Провадження № 22-ц/802/759/22 Категорія: 39 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з Кіт А. Д.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) в користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту за кредитним договором від 08 вересня 2010 року в розмірі 30072,82 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь АТ КБ «ПриватБанк» 1921 грн судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Постановою Волинського апеляційного суду від 17 січня 2022 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задоволено частково.

Постановлено заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2019 року у цій справі в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, простроченим тілом кредиту та розподілу судових витрат змінити, виклавши другий та третій абзац резолютивної частини рішення у новій редакції.

Стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) в користь АТ КБ «ПриватБанк» () заборгованість за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту за кредитним договором від 08 вересня 2010 року в розмірі 2043,49 грн.

Компенсовано АТ КБ «ПриватБанк» за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 91,63 грн.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» () в дохід держави судовий збір в розмірі 842,73 грн.

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про поворот виконання рішення суду, в якій зазначила, що оскільки постановою Волинського апеляційного суд від 17 січня 2022 року у цій справі зменшено суму заборгованості, яка підлягає стягненню, і ця сума є меншою ніж та, яка уже стягнута в межах виконавчого провадження, то є необхідність застосувати поворот виконання рішення суду.

Посилаючись на зазначені обставини, відповідачка ОСОБА_2 просила суд у порядку повороту виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2019 року у справі № 161/13918/19 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» в її користь 7371,12 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2022 року заяву ОСОБА_2 про поворот виконання рішення суду задоволено.

Ухвалено в порядку повороту виконання заочного рішення суду від 29 жовтня 2019 року, ухваленого в цивільній справі № 161/13918/19 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» в користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 7371,12 грн.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду відмовити та стягнути з відповідачки в користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_2 зазначила, що подана апеляційна скарга є безпідставною, просила суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити та скасувати ухвалу суду першої інстанції, представник відповідачки ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Задовольняючи заяву про поворот виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки на виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2019 року з ОСОБА_2 в користь АТ КБ «ПриватБанк» в примусовому порядку було стягнуто 8496,03 грн заборгованості за кредитним договором та 918,58 грн витрат виконавчого провадження, а постановою Волинського апеляційного суду від 17 січня 2022 року рішення суду першої інстанції змінено та стягнуто з ОСОБА_2 в користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту за кредитним договором від 08 вересня 2010 року в розмірі 2043,49 грн, а тому є підстави для застосування повороту виконання рішення суду.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

За матеріалами справи судом встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) в користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту за кредитним договором від 08 вересня 2010 року в розмірі 30072,82 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь АТ КБ «ПриватБанк» 1921 грн судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а. с. 47-49).

10 грудня 2019 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області в цивільній справі № 161/13918/19 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 в користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 31933,82 грн та 1921 грн судових витрат (а. с. 140, 141).

20 грудня 2019 року позивач звернувся до приватного виконавця Шульженка І. С. із заявою про відкриття виконавчого провадження за вихідним № 42 з виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2019 року у справі № 161/13918/19 (а. с. 138, 139).

27 грудня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Шульженком І. С. відкрито виконавче провадження ВП № 60942003 з примусового виконання виконавчого листа № 161/13198/19, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 10 грудня 2019 року, про стягнення з ОСОБА_2 в користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 08 вересня 2010 року в розмірі 30072,82 грн та судові витрати в розмірі 1921 грн (а. с. 142, 143).

27 грудня 2019 року приватним виконавцем прийнята постанова про стягнення з боржника ОСОБА_2 мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а. с. 144, 145, 148, 149).

Крім того 10 січня 2020 року приватний виконавець прийняв постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника при примусовому виконанні виконавчого листа № 161/13198/19, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 10 грудня 2019 року (а. с. 146, 147).

23 листопада 2021 року приватний виконавець повідомив представника боржника про те, що в межах виконавчого провадження з боржника ОСОБА_2 було стягнуто та перераховано в користь стягувача 8496,03 грн заборгованості за кредитним договором згідно з виконавчим документом та стягнуто 918,58 грн витрат виконавчого провадження (а. с. 137).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а. с. 81, 82).

Постановою Волинського апеляційного суду від 17 січня 2022 року апеляційну відповідача ОСОБА_2 задоволено частково.

Постановлено заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2019 року у цій справі в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, простроченим тілом кредиту та розподілу судових витрат змінити, виклавши другий та третій абзац резолютивної частини рішення у новій редакції.

Стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) в користь АТ КБ «ПриватБанк» () заборгованість за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту за кредитним договором від 08 вересня 2010 року в розмірі 2043,49 грн.

Компенсовано АТ КБ «ПриватБанк» за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 91,63 грн.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» () в дохід держави судовий збір в розмірі 842,73 грн (а. с. 122-125).

Відповідно до частин 1, 9 статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011 у справі за конституційним зверненням військової частини А 1080 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Аналіз наведеної норми цивільного процесуального права дає підстави вважати, що поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Він можливий лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Отже, врахувавши зазначені правові норми та встановивши, що заочне рішення суду, на підставі якого з ОСОБА_2 у рахунок погашення заборгованості в користь банку із боржника було стягнуто у примусовому порядку грошові кошти, змінено та стягнуто в користь банку заборгованість за кредитним договором у меншому розмірі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про поворот виконання рішення.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що доказів про перерахування виконавчою службою грошових коштів в користь АТ КБ «ПриватБанк» не має з огляду на наступне.

Про те, що з боржника ОСОБА_2 було стягнуто та перераховано на рахунок стягувача АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 8496,03 грн згідно виконавчого документа та 918 грн витрат виконавчого провадження підтверджується довідкою приватного державного виконавця Шульженка І. С. від 23 листопада 2021 року за № 5152.

Натомість стягувач АТ КБ «ПриватБанк» не спростував того, що довідка приватного виконавця про перерахування грошових коштів в користь стягувача не відповідає дійсності.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Як передбачено статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з положеннями частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем не було надано доказів на спростування довідки державного виконавця про перерахунок банку грошових коштів, колегія судів вважає, що така довідка підтверджує факт отримання банком грошових коштів.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 червня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді