Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4038/22
Номер провадження2/711/1963/22
РІШЕННЯ
17 жовтня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого-судді Демчика Р.В.,
при секретарі Кофановій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-
Позивач звернувся до суду із позовом до Держави Україна, в особі Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позову вказує, що він, майор поліції, проходив службу на посаді старшого слідчого організаційно-методичного відділу СУ ГУНП в Черкаській області в період з 07.11.2015 року по 27.07.2018 року.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 року у справі № 580/473/22 визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Черкаській області у ненаданні ОСОБА_1 довідки про розмір грошового забезпечення з включенням основних та додаткових видів грошового забезпечення;зобов`язано ГУНП в Черкаській області підготувати та надати ОСОБА_1 довідку про грошове забезпечення з включенням основних та додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням висновків мотивувальної частини рішення суду.

Протиправними діями ГУНП в Черкаській області йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості невизначеність, інші негативні переживання. Порушення його прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у нього негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття, пригнічений настрій.

Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у позивача негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здров`я.

Також, завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що йому довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Йому, як позивачу притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду його запиту порушило його законні права, сприймалося ним, як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача, було порушено його стан душевної рівноваги, для відновлення якого йому доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим, він був позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою.

Крім того, йому доводилося додатково дисциплінувати себе, доводилося витрачати

набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що

позначається щоденно на його фізичному та моральному стані, через що він не встигав закінчити як повсякденну роботу, зокрема побутову. Гострота цих переживань посилюється тим, що в нього загострене почуття справедливості.

Більш того, внаслідок неправомірних дій відповідача, були порушені його нормальні

життєві зв`язки з партнерами, друзями, яким він змушений додатково пояснювати

чому я став менш привітним, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам та ін.

Ним витрачено значний проміжок часу на захист своїх прав у суді. Окрім того,

тривала боротьба на захист своїх прав виснажує його, викликає у нього психічне

напруження у зв`язку з очікуванням рішення, викликає розчарування в діяльності як

держаних так і органів місцевого самоврядування, які опікуються соціальною сферою,

що створює додаткове психічне напруження викликане дискримінацією під час

розгляду його заяв порівняно з заявами інших громадян, які належно вирішувались.

Дане порушення його прав прямо впливає на належне пенсійне забезпечення.

Розрахунок моральної шкоди він здійснює наступним чином: за кожен місяць порушеного права на соціальний захист він оцінює у розмірі мінімальної заробітної плати, розмір якої у січні 2022 року для працездатних осіб становить 6500 грн. З листопада 2021 року по серпень 2022 року минуло 10 місяців. Розмір моральної шкоди він оцінює в розмірі 65000 грн.

На підставі наведеного, просить суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь 65000 грн.

29.08.2022 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

07.09.2022 року представником ГУНП в Черкаській області Желізняк Ю.В. подано до суду відзив по справі. Відзив обґрунтований тим, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження заподіяння йому моральних страждань, характеру немайнових втрат, зокрема тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, погіршення стану здоров`я. Крім цього, позивач не зазначає якими конкретно діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду, так як наявність рішення про стягнення коштів не є єдиною й безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки доведенню підлягає не лише факт порушення, а і факт завдання такими діями чи бездіяльності моральної шкоди. Таким чином позивач не довів, що внаслідок бездіяльності ГУНП в Черкаській області, йому було завдано моральної шкоди.

08.09.2022 року представником Державної казначейської служби України Ярошем С.В. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що Державна казначейська служба України у повному обсязі заперечує проти задоволення позовної заяви ОСОБА_2 , оскільки Казначейство вважає, що позивачем не надано жодних доказів наявності моральної шкоди, а також не надано доказів та підтверджень наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідачів.

В судове засідання позивач не з`явився, попередньо надіславши на адресу суду заяву від 31.08. 2022 року з проханням справу розглянути без його участі, в якій одночасно вказує, що позов підтримую та просить задовольнити його в повному обсязі.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази і оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, позивачем до позовної заяви додано копію рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 року (справа №580/473/22). Вказаним рішенням визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Черкаській області у ненаданні ОСОБА_1 довідки про розмір грошового забезпечення з включенням основних та додаткових видів грошового забезпечення. Зобов`язано ГУНП в Черкаській області підготувати та надати ОСОБА_1 довідку про грошове забезпечення з включенням основних та додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням висновків мотивувальної частини рішення суду. В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

При цьому суд звертає увагу на те, що на вказаній копії судового рішення відсутня відмітка про набрання вказаним рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз?яснено в п. 3, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров?я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій чи бездіяльності, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадовою або службовою особою вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173, 1174 ЦК України.

Так, відповідно до статті 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, особою, відповідальною перед потерпілим за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, відповідно до наведених вище положень ЦК України, є держава, яка набуває і здійснює свої цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Разом з тим, статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справи про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення шкоди.

Так, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди, причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б однієї з цих умов виключає відповідальність за заподіну шкоду. Довести наявність таких умов має позивач, який і звернувся до суду з позовом.

Тобто, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести належними та допустимими доказами завдання йому моральної шкоди, її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного суду у справах № 753/13839/16-ц від 04.05.2018 року, № 766/13207/16-ц від 31.07.2019 року, №643/10996/18 від 20.06.2019 року.

В даному випадку, позивачем, на якого покладено обов`язок доказування своїх позовних вимог, не доведено належними та переконливими доказами факту заподіяння йому моральної шкоди, її розміру, а також причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача та моральною шкодою, про настання якої вказує позивач.

Так, звертаючись до суду з даним позовом до Держави Україна, в особі Головного управління Національної поліції в Черкаській області, та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, позивач посилається на те, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 року у справі № 580/473/22 визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Черкаській області у ненаданні ОСОБА_1 довідки про розмір грошового забезпечення з включенням основних та додаткових видів грошового забезпечення;зобов`язано ГУНП в Черкаській області підготувати та надати ОСОБА_1 довідку про грошове забезпечення з включенням основних та додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням висновків мотивувальної частини рішення суду.

Разом з тим, позивачем не надано судового рішення, яке набрало законної сили, та яким визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Черкаській області у ненаданні ОСОБА_1 довідки про розмір грошового забезпечення з включенням основних та додаткових видів грошового забезпечення, у зв`язку з чим йому завдано моральної шкоди.

Крім того, обґрунтовуючи розмір моральної шкоди позивач вказує на те, що за кожен місяць порушеного права на соціальний захист (який становить з листопада 2021 року по серпень 2022) він оцінює у розмірі мінімальної заробітної плати, розмір якої у січні 2022 року для працездатних осіб становить 6500 грн.

Суд вважає що позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами те, що тривалість порушених прав позивач становить 10 місяців.

При цьому, суд зазначає, що сама наявність судового рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача (ГУНП в Черкаській області) не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки доведенню підлягає не лише факт порушення прав позивача, але і факт завдання йому моральної шкоди. Отже, позивачем не надано суду і належних та допустимих доказів спричинення йому моральної шкоди, а також не доведений і причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача та завданою йому шкодою.

Згідно із загальним принципом цивільного судочинства кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи приписи частин першої-третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, відповідно до яких, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та, враховуючи, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Аналогічний висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27.12.2019 року у справі №641/6191/17.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які посилалися позивач та відповідачі, як на підставу своїх вимог і заперечень, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи відповідні позиції Верховного Суду та, беручи до уваги, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення його прав з боку відповідачів, а саме факту завдання йому моральної шкоди, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі ГУНП в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 77-84, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, ст. 16, 23, 1167, 1173, 1174 ЦК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Держави Україна, в особі Головного управління Національної поліції в Черкаській області (, м. Черкаси. вул. Смілянська, 57), Державної казначейської служби України (, м. Київ. вул. Бастіонна, 6) про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Повне судове рішення складено 24.10.2022 року.

Головуючий: Р. В. Демчик