Справа № 211/3782/22
Провадження № 2-н/211/855/22
У Х В А Л А
іменем України
про відмову у видачі судового наказу
04 листопада 2022 року року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Середня Н.Г., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію,
заявник ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.08.2021 по 30.11.2021 в сумі 38 867 грн. 76 коп. та в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 248 грн. 10 коп.
Вивчивши заяву та додані до неї докази, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до частини третьої статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Згідно статті 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Пунктом 3 частини першої статті 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних нарахованих заявником на суму заборгованості.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.
Так, стаття 163 ЦПК України встановлює вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу, де в пункті 2 частини 2 статті 163 ЦПК України зазначено, що у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;
Як вбачається з матеріалів справи, заявником пред`явлено вимоги до ОСОБА_1 та в прохальній частині заявник просить стягнути заборгованість саме з ОСОБА_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що зазначено також і в письмових доказах по справі.
Однак за відомостями Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, по вул. Батьківщини, 98 в м. Кривому Розі зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що позбавляє суд вирішити питання про безспірність заявлених вимог стосовно належного боржника.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відмовити ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» у видачі судового наказу, одночасно роз`яснивши заявнику, що згідно частини першої статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
Суд також роз`яснює, що заявник може звернутися до суду із зазначеними вимогами в спрощеному позовному провадженні (частина 2 статті 161 ЦПК України).
Керуючись ст. ст. 163, 165,166 ЦПК України, суд
відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» у видачі судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 04 листопада 2022 року.

Суддя Н.Г.Середня