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви адвоката Синицького Ігоря Олександровича в інтересах ОСОБА_1 про перегляд рішення суду, у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 01.11.2022 року.

Суддя: А.М.Чуванова