Провадження №: 6/755/623/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" жовтня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві подання заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко Ірини Ігорівни про визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності , -

в с т а н о в и в:

Державний виконавець звернувся до суду з подання про визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності обґрунтовуючи наступним. Так, на виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває судовий наказ № 696/316/18 від 04.06.2018 року виданий Кам`янським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку) платника аліментів. Станом на 01.10.2022 року заборгованість по сплаті аліментів складає 319 558,67 грн. За боржником транспортних засобів не зареєстровано, відкритих рахунків у банківських установах не має, боржник не працює. Заходами вжитими державним виконавцем виявити кошти та інше рухоме майно на яке можливо звернути стягнення на рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів не виявилося можливим. За даними КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за боржником на праві власності зареєстрована Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.05.2007 року вказана квартира належить на праві приватної, спільної власності ОСОБА_4 та членам сім`ї ОСОБА_1 в рівних долях. Визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісні власності є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу з боржника, який немає іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду подання повідомлявся належним чином.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду подання повідомлялась належним чином.

Суд зауважує, що не наділений повноваженнями щодо розшуку осіб, які є учасниками судових проваджень і вжив усіх можливих заходів для завчасного повідомлення про час та місце розгляду справи.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі державного виконавця, боржника та стягувача, так як відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до положення ч. 2 ст. 443 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Отже враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 11.07.2018 відкрито виконавче провадження № 56749394 на підставі виконавчого документу № 696/316/18 виданого 04.06.2018 року Кам`янським районним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів дітей - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку) платника аліментів.

З відповіді КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 09.04.2019 року вбачається, що за боржником на праві власності зареєстрована Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.05.2007 року вказана квартира належить на праві приватної, спільної власності ОСОБА_4 та членам сім`ї ОСОБА_1 в рівних долях.

Відповідно дост. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

За положеннями статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі й обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При вирішенні питання про визначення частки у спільній сумісній власності суд також керується частиною другою статті 370 ЦК України, якою передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Так, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (частина друга статті 70 СК України).

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 по справі № 464/2227/17 зазначив, що задовольняючи подання державного виконавця про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно із іншими особами, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення з нього боргу. Визначення частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Між тим, Верховний Суд у своїй Постанові від 25.04.2018 у справі № 534/795/14-ц зазначив, що аналіз ст. 379 ЦПК України (2004 року), ч. 6 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на час розгляду справи), статей 60,61,70 СК України дає підстави для висновку, що суди попередніх інстанцій, виходячи з того, що боржник має заборгованість та наявного у нього майна недостатньо для погашення заборгованості в повному обсязі, дійшли обґрунтованого висновку про визначення належної боржнику частки у спільному майні подружжя для подальшого погашення вказаної заборгованості.

Як вбачається при примусовому виконанні судового рішення державним виконавцем вчинені всі можливі виконавчі дії та в повній мірі вжито заходів щодо розшуку майна боржника.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, а саме рішенням від 17.05.2005 по справі «Чіжов проти України» визначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система (виконання рішень) була ефективною як в теорії, так і на практиці. А виконання рішень має відбуватись таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, що є адекватним ступенем втручання до його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу Верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

Визначаючи частку боржника ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 , слід виходити з рівності сторін, а тому слід визначити частку в спільній сумісній власності разом з ОСОБА_4 у розмірі Ѕ частки.

Враховуючи викладене вище, подання є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, статтями 356, 357, 368, 370 ЦК України, 12,13,78-81,258-261, 443 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Подання заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко Ірини Ігорівни про визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності задовольнити.

Визначити частку майна боржника ОСОБА_1 у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, а саме квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . АДРЕСА_2 , у розмірі 1/2 частки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О. Яровенко