КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________
Справа №761/2888/21
Апеляційне провадження
Провадження № 22-з/824/297/2022
20 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Рейнарт І.М.
суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, 3% річних та інфляційних втрат,
у січні 2021р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми основного боргу у загальному розмірі 50 000грн, 3% річних у сумі 908грн 22коп., інфляційні втрати в сумі 1 550грн та судові витрати.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 червня 2021 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» суму основного боргу у загальному розмірі 50 000грн, 3% річних в сумі 908грн 22 коп., інфляційні втрати в сумі 1550грн та судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 7 000грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 червня 2021 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року задоволено. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 червня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, 3% річних та інфляційних втрат, відмовлено. Стягнуто з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 405грн.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року скасовано, у задоволенні заяви представника Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» - адвоката Гапоненка Р.І. про відшкодування витрат на правничу правову допомогу відмовлено.

7 лютого 2022 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення, в якій заявник просить ухвалити додаткову постанову та стягнути з АО «Гапоненко Роман і партнери» на його користь 17 500грн

витрат, понесених ним на надання правової допомоги.

Обґрунтовуючи заяву, відповідач посилається на не вирішення апеляційним судом питання про судові витрати, які були понесені ним при розгляді справи судом першої інстанції і які складаються із витрат на правову допомогу в розмірі 17 500грн, у підтвердження чого в матеріалах справи наявна копія договору про надання правової допомоги від 13 травня 2021 року, укладеного з АБ «Марини Богуш «Алтана», та копія акту №1 від 23 червня 2021 року.

Матеріали справи були витребувані з Шевченківського районного суду міста Києва 9 лютого 2022 року та надійшли до Київського апеляційного суду 6 червня 2022 року.

17 червня 2022 року до Київського апеляційного суду надійшли заперечення АО «Гапоненко Роман і партнери» на вищезазначену заяву, у яких позивач просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення та зазначає, що докази розміру понесених витрат на правову допомогу відповідачем не були подані до суду першої інстанції до закінчення судових дебатів у справі та не було заявлено про надання таких доказів протягом строків, визначених у ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а тому вказана заява подана з порушенням встановлених ЦПК України строків.

Крім того позивач зазначає, що у матеріалах справи відсутні документи у підтвердження повноважень адвоката на представлення інтересів відповідача в суді першої інстанції, жодний адвокат не представляв інтереси відповідача під час судового розгляду, тому заявлені судові витрати є необґрунтованими та документально не підтвердженими.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України розглядалася апеляційним судом без виклику учасників справи, а відтак заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає розгляду без виклику сторін.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви та заперечення, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК).

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частинами першою, другою статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до

закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частинами першою, другою, третьою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, на учасника справи покладено обов`язок у першому зверненні до суду навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а докази у підтвердження понесених витрат учасник справи повинен надати суду до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву і ці докази неможливо подати з поважних причин (частина перша статті 246 ЦПК України).

У відзиві на позовну заяву, поданому до Шевченківського районного суду міста Києва 17 травня 2021 року, ОСОБА_1 зазначив, що попередній орієнтовний розмір судових витрат, які він планує понести у зв`язку із розглядом даної справи, складає 10 000грн.

З протоколу судового засідання та технічного запису судового засідання від 23 червня 2021 року вбачається, що відповідач надавав пояснення з приводу витрат на правову допомогу та заявив про подання доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

РішеннямШевченківського районного суду міста Києва від 23 червня 2021 року позов задоволено, додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року вирішено питання витрат позивача на професійну правничу допомогу.

29 червня 2021 року відповідачем до Шевченківського районного суду міста Києва направлена заява про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження понесених відповідачем судових витрат, в якій відповідач просив стягнути з Адвокатського об'єднання «Гапоненко Роман і партнери» 17 500грн понесених ним судових витрат на правову допомогу.

До заяви ОСОБА_1 були додані: копія договору про надання правової допомоги, укладеного 13 травня 2021 року між Адвокатським бюро «Марини Богуш «Алтана» та ОСОБА_1 , та копія акту №1 про надану правову допомогу від 23 червня 2021 року, який підписаний директором АБ ««Марини Богуш «Алтана» М.К. Богуш та ОСОБА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 були задоволені, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 червня 2021 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року були скасовані, ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог та заяви представника позивача - адвоката Гапоненка Р.І. про відшкодування витрат на правничу правову допомогу.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2021 року не було вирішено питання про судові витрати відповідача, понесені на правничу допомогу в суді першої інстанції, тому наявні правові підстави для ухвалення додаткового судового рішення.

Доводи позивача, що відповідачем у судовому засіданні 23 червня 2021 року не

було заявлено про понесені ним судові витрати та не було надано доказів у підтвердження понесених судових витрат, а заява від 29 червня 2021 року подана з порушенням вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, спростовуються матеріалами справи, протоколом судового засідання від 23 червня 2021 року та технічним записом судового засідання.

При цьому також необхідно врахувати, що згідно ч. 3 ст. 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Судовий розгляд був закінчений 23 червня 2021 року, отже докази понесених витрат повинні були бути подані до 28 червня 2021 року, що було святковим днем, тому останнім днем строку є 29 червня 2021 року.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У пункті 6 частини першої вказаної норми визначені інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також у постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, від 12 січня 2022 року у справі № 750/10242/20.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -

обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно п. 1.1. договору про надання правової допомоги від 13 травня 2021 року, бюро зобов`язалося надати правову допомогу щодо захисту прав та законних інтересів клієнта у цивільній справі із унікальним номером 761/2888/21 під час здійснення провадження по даній справі у суді першої, апеляційної та касаційної інстанціях.

Правова допомога включає: аналіз наданих матеріалів та формування правової позиції по справі; підготовку процесуальних документів; збір необхідної інформації по справі, направлення адвокатських запитів; проведення переговорів за дорученням клієнта; ознайомлення з матеріалами справи; представництво прав та інтересів клієнта у суді та інші види правової допомоги (пункт 1.2. договору).

У пункті 3.3.1. договору сторони визначили, що розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокатському об'єднанню за надану в межах цього договору правову допомогу, встановлюється в сумі 2 500грн за одну годину роботи адвоката, що сплачується клієнтом протягом 10 робочих днів з дати підписання акту наданих послуг (правової допомоги).

Згідно акту №1 про надану правову допомогу від 23 червня 2021 року, бюро на виконання положень договору про надання правової допомоги від 13 травня 2021 року, надало, а клієнт прийняв за період з 13 травня 2021 року по 22 червня 2021 року наступні види правової допомоги: ознайомлення із матеріалами, наданими клієнтом: копією позовної заяви, наявними у клієнта документами та доказами - 1год.; аналіз матеріалів справи, аналіз судової практики в подібних справах, в тому числі вивчення правових висновків касаційного цивільного суду, Великої Палати, розробка правової позиції у справі - 2год.; підготовка відзиву на позовну заяву у справі - 2 год.; аналіз відповіді на відзив, підготовка заперечення на відповідь на відзив - 2 год., загальна кількість витрачених годин на надання допомоги становила 7 год.

Відповідно до п.2 вказаного акту №1, загальна вартість видів правової допомоги складає 17 500 грн.

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву з доданими доказами та письмові заперечення на відповідь на відзив позивача, ОСОБА_1 підписаний акт про надану правову допомогу, що підтверджує отримання відповідачем правової допомоги.

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем не було заявлено про неспівмірність заявлених відповідачем до відшкодування витрат на правову допомогу.

Як вже зазначалося колегією суддів вище, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року, справа № 755/9215/15-ц, зазначила, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у

положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Також Велика Палата вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

У відзиві на апеляційну скаргу та у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового судового рішення представником позивача також не було заявлено про неспівмірність заявлених відповідачем до відшкодування витрат на правову допомогу та зменшення їх розміру.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд не має правових підстав за власною ініціативою вважати заявлені ОСОБА_1 до відшкодування витрати на правову допомогу неспівмірними та зменшувати розмір заявлених витрат.

Доводи представника позивача про те, що під час розгляду справи судом першої інстанції жодний адвокат не представляв інтереси відповідача, а відтак відповідачем не були понесені витрати на правову допомогу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно акту наданих правових послуг, останні полягають у ознайомленні адвокатським бюро з копією позовної заяви та доказами, наявними у клієнта, аналізу матеріалів справи та судової практики, підготовці відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив. Вказані види правової допомоги відповідають умовам договору про надання правової допомоги, який був укладений відповідачем з адвокатським бюро. При цьому, відповідачем не заявляються вимоги про відшкодування витрат, понесених на представництво його інтересів адвокатом під час судового розгляду.

Як зазначалося вище, поняття видів правової допомоги адвоката визначені у Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і надана відповідачу правова допомога охоплюється цим поняттям.

Посилання представника позивача на порушення відповідачем положень ч. 3 ст. 134 ЦПК України, на думку колегіїї суддів, не є підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки згідно ч. 3 ст. 134 ЦПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 5 лютого 2019 року у справі № 906/194/18, за якою необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Колегія суддів вважає, що відповідачем були надані належні докази у підтвердження надання йому правової допомоги адвокатським бюро, які не були спростовані позивачем, а відтак не вбачає правових підстав для відмови у задоволенні заяви про відшкодування вищезазначених витрат.

Також колегія суддів враховує правову позицію, викладену Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1частини другої статті 137 та частина восьма

статті 141 ЦПК України).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат задовольнити.

Стягнути з Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери», ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42270428, яке знаходиться у м. Київ, вул. Предславинська, 30, оф. 15, 16, на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу у сумі 17 500грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк