Провадження № 2/243/271/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 листопада 2022 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.

за участю секретаря судового засідання Петруся Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції по за межами приміщення суду з використанням взаочне)ласних технічних засобів на підставі наказу №29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення недоотриманої спадщини у вигляді страхових витрат,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення недоотриманої спадщини у вигляді страхових витрат, яка обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , який за життя перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області, де отримував страхові виплати. У зв`язку з проведенням бойових дій та антитерористичної операції у 2014 році, їхня родина була змушена покинути своє постійне місце проживання та переїхати на підконтрольну українській владі територію, де у вересні 2014 року ОСОБА_2 був взятий на облік в Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, де продовжив отримувати страхові виплати до 30 вересня 2016 року.

Проте з 01 жовтня 2016 року страхові виплати були припинені на підставі рішення комісії з питання призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які мешкають на території Бахмутської міської ради. ОСОБА_2 з 01 жовтня 2016 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 не набув статусу внутрішньо переміщеної особи та не звертався із заявою для продовження щомісячних страхових виплат.

Позивач після смерті батька звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте у виплаті страхових сум йому було відмовлено через їх ненарахування УВД ФССУ в Донецькій області.

Позивач вважає дії УВД ФССУ в Донецькій області щодо припинення нарахування виплат його батьку незаконними.

З огляду на викладене позивач просив суд визнати за ним право власності на грошові кошти, які входять до складу спадщини у вигляді страхових (соціальних) виплат, на одержання яких його батько мав право за період з 01 жовтня 2016 року по 02 квітня 2020 року та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошових коштів, які входять до складу спадщини у вигляді страхових (соціальних) виплат, на одержання яких його батько мав право за період з 01 жовтня 2016 року по 02 квітня 2020 року.

31 жовтня 2022 року представником відповідача Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до суду було надано відзив щодо вимог ОСОБА_1 , відповідно до яких представник заперечував проти задоволення позовних вимог, обгрунтовуючи свій відзив наступним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за статистичними даними інформаційно-аналітичної системи Фонду перебував на постійному обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Микитівському районі м.Горлівки Донецької області. Згідно ПЗ «Реєстр потерпілих» ОСОБА_2 з 01 вересня 2014 року по 30 вересня 2016 року отримував щомісячні страхові виплати у Бахмутському міському відділенні управліннявиконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, як внутрішньо переміщена особа. У липні 2015 року йому виплачена заборгованість за період з 01 червня 2014 року по 31 серпня 2014 року. З 01 жовтня 2016 року ОСОБА_2 нарахування та виплата страхових виплат припинено. Починаючи з жовтня 2016 року, ОСОБА_2 як внутрішньо переміщена особа із заявою про продовження страхових виплат до будь-якого відділення, яке перемістилось на територію підконтрольній українській владі не зверталася, тому не мав права на нарахування та отримання страхових виплат. Крім того, на час відкриття спадщини спадкодавцю ОСОБА_2 не були нараховані та не належали страхові виплати, які би включалися до складу спадщини. Проте припинення нарахування Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області страхових виплат потерпілому ОСОБА_2 здійснено з 01 жовтня 2016 року, тобто за життя ОСОБА_2 , але останній у встановленому законом порядку не оскаржив дії відповідача, тобто за життя не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, а отже, указані суми йому за життя не нараховувались, а тому вони не можуть входити до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 . Слід зауважити, що відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише призначена сума страхового відшкодування, а право на її призначення та виплату згідно із ст.1219ЦК України до складу спадщини не входить. ОСОБА_2 помер 02.04.2020, тобто понад три роки від дати прийняття Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області рішення про припинення виплати щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, а отже, ОСОБА_1 як спадкоємець не має права на те, що за життя спадкодавця йому не нараховано і спадкодавець дій відповідача із не нарахування вказаних страхових виплат не оскаржував. Оскільки право на призначення та виплату щомісячної страхової суми у випадку трудового каліцтва згідно із ст.1219 ЦК України до складу спадщини не входить, тому вимоги спадкоємця ОСОБА_1 про зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити грошові кошти, які входять до складу спадщини у вигляді страхових (соціальних) виплат на одержання яких за життя мав право ОСОБА_2 за період з 01 жовтня 2016 року по 02 квітня 2020 року є безпідставними, оскільки він не набув право на отримання не нарахованих, та не виплачених страхових виплат.

04 листопада 2022 року представником позивача ОСОБА_3 до суду було надано відповідь на відзив, в якій вважав, що представник відповідача жодним чином не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог, натомість підтвердив, що припинення нарахування страхових виплат потерпілому ОСОБА_2 здійснено з 01.10.2016 року на виконання вимог Порядку № 27 у зв`язку із набуттям статусу ВПО та не зверненням із заявою для продовження щомісячних страхових виплат. Вважає, що підстави для припинення страхових виплат як не набуття статусу ВПО та не звернення із заявою для продовження щомісячних страхових виплат Законом №1105-ХІV не передбачено. Таким чином, припинення та невиплата ОСОБА_2 раніше призначеної щомісячної страхової виплати здійснено за відсутності підстав, передбачених частиною першої ст. 46 Закону № 1105-ХIV, або підстав, передбачених іншим законом, а отже такі дії відповідача є протиправними. В своїй відповіді представник позивача посилається на Постанову Верховного суду у складі Касаційного цивільного суду № 243/13575/19 (провадження № 61-11268 сво20) від 14.02.2022. З огляду на викладене, просив суд позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилися, надали суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та слухати справу без їхньої участі.

Відповідач - представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області,своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив в якому позовні вимоги не визнає у повному обсязі із заявами про відкладення розгляду справи в судове засідання не звертався тому, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Ухвалою суду від 15 листопада 2022 року судом прийнято рішення щодо розгляду справи в заочному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02 вересня 2020 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка Донецької області.

28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після свого батька ОСОБА_2 на недоотриману пенсію з усіма до неї нарахуваннями, компенсаціями, відсотками у сумі 193 474,19 грн.

Відповідно до довідки, наданої приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області від 09 жовтня 2020 року за №284/01-16, на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 було зареєстровано спадкову справу за №98/2020. На вимогу заявника нотаріусом було зроблено запит до Фонду соціального страхування України, від якого отримано відповідь, що з 01 жовтня 2016 року було припинено нарахування щомісячних страхових виплат, які належали померлому згідно з рішенням комісії Бахмутської міської ради з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно з повідомленням УВД ФССУ в Донецькій області від 05 липня 2021 року, ОСОБА_2 перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області. З червня 2014 року м. Горлівка знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження згідно з Переліком населених пунктів, затвердженого розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 року №1085-р. ОСОБА_2 як внутрішньо переміщена особа перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати з 01 вересня 2014 року по 30 вересня 2016 року у Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. З 01 жовтня 2016 року ОСОБА_2 припинено нарахування щомісячних страхових виплат на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які мешкають на території Бахмутської міської ради. ОСОБА_2 з 01 жовтня 2016 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 не набув статусу внутрішньо переміщеної особи та не звертався із заявою для продовження щомісячних страхових виплат до будь-яких відділень УВД ФССУ в Донецькій області.

Отже, спадкодавець ОСОБА_2 з вересня 2014 року перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області,з 01 вересня 2014 року як внутрішньо переміщена особа перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати в Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, проте з 01 жовтня 2016 року відділення припинило страхові виплати ОСОБА_2 , оскільки він не набув статусу внутрішньо переміщеної особи та не звертався із заявою для продовження щомісячних страхових виплат до будь-яких відділень УВД ФССУ в Донецькій області.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

1) цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

2) право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, зазвичай, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

3) право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Те саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно розмежовувати випадки при застосуванні статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Правове підґрунтя, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до Конституції України та законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV), який з 01 січня 2015 року діє у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VII та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 21 Закону України № 1105-ХІV (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку ФСС НВ зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Відповідно до статті 28 зазначеного Закону № 1105-XIV грошові суми, які відповідно до статті 21 цього Закону ФСС НВ виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Статтею 40 вказаного Закону (у редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України».

Тому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження спадкодавцем дій ФССУ не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання цих страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні статті 1227 ЦК України, ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Аналогічного висновку дійшла об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20).

Отже, право на такі страхові виплати у спадкодавця зберігається і відповідно до статті 1227 ЦК України, ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець ОСОБА_1 відповідно має право на отримання страхових виплат у порядку спадкування за законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити, визнавши за ОСОБА_1 право власності на грошові кошти, які входять до складу спадщини у вигляді страхових (соціальних) виплат, на одержання яких його батько мав право за період з 01 жовтня 2016 року по 02 квітня 2020 року та зобов`язавши відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошових коштів, які входять до складу спадщини у вигляді страхових (соціальних) виплат, на одержання яких його батько мав право за період з 01 жовтня 2016 року по 02 квітня 2020 року.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 908,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 89, 259, 263-265, 280-282, 354, 355, 356 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення недоотриманої спадщини у вигляді страхових витратзадовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на грошові кошти у вигляді страхових (соціальних) виплат, які входять до складу спадщини після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на одержання яких померлий мав право за період з 01 жовтня 2016 року по 02 квітня 2020 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області здійснити нарахування та виплату спадкоємцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , сум страхових виплат за період з 01 жовтня 2016 року до 02 квітня 2020 року, належних спадкодавцю ОСОБА_2 .

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області, , розташованого за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду В.І. Старовецький