РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/2968/20

Провадження № 22-ц/4815/187/22

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С..

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року у справі за ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2020 року позивач ОСОБА_4 (далі позивач) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 передчасно помер її чоловік ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина на майно, у тому числі і на квартиру АДРЕСА_1 , яку вони купували для себе. Їй стало відомо, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулась дочка чоловіка ОСОБА_3 . Після цього позивач з метою захисту своїх прав звернулася до суду з позовом встановлення факту проживання із ОСОБА_5 однією сім`єю та визнання квартири спільною сумісною власністю. Вказує, що з чоловіком ОСОБА_5 познайомилась в 2006 році в м. Актау Республіки Казахстан, де разом працювали на підприємстві «КазАзот». З 22 квітня 2009 року почали проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Шлюб не могли зареєструвати через те, що чоловік перебував у зареєстрованому шлюбі з гр. ОСОБА_6 , який розірвано 27.10.2011 року. Зазначає, що 10.11.2011 року за їх спільним рішенням та за спільні кошти позивач разом із ОСОБА_5 оформили у нотаріуса договір купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 . На той час у позивача були заощадження 18 тисяч доларів США, а також вона переслала ОСОБА_5 кошти в розмірі 5100.00 дол. США. 04.10.2011 року частину коштів привезли разом з ОСОБА_5 в Україну, а частина суми була на рахунку в банку ВТБ. 14.11.2011 року позивач (на той час прізвище ОСОБА_7 ) та ОСОБА_5 здійснили обряд вінчання в с. Морочне в Україні. ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Актау Мангістауської області республіки Казахстан ОСОБА_5 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб.

Позивач просить суд встановити, що під час спільного проживання із ОСОБА_5 10.11.2011 року до офіційної реєстрації шлюбу 15.02.2012 року вони за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1 , яка була оформлена на чоловіка, і була їх спільною сумісною власністю, в якій їй належить Ѕ частки. У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та визнання права власності задоволено..

Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 07 листопада 2011 року по день реєстрації шлюбу 15 лютого 2012 року.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровану за ОСОБА_5 , спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в розмірі 2285,10 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки встановив факт спільного проживання померлого з позивачкою з 07.11.2011 року по день реєстрації шлюбу - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з цим не врахував, що рішення про розірвання попереднього шлюбу вступило в законну силу лише 08.11.2011 року, тобто коли ОСОБА_5 ще знаходився в юридичному шлюбі.

Зазначає, що позивач не довела належними та допустимими доказами доказів проживання однією сім`єю в період з 08.11.2011 року по день придбання померлим спірної квартири - 10.11.2011 року.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17.09.2021 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 .

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_4 спростовує доводи апелянта, просить залишити рішення місцевого суду без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 27 жовтня 2011 року було розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . В даному рішенні зазначено, що позивач ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав вимоги про розірвання шлюбу, вказав, що примирення між сторонами не відбулось, він фактично створив нову сім`ю. Рішення суду набрало законної сили.

За розрахунком згадане рішення набрало чинності 7 листопада 2011 року, а відмітка та причини проставлення дати набрання чинності 8 листопада 2011 року судом не вияснялись, однак ця обставина не є визначальною.

10 листопада 2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , вартістю 55588.00 гривень, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Тимощук О.М., номер реєстру 2043.

14 листопада 2011 року у Свято-Параскевській церкві с. Морочне в Україні було здійснено обряд вінчання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , що підтверджується долученою копією Свідоцтва вінчання.

15 лютого 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в м. Актау Мангістауської області республіки Казахстан зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом номер запису 50-239-12-0000175.

Згідно відомостей будинкової книги, ОСОБА_4 тимчасово зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 до 24.07.2013 року, після цього згідно відомостей адресної картки зареєстрована в квартирі по даний час.

Посвідка на постійне місце проживання в Україні гр. Казахстану ОСОБА_11 видана 03 липня 2015 року, серія НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом по смерть Серії НОМЕР_2 року.

Із спадкової справи №16/2019 убачається, що після смерті ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини звернулася дружина ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_3 . Син ОСОБА_12 подав нотаріусу заяву, що він відмовляється від спадщини батька на користь рідної сестри і дочки померлого ОСОБА_12 .

Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України (ст. 74 СК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом першої інстанції встановлено, що з 07 листопада 2011 року по день реєстрації шлюбу 15 лютого 2012 року позивач і ОСОБА_5 проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

На підтвердження сталих сімейних відносин свідчить здійснення позивачкою та ОСОБА_5 таїнства вінчання 14 листопада 2011 року, яке підтверджується письмовим доказом і у встановленому законом порядку, не спростований; у подальшому (в лютому 2012 року) реєстрація сторонами шлюбу; та реєстрація позивачки у спірній квартирі.

Також підлягає врахуванню позовна заява та рішення місцевого суду від 27 жовтня 2011 року у справі 2/4059/11, згідно яких сам ОСОБА_5 стверджував про фактичне створення нової сім`ї, що було підставою розірвання шлюбу з матір`ю відповідачки (а.с.7-9).

На наявність спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків вказують перекази на ім`я ОСОБА_13 здійснені позивачкою 27.09.2011 року та 01.10.2011 року (а.с.13-16).

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вимог в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 07 листопада 2011 року по день реєстрації шлюбу 15 лютого 2012 року.

Доводи апелянта про те, що місцевий суд вийшов за межі позовних вимог не заслуговують на увагу, оскільки визначений судом строк знаходиться в межах заявлених позивачкою.

В період проживання без реєстрації шлюбу, 10 листопада 2011 року, за договором купівлі-продажу, ОСОБА_5 придбана квартира за 55 588 гривень.

Апелянт вказує на спроможність ОСОБА_5 сплатити вказану суму самостійно.

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою до моменту укладення договору купівлі продажу здійснено грошові перекази на суму 5000 доларів США, що підтверджується заявами на переказ коштів від 27.09.2011 року та 01.10.2011 року. Також 09 листопада 2011 року позивачкою здійснено обмін валюти у Рівненській регіональній дирекції ПАТ «ВТБ Банк» на суму 325 доларів США (2604,88 грн.) та знято 13000 доларів США (а.с. 126).

Наведене свідчить про акумуляцію особою коштів, які з урахуванням дати укладеного договору купівлі продажу, були джерелом купівлі дороговартісного майна, що в свою чергу, зважаючи на встановлений факт спільного проживання позивачки з ОСОБА_5 та подальше спільне проживання у зареєстрованому шлюбі за адресою спірного майна, підтверджує право позивачки на 1/2 частину квартири.

Колегія суддів враховує що ст. 60 СК України передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того хто її спростовує. Твердження апелянта про спроможність ОСОБА_5 сплатити вартість спірної квартири самостійно не підтверджує і не доводить придбання спірної квартири виключно за його особисті кошти.

Отже, висновок суду, що спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності позивача та ОСОБА_5 і їхні частки майна є рівними, слід визнати правильним.

Показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 стосовно сумісного проживання, як подружжя, а також придбання сторонами майна з метою сумісного користування, об`єктивно підтверджуються іншими письмовими доказами і оцінені судом у сукупності з іншими, наявними у справі належними та допустимими доказами.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про захист порушеного права, за захистом якого позивач звернулася до суду шляхом задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст складено 22 липня 2022 року.

Головуючий С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків