Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/934/22

Номер провадження: 2/511/338/22

"14" червня 2022 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Бобровська І. В. , розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою:

позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ;

представника позивача: адвоката Твердохліб Вадима Юрійовича, адреса: м. Одеса, проспект Шевченка, 30, офіс 13;

до відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ,

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.04.1987 року між відповідачем, ОСОБА_2 та нею ОСОБА_3 був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Охотського райвиконкому Хабаровського краю, актовий запис № 20, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_1 від 11.04.1987 року. До кінця грудня 1990 року сторони разом проживали по АДРЕСА_1 . Зі слів позивача спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач з 31.12.1990 року пішов з дому в невідомому напрямку. Позивачка з 31.12.1990 року по теперішній час, більш як 31 рік з відповідачем навіть не спілкувалась, тобто шлюбні відносини практично припинились та вони почали проживати окремо. Місцезнаходження відповідача на теперішній час позивачці не відомо. Дітей у сторін від цього шлюбу не має. Будь-якого набутого під час шлюбу спільного майна подружжя в сторін немає, так само, як і будь-яких спорів з цього приводу. На теперішній час позивачка дійшла остаточного висновку та прийняла остаточне рішення про необхідність розірвання шлюбу з відповідачем, вважає неможливим примирення із ним, та підтверджує, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є недоцільним, оскільки, сім`я (родина) фактично остаточно розпалася, і її відновлення неможливе, у позивачки відсутні які-небудь почуття до відповідача, а шлюб носить формальний характер та суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд: розірвати шлюб між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Охотського райвиконкому Хабаровського краю, актовий запис №20 від 11.04.1987 року. Після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем ОСОБА_5 . Також позивач просить судові витрати, пов`язані з розірванням шлюбу, не покладати на відповідача.

Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа 24.05.2022 року була розподілена в провадження судді Бобровської І.В.

Даний позов подано з порушенням вимог чинного законодавства і має бути залишений без руху на підставі наступного.

Виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити місце проживання чи перебування відповідача ОСОБА_2 , поштовий індекс, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

За відомостями адресної довідки, наданої за правилами ч. 6 ст. 187 ЦПК України відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, які надійшли до суду 13.06.2022 року, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по м. Одесі та Одеській області не значиться.

Згідно свідоцтва про укладання шлюбу, серії НОМЕР_1 , зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Охотського райвиконкому Хабаровського краю, актовий запис №20 від 11.04.2087 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народився у Приморському краю Хасанського району с. Барабаш, шлюб між сторонами укладено ще за часи РСРС, громадянство відповідача на теперішній час суду не відомо.

Позивачка стверджує, що відповідач до кінця грудня 1990 року разом з нею проживав по АДРЕСА_1 , але відповідно до копії паспорта позивачки ОСОБА_1 вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 тільки з 27.05.1991 року.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач дійсно зареєстрований або коли-небудь проживав за адресою: АДРЕСА_2 і яке є останнім відомим зареєстрованим місцем проживання чи перебування відповідача, та що він взагалі коли-небудь проживав на території України або має тут майно. Отже позивачем не додержано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Стаття 75 Закону України Про міжнародне приватне право встановлює загальні правила підсудності судам України справ з іноземним елементом. 1. Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону. 2. Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону України Про міжнародне приватне право суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача.

Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27,28 ЦПК України.

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).

Ч.9 ст.28 ЦПК України передбачає, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Ч.10 ст.28 ЦПК України встановлює правило, що позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до роз`яснень п. 2 Постанови Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року, суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону "Про судоустрій і статус суддів).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 19 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26 - 30 ЦПК).

Оскільки позовна заява подана з порушенням вимог п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, враховуючи той факт, що позивачка не має відомостей стосовно відповідача з 1990 року (більш ніж 30 років), суд позбавлений можливості визначити питання щодо підсудності судам України вказаної цивільної справи, з`ясувати про наявність чи відсутність у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, якщо відповідач не є громадянином України.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведене, суддя вважає, що зазначена заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Твердохліб Вадим Юрійовичдо ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк вимоги ухвали суду будуть виконані, заява буде вважатися поданою в день первісного її подання, а інакше заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. В. Бобровська