Справа № 541/2159/21
Номер провадження 2/541/83/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 серпня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Городівського О. А.,

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.,

представник позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Миргородської міської ради Полтавської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів,

установив:

Позивач, Миргородська міська рада Полтавської області, звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з відповідною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог, представник позивача зазначив, що відповідач ОСОБА_2 , набув у власність об`єкт нерухомого майна, а саме частини нежитлового приміщення загальною площею 209,5 кв. м., які знаходяться по АДРЕСА_1 .

Вказане майно розташоване на земельній ділянці площею 1,0545 га., кадастровий номер :50:067:0026 з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Відповідна земельна ділянка перебуває у комунальній власності та належить Миргородській територіальній громаді. З моменту виникнення у відповідача права власності на нерухоме майно, до моменту подачі вказаного позову землекористування не оформлено. В зв`язку з не оформлення землекористування та використання земельної ділянки за АДРЕСА_1 ., площею 1,0545 га., кадастровий номер :50:067:0026 без правовстановлюючих документів у період з 16.08.2019 по 09.08.2021 року, позивач недоотримав орендну плату за землю в розмірі 228 515,60 грн., яку прохав стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.54).

У встановлений судом строк представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом Огризковим А.А. подано відзив на позовну заяву. Зокрема, представник зазначив, що сторона відповідача вважає безпідставним розмір земельної ділянки, адже об`єкти нерухомості, що перебувають у власності ОСОБА_2 , займають лише 1,98 % від загальної площі. Вважає, що на спірній земельній ділянці розташорвані об`єктив нерухомості ПВП фірми «Каскад» а також належні Миргородській міській раді, що на його думку, є обставиною, що перешкоджає нарахуванню орендної плати. Сторона відповідача визнає факт використання площі земельної ділянки, але в межах площі об`єктів нерухомості. Враховуючи вище викладене, прохав у задоволенні позову відмовити.

У встановлений судом строк, представник позивача подав до суду відповідь на відзив в якому зауважив, що розмір земельної ділянки, був визначений у 2007 за ініціативи самого відповідача, котрий звернувся з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, яку в подальшому було затверджено міською радою для передання відповідачу цієї земельної ділянки в оренду. Вважає необґрунтованими також доводи сторони відповідача, про наявність на земельній ділянці майна ПВП «Каскад», адже таке майно розташоване на суміжній земельні ділянці. Враховуючи вищенаведене, представник позивача прохав задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У встановлений судом строк, представником відповідача, адвокатом Огризковим А.А. подано заперечення, в яких зауважено, на порушенні порядку передачі в оренду відповідачу вказаної земельної ділянки, адже вважає рішення міської ради про затвердження технічної документації незаконними, що порушують права ОСОБА_2 . У зв`язку з означеним прохав у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник Миргородської міської ради Полтавської області Пищимухи Н.М. позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу (ВЕВ 445981, ВЕВ 445982 від 29.08.2006 року) ОСОБА_2 набув у власність об`єкт нерухомого майна, а саме частини нежитлового приміщення загальною площею 209,5 кв. м., які знаходяться по АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями Державного реєстру речових прав. Державна реєстрація права власності проведене 15.09.2006 року. (а.с.14).

З набуттям відповідачем цього права, Миргородська міська рада Полтавської області пов`язує необхідність оформлення землекористування, ділянками, на яких розташоване нерухоме майно, належне ОСОБА_2 .

Однак використання земельної ділянки, призначеної для обслуговування будівель, які перебуває у власності ОСОБА_2 здійснюється без належного оформлення відносин з приводу такого землекористування.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі N 6-3090цс15).

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі N 6-88цс13).

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України, в ред чинній на момент виникнення правовідносин). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 ЗК України).

За змістом глави 15 ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 ЗК України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).

За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 травня 2018 року за наслідками касаційного перегляду судових рішень у цивільній справа N 629/4628/16-ц.

За даними Державного земельного кадастру на земельній ділянці розташовані чотири будівлі, загальна площа зайнятої землі під якими складає 0,2095 га, що визнається відповідачем.

В той же час, загальний розмір земельної ділянки, призначений для обслуговування відповідних будівель складає 1,0545 га.

Суд критично сприймає доводи, сторони відповідача, з приводу наявності на земельній ділянці будівель інших власників. Вказані доводи є припущеннями, які не можуть бути покладені в основу процесу доказування.

З матеріалів справи вбачається, що як на момент виготовлення технічної документації щодо земельної ділянки :50:067:0026 так і з актуальних, на даний момент, відомостей Державного земельного кадастру, розташування на спірній ділянці об`єктів нерухомого майна, окрім тих, що перебувають у власності ОСОБА_2 , не відображено.

Дана земельна ділянка сформована ще у 17.06.2009 році. Варто зауважити, що між сторонами вже існували орендні правовідносини з приводу землекористування спірною ділянкою, які виникли з 2009 року та в подальшому неодноразово продовжувалися. Вказане свідчить про надуманість доводів сторони відповідача про недобросовісність позивача при визначені розміру земельної ділянки.

До того ж, твердження сторони відповідача про порушення прав ОСОБА_2 виходять за межі позовних вимог у вказаній справі, а тому сприймаються судом критично.

Позивачем доведено фактичне користування ОСОБА_2 земельною ділянкою, яка належить територіальній громаді м Миргород та перебуває у комунальній власності. Заперечення сторони відповідача жодним чином не спростовують необхідності оплати землекористування.

Розрахунок позивача сум пред`явлених до стягнення з відповідача, на переконання суду, є обґрунтованим.

Тому загальний розмір безпідставно збережених коштів, котрий підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 228 515, 60 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3427,72 грн., що є пропорційним розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13; 62; 81; 141; 258; 264; 265, 354 ЦПК України; -

ухвалив:

Позовні вимоги Миргородської міської ради Полтавської області задовольнити повністю .

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Миргородської міської ради Полтавської області (37600, м.Миргород Полтавської області, вул. Незалежності, 17 ) безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою розташованою за адресою : АДРЕСА_1 , площею 1,0545 га кадастровий номер :50:067:0026 за період з 16.08.2019 по 09.08.2021 у розмірі 228515 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Миргородської міської ради Полтавської області (37600, м.Миргород Полтавської області, вул. Незалежності, 17 ) судові витрати в сумі 3427 грн. 72 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення суду до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 09.08.2022 року.

Суддя О. А. Городівський