Провадження №2/522/2497/22
РІШЕННЯ

Іменем України

21 липня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.

за участю секретаря судових засідань Тофан Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним.

В обґрунтування позову зазначено, що 11 вересня 1997 року Позивач з Відповідачем на Одеській універсальній Товарній біржі «GIP» уклали договір № 97/0148 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме 334/1000 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , який не був нотаріально посвідчений. Після придбання квартири, договір купівлі-продажу було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН», про що свідчить відбиток штампу на договорі купівлі-продажу. На момент звернення до суду, Позивач не може на свій розсуд розпоряджатись приміщенням квартири, оскільки при придбанні квартири договір купівлі-продажу був оформлений не в нотаріальній конторі, а на біржі.

Ухвалою суду від 10 грудня 2021 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи.

21 липня 2022 року від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Позовні вимоги визнав та зазначив, що дійсно було укладено відповідний договір купівлі-продажу нерухомого майна № 97/0148, а саме 334/1000 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання 21 липня 2022 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. В матеріалах справи є клопотання представника Позивача про розгляд справи за відсутності.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних, встановлених судом обставин.

Матеріалами справи встановлено, що 11 квітня 1997 року між ОСОБА_1 (Покупець) та ОСОБА_2 на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» укладений договір купівліпродажу нерухомого майна 334/1000 частин квартири АДРЕСА_2 .

Квартира АДРЕСА_3 яка знаходиться за адресою АДРЕСА_4 загальною площею 102,4 кв.м. складається з 5 житлових кімнат, житловою площею 65,9 кв.м. За заявою власника відчужено 2 кімнати житловою площею 22,8 кв.м., а також 334/1000 частин кухні, 334/1000 частин коридора, 334/1000 частин туалета, 334/1000 ванної кімнат, що складає 334/1000 частин зазначаеної квартри.

Зазначена квартира належала Продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 виданого УЖКХ виконкому Одеської міської ради народних депутатів 26.10.1996 року, зареєстрованого в МБТІ м.Одеси.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 97/0148 від 11 квітня 1997 року на 334/1000 частин квартири АДРЕСА_2 був зареєстрований комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради 19 травня 1997 року у книзі230 пр., стр. 12-р, реєстровий номер 167, про що свідчить штамп на зворотній стороні договору.

Суд приймає до уваги заяву ОСОБА_2 в якій зазначено, що дійсно відповідний договір купівлі-продажу укладався сторонами.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 р. положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності й не мають подовжувального характеру, тому суд при розгляді справи керується положеннями ЦК 1963 року.

Відповідно до ст. 224 ЦК України, покупець і продавець повністю виконали умови договору купівлі продажу.

Із змісту договору купівлі-продажу, зареєстрованого на біржі, вбачається, що розрахунок за придбану нерухомість був виконаний в повному об`ємі до підписання договору, про що свідчить п.6 Договору.

Яких-небудь суперечок між покупцем і продавцем немає, протизаконних умов угода не містить, проте порушена форма угоди, оскільки при оформленні її не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст. 227 ЦК України.

Письмовим доказом в даному випадку є договір купівлі-продажу нерухомого майна від 11 квітня 1997 року № 97/0148, який був укладений на Одеській універсальній товарній біржі «GIP».

Оскільки вказана угода виконана повністю сторонами, але порушена її форма, суд вважає можливим поновити порушене право позивача на підставі ст. 47 ч.2 ЦК України.

При цьому, якщо така угода виконана повністю або частково одною із сторін, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України на вимогу сторони, що виконала угоду має право визнати її дійсною.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» визначено, що суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора, вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності, передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. У відповідності до діючого на даний час законодавства а саме ст. 204 ЦК України «правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним».

За таких обставин, суд вважає, що, оскільки при вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, усі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі продажу квартири, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1997 році, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Керуючись ст.ст. 263 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу № 97/0148, а саме 334/1000 частин квартири АДРЕСА_2 укладеного на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» 11 квітня 1997 року між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 25 липня 2022 року.

Суддя Чернявська Л.М.