20 липня 2022 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., за участь секретаря судового засідання Крижко Я.О., розглянувши клопотання представника відповідача ТОВ «Запорізький ДБК» про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Запорізьке ДБК» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати до Господарського суду Запорізької області, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Запорізьке ДБК» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.
Ухвалою судді від 11.01.2022 року відкрито провадження у справі.
17.02.2022 року через канцелярію суду представником відповідача ТОВ «Запорізьке ДБК» було подано клопотання про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Запорізької області.
Клопотання мотивоване тим, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.11.2021 року по справі №908/3150/21 відкрито провадження про банкрутство ТОВ «Запорізьке ДБК», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника. Таким чином стягнення з ТОВ «Запорізьке ДБК» заборгованості перед ОСОБА_1 має розглядатися в межах справи про неплатоспроможність відповідача Господарським судом Запорізької області.
Сторони в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.11.2021 року по справі №908/3150/21 відкрито провадження про банкрутство ТОВ «Запорізьке ДБК», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника.
Відповідно до частини першої ст. 12, частини першої ст. 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.
Відповідно до п. 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, гарантується кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), п. 36, Series A № 18).
У частині третій статті 3ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року «Про судоустрій та статус суддів суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.
У пунктах 1, 3 частини першої статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи у порядку цивільного судочинства необхідно керуватися передбаченими у статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства, а саме: справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач вказує про не виплату відповідачем середнього заробітку за час не виплати заробітної плати.
Відповідно до ч. 1ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Як передбачено ч. 4ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 607/6254/15-ц викладено правовий висновок про те, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
Відповідач у справі є боржником у справі про банкрутство, тому даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки вказаний спір має розглядатися судом, який порушив провадження у справі про банкрутство ТОВ «Запорізьке ДБК».
Відповідно до ч.1 ст.20 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ст.20 ЦПК України, не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, клопотання представника відповідача про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Запорізьке ДБК» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати до Господарського суду Запорізької області задоволенню не підлягає
Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, провадження у справі необхідно закрити, оскільки в провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа про банкрутство ТОВ «Запорізьке ДБК».
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19,20, 255,256 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Клопотання представника відповідача ТОВ «Запорізький ДБК» про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Запорізьке ДБК» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати до Господарського суду Запорізької області залишити без задоволення.
Провадження у справі позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Запорізьке ДБК» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати - закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: А.В. Воробйов