РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/17205/18

Провадження № 22-ц/4815/470/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Боймиструка С.В.

суддів: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Піпл Тумороу» про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ТзОВ «Піпл Тумороу», в якому просять стягнути з ТзОВ «Піпл Тумороу» по 239 098 грн. кожному відшкодування матеріальних збитків і по 20 000 грн. кожному відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням прав споживача.

В обґрунтування позовних вимог вказують те, що 21 червня 2018 року між ТОВ «Піпл Тумороу» та ними було укладено договори на послуги з пошуку інформації про роботу за кордоном №95п-2018 та №96п-2018, відповідно до яких відповідач взяв на себе обов`язок надати їм послуги з пошуку актуальної інформації про наявність вільних робочих місць по погоджених критеріях і у встановлений термін, а також надати послугу з організації проїзду до місця роботи, у тому числі оптимізації маршруту, допомозі в придбанні квитків і інформаційній підтримці в дорозі до контакту з координатором. За вказаними договорами ними було оплачено по 700 євро на рахунок зазначений в договорах і по 320 євро на картку гр. ОСОБА_3 . Зазначають, що ТОВ «Піпл Тумороу» свої зобов`язання по Договорах не виконало, тобто не надало інформації про необхідність оплати завдатку за проживання, чим завдало їм матеріальної шкоди на загальну суму по 239 098,00 грн. кожному і моральної шкоди на суму по 20 000 грн. кожному. Зазначають, що про необхідність сплати завдатку за проживання в сумі 250 євро вони дізналися після того як перетнули кордон, наявних коштів не вистачило на оплату житла на місяць наперед і вони змушені були повернутися назад до України.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТзОВ «Піпл Тумороу» про захист прав споживача.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає про помилкове застосування судом першої інстанції висновків Верховного Суду у справі №320/2692/16 через відмінності у предметі та підставах позову.

Вказує, що відповідачем не надано необхідну, повну, достовірну та своєчасну інформацію про умови працевлаштування. Зокрема, про необхідність завдатку за проживання в сумі по 250 євро представник відповідача повідомив вже вже після підписання ними акту виконаних робіт від 17.07.2018 року.

Вважає, що позивачами були долучені належні і допустимі докази збитків та упущеної вигоди.

Заперечує щодо стягнутого місцевим судом розміру судових витрат.

Просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ Піпл Тумороу спростовує доводи апелянта, вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить відхилити апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Судом встановлено, що 21 червня 2018 року сторонами було укладено Договір на послуги з пошуку інформації про роботу за кордоном №95п-2018 та Договір на послуги з пошуку інформації про роботу за кордоном №96п-2018.

Відповідно до п. 1.1. Договорів Замовник (позивачі) сплачує, а Виконавець (відповідач) надає послугу з пошуку актуальної інформації про наявність вільних робочих місць по погоджених критеріях і в установлений термін. А також надає послугу з організації проїзду до місця роботи, у тому числі оптимізації маршруту, допомозі в придбанні квитків і інформаційній підтримці Замовника в дорозі до контакту з Координатором.

Відповідно до п. 1.2.Договору критерії підбору, кількість пропозицій вільних робочих місць і термін виконання узгоджуються Сторонами в Додатку №1 до Договору .

Згідно з п. 1.3. Договору Виконавець приступає до виконання своїх обов`язків за договором на наступний робочий день після отримання повної оплати згідно до розділу 3 цього Договору і підтвердження Замовником наявності у нього відкритої робочої візи або інших документів, що дають право на роботу в узгодженій країні. Виконання умов Договору між Сторонами оформляється «Актом наданих послуг» (п.1.4. Договору).

Позивачі як замовники взяли на себе обов`язки оплатити послуги виконавця у розмірі й строки, зазначені у даному договорі, у пунктах 3.1.-3.3., а саме: 700 євро за пошук вільних робочих місць на території Республіки Фінляндії / Німеччини / Франції / Королівства Швеція / Норвегії / Бельгії / Нідерландів / Іспанії. Оплата здійснюється у гривні згідно комерційного курсу на день оплати.

22 червня 2018 року позивачем ОСОБА_2 було сплачено відповідачу ТОВ «ПІПЛ ТУМОРОУ» за інформаційні послуги згідно з товарним чеком № 119 суму 15 043,00 грн. і 17 липня 2018 року - згідно з товарним чеком № 163 суму 6 489,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями (а.с. 23, 25).

22 червня 2018 року позивачем ОСОБА_1 було сплачено відповідачу ТОВ «ПІПЛ ТУМОРОУ» за інформаційні послуги згідно з товарним чеком № 117 суму 15 045,00 грн. і 17 липня 2018 року - згідно з товарним чеком № 162 суму 6 489,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями (а.с. 22, 24).

Судом встановлено, що 17 липня 2018 року сторони підписали звіт про результати пошуку вільних робочих місць відповідно до критеріїв, обумовлених Договорами. Вибором замовників (позивачів) стала країна Німеччина, м. Котбус, зарплата 50 євро/день, робота різноробочий на контроль роботи шлюзів, обов`язки контроль роботи шлюзів, перекривання, відкривання, умови мешкання - 300 євро/місяць.

З актів виконаних робіт від 17 липня 2018 року до договорів №95п-2018 та №96п-2018 від 21 червня 2018 року вбачається, що сторони підтвердили про виконання всіх обумовлених договором взаємних зобов`язань в повному об`ємі і у встановлені в ньому терміни. Обидві сторони не мають претензій один до одного.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного Кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Враховуючи висновки Верховного Суду у справі №320/2692/16-ц місцевий суд вказав про неможливість ототожнення понять забезпечення працевлаштування за кордоном і пошук роботодавця, який буде зацікавлений у працевлаштуванні позивача.

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, оскільки аналіз положень договорів, дає підстави для висновку, що відповідач надавав послуги виключно інформаційного характеру і не передбачав жодної умови про обов`язкове працевлаштування за кордоном позивача безпосередньо відповідачем.

Відповідач виконав свої обов`язки за договором, що підтверджується підписаними позивачами звітами про результати пошуку вільних робочих місць відповідно до обумовлених сторонами критеріїв (а.с. 14,18).

На виконання п. 1.4 Договору позивачами підписувались Акти виконаних робіт за укладеними договорами (а.с. 20, 21), що свідчить про повне виконання сторонами взаємних зобов`язань.

Як вбачається з самих звітів сторонам була запропонована вакансія та обумовлені умови праці та вартість проживання.

Крім того за п. 2.10 Договорів передбачалось, що замовник повинен володіти необхідними документами та фінансами.

Очевидним є той факт, що суттєвою умовою при пошуку вакансій є наявність місця проживання та умови оплати. Критерії пошуку вакансій узгоджувались сторонами. Проте будь-яких вимог щодо необхідності пошуку вакансії з безоплатним житлом або ж з оплатою житла з отримуваної заробітної плати позивачі не заявляли.

Слід враховувати, що пунктом 4.4. Договору передбачено, що виконавець не несе відповідальності за відмову Роботодавця надати Замовникові роботу у зв`язку із запізненням Замовника до місця роботи з будь-якої причини, а також з виявленою під час співбесіди або випробування професійною невідповідністю Замовника вимогам Роботодавця.

Враховуючи викладене, позивачі мали достатньо інформації для того щоб передбачити ризики відмови у працевлаштуванні та необхідності коштів для проживання на період пошуку альтернативи або ж повернення.

До того ж з відповіді на претензію вбачається, що відповідач пропонував альтернативну вакансію з безоплатним проживанням, яка була відхилена позивачами.

Вказане свідчить, що плата за проживання не була визначальним критерієм пошуку роботи.

Колегія суддів проаналізувавши умови договору приходить до висновку, що вони є чіткими та не підлягають подвійному тлумаченню.

За вказаних обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачами не доведено наявність факту введення в оману або ж неналежного виконання укладених договорів.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

При цьому, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Як вбачається з відзиву на позовну заяву представник відповідача просила стягнути документально підтверджені судові витрати.

З Додаткової угоди №1 до договору про надання юридичних послуг укладеним між ТОВ "Піпл Тумороу" та АБ "Кочмарьової Тетяни" вбачається надання наступних послуг:

1) надання консультацій, підготовка та подача відзиву на позовну заяву (вартість 3500 грн.); 2) представництво інтересів замовника в суді першої інстанції (за необхідності за один судодень), вартість 2000 грн.

У заяві від 12.03.2019 року представник позивачів висловила позицію про не співмірність судових витрат в частині надання консультацій, підготовки та подачі відзиву на позовну заяву (а.с. 63).

11 травня 2021 року адвокатом Т.С. Кочмарьовою подано клопотання про розподіл судових витрат. Відповідно до розрахунку сума витрат на представництво інтересів у судових засідання 12.06.2019 р.; 03.10.2019р.; 23.12.20р.; 23.03.21р., 11.05.21р., становить 10000 гривень.

З протоколів складених секретарем судових засідань від 11.05.2021 року, 24.03.2021 року вбачається, що фіксування не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі. Відомостей про проведення судового засідання 23.03.2021 року матеріали справи не містять.

З протоколів судових засідань від 23.12.2020 року, 03.10.2019 року, 12.06.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 здійснювала представництво відповідача у судових засіданнях.

Таким чином, понесені судові витрати підтверджені лише частково.

Разом з відзивом на апеляційну скаргу представник відповідача вказала попередній розрахунок судових витрат, які відповідач понесе при розгляді апеляційної скарги 5500 грн.

На підтвердження понесених витрат долучено ордер, розрахунок, додаткову угоду до договору про надання юридичної допомоги та квитанції з яких вбачається, що сума витрат становить 5500 грн.

Заявлені відповідачем до відшкодування судові витрати у розмірі 13500 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції та 5500 грн. в суді апеляційної інстанції, що становить 19 000 гривень є неспівмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у судах першої та апеляційної інстанцій, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Крім того витрати на представництво інтересів відповідача в суді першої інстанції підтверджуються лише частково.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення в частині визначення розміру витрат понесених на правничу допомогу у суді першої інстанції, зменшивши суму стягнення до 6000 гривень по 3000 гривень в рівних долях з кожного позивача на користь ТОВ "Піпл Тумороу". За надання правничої допомоги в апеляційній інстанції стягнути з позивачів на користь відповідача 3000 гривень по 1500 гривень в рівних долях з кожного позивача на користь ТОВ "Піпл Тумороу" судових витрат понесених у зв`язку з наданням правової допомоги.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 листопада 2021 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Піпл Тумороу" витрати за надання правничої допомоги в розмірі 6 000 гривень, по 3000 гривень з кожного позивача.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ "Піпл Тумороу" витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 3000 гривень, по 1500 гривень з кожного позивача.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Шимків С.С.