Справа № 464/553/22
пр.№ 2/464/705/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/553/22

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна

третя особа Сихівський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)

вимоги: визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

представники учасників справи:

представник відповідача адвокат Наконечна А.В.

Обставини справи

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03 липня 2019 року (реєстровий номер 1900) приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 та була передана в іпотеку АТ КБ «ПРИВАЬБАНК» на підставі договору іпотеки № LVН1GK від 13 березня 2008 року та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задоволено вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі: заборгованості за кредитом 31 831,15 доларів США; заборгованості за відсотками 18 548,67 доларів США; комісії 546,62 доларів США; пені 71 305,36 доларів США, що всього становить 122 231,80 доларів США, що за курсом НБУ на 06 лютого 2019 року становить 3 326 642,82 грн та витрат із вчинення виконавчого напису 3500 грн; всього з урахуванням пов`язаних витрат із вчиненням виконавчого напису становить 3 330 142,82 грн. Покликається, що такий не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судову справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 03 лютого 2022 року за відповідною заявою позивача вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса.

Ухвалою суду від 03 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечили.

Одночасно даною ухвалою суду за клопотанням позивача постановлено витребувати у третьої особи приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. докази документи, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис. Витребувані докази надані суду.

Відповідач позов не визнав та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Просить врахувати, що виконавчий напис є правомірним, а доводи позивача нікчемними, нотаріус діяв у рамках чинного законодавства. Указане викладене у відзиві на позов, наявному у матеріалах справи, з наданням підтвердження надіслання іншим учасникам справи відповідно до вимог цивільного судочинства.

Треті особи пояснень но справі не надали.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

03 липня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за № 1900) про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 та була передана в іпотеку АТ КБ «ПРИВАЬБАНК» на підставі договору іпотеки № LVН1GK від 13 березня 2008 року та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задоволено вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі: заборгованості за кредитом 31 831,15 доларів США; заборгованості за відсотками 18 548,67 доларів США; комісії 546,62 доларів США; пені 71 305,36 доларів США, що всього становить 122 231,80 доларів США, що за курсом НБУ на 06 лютого 2019 року становить 3 326 642,82 грн, та витрат із вчинення виконавчого напису 3500 грн; всього з урахуванням пов`язаних витрат із вчиненням виконавчого напису становить 3 330 142,82 грн. Строк, за який провадиться стягнення, 10 років 10 місяців 24 дні, а саме з 13 березня 2008 року по 06 лютого 2019 року.

З примусового виконання даного виконавчого документа виконавчого напису старшим державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Грень У.П. постановою від 23 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 67614339.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»).

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно із ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Виходячи із приписів ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За умовами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи даний позов, суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц, наступного змісту.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 04 липня 2018 року (справа № 464/9975/14-ц), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 21 січня 2019 року та постановою Верхового Суду від 10 лютого 2021 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на квартиру та виселення відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 про захист прав споживачів задоволено частково, визнано неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо збільшення в односторонньому порядку відсоткової ставки за кредитним договором № LVH1GK від 13 березня 2008 року з 12,00 % до 15,12 % за період з 26 жовтня 2008 року по 01 березня 2012 року та зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором за період з 26 жовтня 2008 року по 01 березня 2012 року з врахуванням відсоткової ставки 12,00 %. У задоволенні позову третьої особи, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки відмовлено.

Наведене рішення суду першої інстанції у порядку ст.273 ЦПК України набрало законної сили та є обов`язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Наведене передбачено ст.ст.129, 129-1 Конституції України, ст.18 ЦПК України, ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Незважаючи на те, що рішенням суду зобов`язано відповідача здійснити перерахунок заборгованості позивачу за кредитним договором за період з 26 жовтня 2008 року по 01 березня 2012 року з врахуванням відсоткової ставки 12,00 %, водночас із розрахунку, наданого відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, вбачається, що судове рішення відповідачем не виконано та борг розраховано із відсоткової ставки за такий період 15,12 %.

У матеріалах справи наявний лист відповідача на адресу позивача від 12 грудня 2013 року з вимогою повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги з покликанням на положення ст.1050 ЦК України. Відповідачем такий факт не спростовано.

За приписами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Звернувшись до позичальника із вимогою про дострокове погашення кредитної заборгованості, банк відповідно до правил ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому нарахування заборгованості по відсоткам та пені після зміни строку дії кредитного договору є неправомірним. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Саме таку позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц та Верховним Судом у постанові від 02 червня 2021 року у справі № 705/4805/15-ц.

Усупереч викладеному наданий відповідачем нотаріусу розрахунок заборгованості містить нарахування процентів та пені (неустойки) за договором за період з 2014 року по 2019 року після вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості та зміни строку кредитування. Такий не містить нарахування сум у порядку ч.2 ст.625 ЦК України.

Викладене вище у сукупності однозначно свідчить, що безспірність заборгованості, як цього вимагає закон, відсутня, а відповідач, звертаючись до нотаріального провадження, діяв очевидно недобросовісно. У свою чергу, наведене є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, оцінюючи аргументи та докази за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши всі зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, адже установлені судом обставини зумовлюють визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суд погоджується з переконливими доводами позивача, натомість аргументи відповідача зводяться до власного суб`єктивного тлумачення як обставин справи, так і чинного законодавства.

Спосіб захисту щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідає положенню ст.16 ЦК України, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Порушене саме відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку, адже справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом (постанова Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 200/3452/17).

Визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не позбавляє права відповідача на звернення за захистом свого порушеного права у судовому порядку.

Відомості, які б спростували даний висновок суду, який узгоджується із такими засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України), відсутні. Інші доводи не впливають на таке вирішення справи.

Розподіл судових витрат

У порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, розмір яких визначений Законом України «Про судовий збір».

Щодо заходів забезпечення позову

У відповідності до положень ч.7 ст.158 ЦПК України у зв`язку із ухваленням рішення про задоволення позову вжитті заходи забезпечення позову ухвалою від 03 лютого 2022 року, за відсутності вмотивованого клопотання учасника справи про скасування таких, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03 липня 2019 року (реєстровий номер 1900) приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 та була передана в іпотеку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі договору іпотеки № LVН1GK від 13 березня 2008 року та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задоволено вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі: заборгованості за кредитом 31 831,15 доларів США; заборгованості за відсотками 18 548,67 доларів США; комісії 546,62 доларів США; пені 71 305,36 доларів США, що всього становить 122 231,80 доларів США, що за курсом НБУ на 06 лютого 2019 року становить 3 326 642,82 грн та витрат із вчинення виконавчого напису 3500 грн; всього з урахуванням пов`язаних витрат із вчиненням виконавчого напису становить 3 330 142,82 грн.

Стягнути із Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 1488,60 грн судового збору

Роз`яснити, що заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

відповідач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», код за , м.Київ, вул.Грушевського, 1д

третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, м.Дніпро, вул.Центральна, 6/9

третя особа Сихівський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), м.Львів, просп.Червоної Калини, 109

Повне судове рішення складено 15 червня 2022 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО