Справа№592/3797/22
Провадження №2/592/1303/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою представника ОСОБА_1 , адвоката Маховика Романа Васильовича, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Техно» про стягнення заборгованості із заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Маховик Р.В., котрий діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із вказаним позовом, який підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 25.05.2022 року ОСОБА_1 було звільнено з посади контролера деталей та приладів ТОВ «НВП «Техно» за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати, яка залишається непогашеною станом на час звернення до суду. Тому позивач просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 27.06.2022 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін.

Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01.10.2010 року по 25.05.2022 року перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Техно», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6-7).

Наказом ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Техно» № 3/К від 25.05.2022 року ОСОБА_1 звільнено з посади контролера деталей і приладів 25.05.2022 року за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.8).

При звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, яка станом на 27.06.2022 року становила 69725 грн. 36 коп., що підтверджується Довідкою товариства № 13 від 27.06.2022 року. Заборгованість не була погашена станом на час розгляду справи.

Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України.

Відповідно до положень ст.ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст.ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обов`язок виплачувати працівнику заробітну плату.

За правилом ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, зважаючи на встановлені судовим розглядом обставини справи на підставі наявних у справі доказів, не спростованих жодним належними доводами та аргументами відповідача, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із ТОВ «НВП «Техно» на користь ОСОБА_1 заборгованості із заробітної плати в розмірі 69725,36 грн., яка не була виплачена працівнику при звільненні за правилом ст. 116 КЗпП України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Встановлена на законодавчому рівні можливість сторін отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту своїх прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеного у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.02.2021 року (провадження № 61-44217св18), витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.06.2022 року між адвокатом Маховиком Р.В. і Дідоренко Н.А. було укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги, за умовами якого адвокат зобов`язався надати замовнику визначені Договором юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності, а також загальних, адміністративних і господарських судах, зокрема, з питань стягнення заробітної плати із ТОВ «НВП «Техно» (а.с.14).

До того ж, факт надання правової допомоги за Договором № б/н від 14.06.2022 року підтверджується Ордером на надання правничої (правової) допомоги (а.с.15).

Пунктом 4.1 Договору визначено, що гонорар адвоката за надання клієнту правової допомоги складає 3000,00 грн.

Тобто, сторони фактично встановили і погодили у Договорі про надання правничої (правової) допомоги від 14.06.2022 року форму винагороди адвоката за виконану роботу у вигляді гонорару у фіксованому розмірі, який не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 року по справі № 823/2638/18, від 28.12.2020 року по справі № 640/18402/19, від 19.07.2022 року по справі № 910/6807/21.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн., а також на користь позивача 3000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 115, 116 КЗпП України, ст.ст. 4, 76-83, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 , адвоката Маховика Романа Васильовича, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Техно» про стягнення заборгованості із заробітної плати задовольнити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Техно» (, юридична адреса: 40020, м. Суми, просп. Курський, буд. 18) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість із заробітною плати, станом на 27.06.2022 року, в розмірі 69725 грн. 36 коп.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Техно» (, юридична адреса: 40020, м. Суми, просп. Курський, буд. 18) в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 3000 грн. 00 коп.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Техно» (, юридична адреса: 40020, м. Суми, просп. Курський, буд. 18) на користь держави 992 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко