Справа № 496/2379/22
Провадження № 2/496/1243/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря Желяпової О.Ф.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просила ухвалити рішення, яким зняти арешт, накладений на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктив нерухомого майна, а саме: тип обтяження (архівний запис), реєстраційний номер обтяження №8234556, зареєстровано 27.11.2008 року реєстратором Біляївська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала, б/н, 15.01.1996, Біляївський районний суд Одеської області.

Свої вимоги мотивує тим, що він знаходився з відповідачкою ОСОБА_2 з зареєстрованому шлюбі з 06.06.1981 року, шлюб між сторонами розірвано 25 лютого 2000 року. В період шлюбу побудуваний житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 . В подальшому, був проведений поділ будинку. В теперішній час, сторони бажають відчужити житловий будинок, однак, при перевірці встановлено наявність обтяжень нерухомого майна, яке є предметом договору.У зв`язку з вище викладеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 27.06.2022 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з призначення підготовчого судового засідання.

Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, але від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якого просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 29).

У судове засідання відповідач не з`явилася, але надав до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с. 24).

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ст. 206 цього ж Кодексу (у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову).

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в підготовчому засіданні з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 25 лютого 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_1 , виданим відділом РАГСу Біляївського районного управління юстиції Одеської області (а.с. 11).

Згідно договору від 01.06.1996 року, посвідченим державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори за реєстровим №1- 1704, між сторонами по справі було проведеноподіл будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Згідно ухвали суду від 15.01.1996 року накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Відповідно до Інформаційної довідки щодо Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 298695216 від 09.02.2022 року, виданої щодо житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктив нерухомого майна 27.11.2008 року за № 8234556 Біляївською районною державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження: тип обтяження - арешт (архівний запис), підстава обтяження, б/н, Біляївського районного суду Одеської області від 15.01.1996 року (а.с. 8-10).

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

На думку суду, подальший арешт всього майна не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками та цілей, на досягнення яких спрямований арешт майна. Тобто, відпали обставини необхідності накладення арешту на зазначене майно, та наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктив нерухомого майна записів про арешт належного позивачу майна, об`єктивно перешкоджає йому вільно розпоряджатись власністю.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі реалізувати свої права на реєстрацію, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та необхідно скасувати арешт на вказане вище нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 10, 12, 13, 200, 259, 263-265, 280-282, 284, 287, 354, 355 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати арешт накладений на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктив нерухомого майна, а саме: тип обтяження (архівний запис), реєстраційний номер обтяження №8234556, зареєстровано 27.11.2008 року реєстратором Біляївська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала, б/н, 15.01.1996, Біляївський районний суд Одеської області.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Горяєв І.М.