Справа № 487/816/22
Провадження № 2/487/1404/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Горохівського О.О.,, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 16743 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з 24.04.2004 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який було розірвано рішенням суду 22.04.2009. В шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народились діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яки проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Рішенням суду з відповідача на її користь були стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 4000 грн. щомісячно, рішенням суду від 05.03.2008 було зменшено розмір аліментів до 1300 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно та звільнено від сплати заборгованості. Відповідно до розрахунку Інгульського ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ заборгованість по аліментам у відповідача склала 157300 грн. ОСОБА_4 з народження хворіє на ДЦЛ, спастична диплегія кінцева резидуальна стадія, інвалідність з 2006 року. Лікування при такому захворюванні потребує значних коштів, рекомендовано безперервні заняття лікувальною фізкультурою та масажу за спеціальною методикою, постійний нагляд фахівців та курси реабілітації в медичних закладах для дітей з органічними ураженням нервової системи МОЗ України. У кінці 2017 року стан дочки погіршився, у зв`язку з чим вона вимушена була відвезти дитину до Міжнародної клініки відновного лікування у м. Трускавець для проходження інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації з 05.02.2018 по 16.02.2018 курсу лікування становить 10746 грн. та повторний курс лікування з 25.06.2018 по 06.07.2018 становить 11940 грн., всього витрачено 21286 грн. У 2020 та 2021 роках дочка знаходилась на амбулаторному лікуванні, проходила курс фізичної реабілітації в Центрі фізичної реабілітації «Vigor», вартість лікування у 2020 році склала 6000 грн., у 2021 році 2800 грн. та у 2022 році 2000 грн., всього 10800 грн. Всього позивачем було витрачено за вказаний період на лікування 33486 грн., та просила стягнути з відповідача Ѕ частку вказаної суми 16743 грн.

Ухвалою від 01.03.2022 відкрите провадження у справі.

25.09.2022 представник позивача адвокат Заякін Д.О. подав до суду заяву про розгляд справи без участі його та позивача, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення.

14.10.2022 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього додаткових витрат на лікування дитини у розмірі 5000 грн. посилаючись на те, що рішенням суду йому було зменшено розмір заборгованості по аліментам з 157300 грн. до 54271,53 грн. , в подальшому він самостійно нарахував і збільшив розмір заборгованості станом на 01.09.2021 до 81648,53 грн., вказаний розмір заборгованості визначено рішенням суду від 30.09.2022. Після чого державний виконавець зробив перерахунок та його заборгованість склала 69973,66 грн., яку він добровільно сплатив позивачу 07.10.2022. Крім того, він перебуває в шлюбі, у нього народилася двоє синів, на утримання яких він несе витрати, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 також є інвалідом, що викликає додаткові витрати на його лікування та реабілітацію, в тому числі за кордоном, на лікування сина він витратив 231096,07 грн. Також просив розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.04.2004, який було розірвано 22.04.2009, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 04.02.2010 Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції.

21.04.2005 у подружжя народились діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яки проживають разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.20008 зменшено розмір аліментів, які стягують зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1300 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та постановою державного виконавця Інгульського ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) відкрите виконавче провадження 10.09.2021.

Як зазначає позивачка, ОСОБА_4 з народження хворіє на ДЦЛ, спастична диплегія кінцева резидуальна стадія, інвалідність з 2006 року, згідно консультативного висновку спеціалістів Центральної ЛКК з дитячої інвалідності №229 від 19.03.2018 та рішення ЛКК від 20.06.2018 щодо встановлення дитині інвалідності, висновок дійсний до 21.04.2023.

Відповідно до виписки з історії хвороби ОСОБА_9 відновного лікування, дитині рекомендовано спостереження у невролога, ортопеда, окуліста, педіатра за місцем проживання; консультація психолога, масаж курсами 3-4 рази на рік, лікувальна фізкультура за методикою центру постійно, плавання, гідрокенізотерапія 2-3 рази на рік, апітерапія, механотерапія, іпотерапія, дельфінотерпія, вібротерппія, велотренування, ігротерапія в домашніх умовах, програма реабілітації в костюмі «Спіраль» 2 рази на рік, курс реабілітації в Українському МЦР дітей з обмеженими ураженнями нервової системи МХЗ України, курс реабілітації за місцем проживання, потворний курс реабілітації в МКВЛ м. Трускавець через 3-4 місяця.

Згідно з розрахунком позивачки, загальна сума додаткових витрат складає лікування 33486 грн.

На підтвердження понесених додаткових витрат на лікування дитини, позивачкою надано: довідки Міжнародної клініки відновного лікування №20/05-21-1 від 20.05.2021 та №20/05-21-2 від 20.05.2021 №, згідно яких ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройшла курс лікування у клініці за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 05.02.2018 по 16.02.2018, було сплачено безготівкою 06.11.2017 - 700 грн., 05.02.2018 готівкою в касу 10046 грн.; з 25.06.2018 по 06.07.2018 було сплачено безготівкою 23.05.2018 - 700 грн., 25.06.2018 готівкою в касу 11240 грн., а всього на загальну суму 22686 грн.

Згідно довідки Центру фізичної реабілітації «Vigor» №20-05 від 24.07.2020, ОСОБА_3 перебувала з 01.07. по 23.07.2020 на амбулаторному лікуванні, проходила курс фізичної реабілітації (безперервні заняття з лікувальної фізкультури та масажу) , отримала 20 процедур вартість лікування склала 6000 грн. Згідно довідки Центру фізичної реабілітації «Vigor» №20-11 від 29.07.2021, ОСОБА_3 перебувала з 20.07. по 28.07.2021 на амбулаторному лікуванні, проходила курс фізичної реабілітації (безперервні заняття з ЛФК, механотерапії та масажу) , отримала 10 процедур вартість лікування склала 2800 грн. Згідно довідки Центру фізичної реабілітації «Vigor» №20-28 від 08.01.2022, ОСОБА_3 перебувала з 04.01. по 08.01.2022 на амбулаторному лікуванні, проходила курс фізичної реабілітації (безперервні заняття з реабілітації, ЛФК, механотерапія кінезіиерапія та масажу), отримала 5 процедур вартість лікування склала 2000 грн. Всього на загальну суму 10800 грн.

Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як зазначено в ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини 1 статті 181 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з вимогами ч.ч.1,2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разове, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких наведено у зазначеній статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними факторами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року №3, до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Тому розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину, вже понесені нею на лікування дочки ОСОБА_3 . Понесені позивачкою витрати є додатковими витратами на дитину у розумінні ст. 185 СК України, їх розмір підтверджений належними та допустимими доказами,

Розмір понесених позивачем витрат на лікування дитини відповідачем не спростований, проте останній просить зменшити цей розмірі до 5000 грн. посилаючись на те, що ним добровільно було сплачена заборгованість по аліментам 07.10.2022 у розмірі 69973,66 грн., що він перебуває у шлюбі, на його утриманні двоє неповнолітніх дітей, син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом, тому потребує значних додаткових витрат на його лікування та реабілітацію, в тому числі за кордоном.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача, як на підставу зменшення розміру додаткових витрат, погашення ним заборгованості по аліментам у розмірі 69973,66 грн., оскільки заборгованість за аліментами є частиною його зобов`язань по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей, вказана заборгованість виникла за період з 2011 року та погашена лише 07.10.2022, доказів того, що заборгованість виникла не з вини відповідача суду не надано, а позивач на період несплати відповідачем аліментів на утримання дітей була вимушена самостійно нести усі витрати на їх утримання, у тому числі на лікування на реабілітацію хворої дитини.

Суд приймає до уваги, що відповідач одружений, на його утриманні двоє неповнолітніх дітей, один із синів є інвалідом, тому потребує значних додаткових витрат на його лікування та реабілітацію, проте, враховуючи, що ОСОБА_11 є також дитиною інвалідом, через хворобу потребує постійного лікування і реабілітації, позивачка проживає разом із дітьми тому в апріорі несе більші витрати на їх утримання, враховуючи, розмір додаткових витрат, які просить позивач стягнути з відповідача, які були здійсненні позивачем, у зв`язку зі станом здоров`я спільної з відповідачем дитини, виходячи із принципу першочерговості інтересів дітей та обов`язку обох батьків утримувати дитину та нести додаткові витрати на дітей, суд вважає обґрунтованою суму для стягнення із відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину в розмірі 16743 грн. та не вважає такий розмір додаткових витрат надмірним.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 76, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 16743 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено Миколаївського апеляційного суду в строк і в порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: С.М. Афоніна