Провадження №6/369/155/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Смушко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Вишневий відділ держаної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, посилаючись на те, що 21 січня 2015 року суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області по цивільній справі № 369/11775/14 ухвалено рішення, яким задоволено позов ПАТ « Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 008-28549-300413 від 30.04.2013 року в сумі 26301,48 грн. та понесені судові витрати у розмірі 263,01 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.06.2018 року замінено стягувача АТ «Дельта банк» на його правонаступника ТОВ « ФК «ЄАПБ». Вказали, що при укладанні договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором АТ « Дельта банк», виконавчі листи не передавали ТОВ « ФК «ЄАПБ».

Просили суд видати дублікат виконавчого листа та визнати причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання поважними та поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

У судове засідання сторони не з`явилися, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Представник заявника просила розгляд заяви провести за її відсутності та задовольнити в повному обсязі.

Відповідно ч. 3 ст. 433 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання

Дослідивши письмові докази, подані стороною заявника, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.01.2015 року позов ПАТ « Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитною лінією на загальну суму 26301,48 грн. та судовий збір у розмірі 263,01 грн.

На виконання вказаного рішення суду Києво-Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2018 року замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідно ч. 1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

За змістом положення п.17.4 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до довідки вишневого відділу держаної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) від 11.02.2022 року на виконанні у відділі згідно АСВП перебувало виконавче провадження №55357947 з примусового виконання виконавчого листа №369/11775/14 від 05.12.2016 року виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області. 25.02.2018 року державним виконавцем керуючись п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ « Про виконавче провадження» прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Представник заявника зазначає, що при укладенні Договору № 194/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 09 лютого 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості не передавався.

Проте, доказів того, що виконавчий лист дійсно втрачено, суду стороною заявника не надано, як і не надано доказів того, що рішення суду від 21січня 2015 року не виконано.

Доводи представника заявника про те, що первісний стягувач повторно не мав змоги пред`явити виконавчий лист до виконання у зв`язку з ліквідацією банку, скороченням значної кількості працівників банку та збільшення обсягів роботи, суд не вважає поважною причиною та ставиться до них критично.

Доводи заявника про те, що рішення суду залишається невиконаним, не можуть бути достатньою підставою для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання, оскільки саме бездіяльність стягувача з приводу здійснення дій для виконання рішення суду, ухваленого на його користь, призвела до тривалого невиконання рішення суду.

Суд вважає за необхідне зазначити, що визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися, однак, визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання. Крім того, цей строк є розумним та достатнім для вчинення таких дій.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (стаття 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Однак, вказані норми Конституції України, а також позиція Європейського суду з прав людини щодо принципу обов`язковості судових рішень не скасовують обов`язку стягувача демонструвати заінтересованість в усіх питаннях, які стосуються заходів відновлення його порушеного права, зокрема і періодичного прояву інтересу щодо руху виконавчого провадження, як шляхом діалогу, зокрема і письмового, з відповідними органами виконавчої служби, так і за допомогою засобів дистанційного доступу до інформації про хід виконавчого провадження.

Отже, закон пов`язує видачу дубліката виконавчого листа не тільки із його втратою, а в тому числі із дотриманням строку подання відповідної заяви про видачу дубліката.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року №2-988/10, від 23 січня 2020 року у справі №523/3338/18.

Враховуючи наведене суд вважає, що у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ч.4-6 ст.259, ст.260 ЦПК України, п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Вишневий відділ держаної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.С. Пінкевич