КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №2604/8178/12 Головуючий у І інстанції Вернидубова Я.І.
Провадження №22-ц/824/8919/2022 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2012 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ПАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулось суду першої інстанції з вказаним позовом посилаючись на те, що 21 січня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було укладено договір страхування транспортних засобів серія V.6.0 № 008080.

24 жовтня 2008 року у м. Києві по бульвару Перова відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Chevrolet» д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу «Деу», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1

03 листопада 2008 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

30 березня 2009 року позивач на підставі Страхових актів № V6.0.08080.L02.04 від 24 березня 2009 року та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із рахунку № М-3730 від 08 грудня 2008 року Наряд-замовлення № 00043-М0109 від 24 березня 2009 року (акт виконаних робіт), враховуючи Актуалізований звіт №304-1/11/08р. здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 52964,72 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 13967 від 15 грудня 2008 року, №13968 від 15 грудня 2008 року, №3609 від 30 березня 2009 року.

На підставі викладеного в позові, МТСБУ просило суд першої інстанції стягнути з ОСОБА_1 в порядку регресу у розмірі 52964 гривні 72 копійки та понесених судових витрат по справі, а саме судового збору у розмірі 529 гривень 65 копійок.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2012 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 52964 гривні 72 копійки та судовий збір у розмірі 529 гривень 65 копійок, а всього 53494 гривні 37 копійок.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що на момент дорожньо-транспортної пригоди існував страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля., а тому вказаний поліс надавався страховику .

Крім того, зазначає, що повідомляв про настання ДТП у строки встановлені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності».

Разом з тим, судом першої інстанції було розглянуто справу за відсутності належного повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового розгляду справи, що призвело до неможливості скористатися наданим процесуальними правами щодо подання відзиву на позовну заяву, клопотання по застосування наслідків позовної давності до спірних правовідносин.

Окрім того, скаржник в поданій апеляційній скарзі просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності, оскільки остання виплата здійснення 30 березня 2009 року, а тому строк пред`явлення позовної заяви закінчився 30 березня 2012 року.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року було призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з урахуванням наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 січня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було укладено договір обов`язкового страхування транспортних засобів серія V6.0.08080, предметом якого є страхування автомобіля «Chevrolet» д.н.з НОМЕР_1 » (а.с.4-12).

24 жовтня 2008 року у м. Києві по бульвару Перова відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Chevrolet» д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу «Деу», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1

03 листопада 2008 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу (а.с.22).

31 жовтня 2008 року позивач, на підставі Страхового акту V6.0.08080.L02.04 від 24 березня 2009 року та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу № 304-1/11/08 від 27 жовтня 2008 року здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 52964,72 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 13967 від 16 грудня 2008 року та № 3609 від 30 березня 2009 року.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не спростував твердження представника позивача про неповідомлення відповідачем у строк і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закон, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи в межах цих доводів, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Для цілей застосування частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у цивільному процесі»: сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України); тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)).

Як вбачається з матеріалів ПАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулось з вказаним позовом 03 квітня 2012 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦПК України (яка діяла на момент звернення із вказаним позовом) за регрес ним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання, тобто з моменту повної виплати страхового відшкодування, а саме з 30 березня 2009 року.

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, отже строк для подання позову розпочався з 31 березня 2009 року.

Закінчився строк для подання позовної заяви 30 березня 2012 року. Однак ПАТ «СК «ПЗУ Україна» подало позовну заяву лише 03 квітня 2012 року з пропуском строку. Клопотання про поновлення строку не подавало.

Отже, позов ПАТ «СК «ПЗУ Україна» поданий поза межами позовної давності, що дає суду підстави для відмови у задоволенні позову про стягнення коштів в порядку регресу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню з підстав, що зазначені в апеляційних скаргах, відповідно апеляційні скарги слід задовольнити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2012 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді: