ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1390/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/5587/21 Категорія: 308020000 Пироженко С.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Нерушак Л.В., Новікова О.М.,

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ»на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 серпня 2022 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року позивач Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» ( далі ПАТ «Черкаське хімволокно») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що позивач на підставі відповідної ліцензії та рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 року та №1480 від 31.10.2007 року забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси.

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється Відокремленим підрозділом «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно».

Оскільки у вказаному будинку будиноковий лічильник загального обліку теплопостачання відсутній, нарахування за послугу здійснювалися згідно п.п. 40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.20225 № 630, а саме у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалювальній площі (обєму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища. В квартирі АДРЕСА_2 лічильник обліку гарячого водопостачання відсутній, тому згідно з п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу.

Позивач вказує, що 17 вересня 2020 року з відповідачем було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги № 1714, відповідно до якого відповідачеві було надано розстрочку у погашення заборгованості з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що утворилася станом на 01.09.2020 року на суму 52 328 грн 77 коп. Згідно умов договору відповідач зобов`язався погасити вказану заборгованість до 31.08.2021 року шляхом сплати щомісячно по 4 360,73 грн боргу, а також поточні нарахування.

Враховуючи, що умови вказаного договору відповідачем не виконувалися, з 01.11.2020 року договір вважається розірваним відповідно до п. 8 Договору.

Посилаючись на те, що відповідач своєчасно та у повному обсязі з січня 2013 року не вносила плату за отримані послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом 01.04.2021 року складає 54 308 грн 68 коп, інфляційна складова боргу в сумі 18 664 грн 88 коп та 3 відсотки річних в сумі 5 136 грн 91 коп, які позивач просить стягнути з відповідача в загальному розмірі 78 110 грн 47 коп заборгованості та судові витрати по справі.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 серпня 2022 року в задоволенні позову ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено наявність заборгованості відповідача та правильність нарахування заборгованості для відповідача.

В апеляційній скарзі ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», вважаючи рішення незаконним, необгрунтованим і таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд порушивши норми процесуального права, жодним чином не надав оцінки факту укладення між сторонами у справі договору реструктуризації заборгованості за житлово-комунальні послуги № 1714 від 17.09.2020 року, яким зафіксовано та погоджено сторонами заборгованість станом на 01.09.2020 року в розмірі 52 328,77 по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Звертає увагу суду , що факт наявності вищевказаної заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , яку відповідач зобов`язалася сплатити на умовах договору № 1714 від 17.09.2020, встановлено рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси у справі №712/907/21 від 20.05.2021 року та постановою Черкаського апеляційного суду №712/7521/21 від 22.12.2021 року, які набрали законної сили.

Суд першої інстанції неправомірно не взяв до уваги лист-розрахунок по О/Р №77005031, який є по суті випискою з особового рахунку , що є належним доказом по нарахуванням по особовому рахунку відповідача і є належним і допустимим доказом.

Вказує, що у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, постановах Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 та 28 липня 2021 року у справі №554/7740/17 наголошено, що за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Вважає, що враховуючи вищевикладене позивач на законних підставах просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію, інфляційні нарахування та 3 % річних за прострочення грошового зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за спірний період.

Посилається на те, що відповідачем не було надано жодного контр розрахунку, жодного акта-претензій, щоб спростувати надані позивачем розрахунки, проте лист- розрахунок наданий позивачем чітко відображає і борг узгоджений сторонами в договорі №1714 від 17.09.2020 станом на 01.09.2020, і борг пред`явлений у позовній заяві з урахуванням оплати відповідача , про наявність яких власне і не заперечувала ОСОБА_1 .

Зазначає, що відповідач підписавши договір № 1714 від 17.09.2020 визнала всю суму боргу станом на 01.09.2020 року та взяла на себе зобов`язання погасити у встановлений договором спосіб.

Крім того, відповідач протягом спірного періоду не зверталась до позивача із заявами , скаргами, претензіями щодо нарахувань, що свідчить про згоду з нарахуваннями по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Також вказує, що будинок в якому проживає відповідач не від`єднаний від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, і не надано жодних доказів щодо встановлення у будинку та/або квартирі системи індивідуального чи автономного теплопостачання, яку можна встановити в будівлі/квартирі після відключення.

Оскільки позивач надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у квартиру АДРЕСА_2 , тому зобов`язує відповідача здійснювати оплату за їх надання.

Доказів того, що послуги відповідачеві не надавались, що вона не користувалась наданими послугами і потреби в таких послугах не мала та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Яцюк М.В. просить апеляційну скаргу Черкаська ТЕЦ відхилити, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.08.2022 року залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що вимоги апеляційної скарги позивача є незаконними та необгрунтованими.

Звертає увагу суду, що підставами позову був борг до 2013 року та з 2013 року до часу подання позову. Предметом та підставами позову не були умови договору реструктуризації.

Вказує, що представником позивача повідомлено неодноразово, що договір було розірвано.

Посилання апелянта, що борг встановлено іншими рішеннями, проте вказане не відповідає дійсності, адже на законних підставах встановлений борг може бути встановлений виключно на підставі розгляду позову про стягнення боргу та подальшого рішення за цим позовом, за яким суд перевіряє законність суми заявленого позову. Даного рішення не існує.

Також не погоджується із посиланням апелянта , що суд протиправно не прийняв до уваги лист-розрахунок боргу, оскільки судом першої інстанції надано оцінку такому доказу, який не дозволяє суду перевіряти правильність обрахунку заявленого боргу.

Вказує, що відповідач немає відношення до кв. АДРЕСА_3 , адже зареєстрована в кв. 1а, в листі-розрахунку відсутні відомості про ПІБ наймача.

Також судом першої інстанції проігноровано клопотання відповідача про застосування позовної давності.

Звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції виніс рішення у відповідності до судової практики ВСУ, але не зазначив посилання на висновки ВСУ.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивачем надаються послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання буд. АДРЕСА_1 на підставі ліцензії та рішення Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 року та № 1480 від 31.10.2017 року.

Також встановлено та підтверджено сторонами у справі, що в період нарахування між позивачем та відповідачем не було укладено договір про надання житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_2 .

В будинку АДРЕСА_1 будинковий лічильник загального обліку теплопостачання відсутній, нарахування за послуги здійснюється згідно п.п. 40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, а саме у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища.

Лічильник обліку гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_3 відсутній, тому згідно п. 21 вищевказаних правил у разі відсутності у квартирі на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за послуги справляється згідно установленими нормативними (нормами) споживання на зареєстровану особу.

Згідно з розрахунком Черкаської ТЕЦ, заборгованість відповідачки по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води станом на 01 квітня 2021 року становить 54 308,68 грн, що підтверджується листом розрахунком по О/Р № 77005031.

Як вбачається з Листа розрахунку по О/Р № 377005031заборгованість за отримані послуги зазначена з 2013 року.

Також позивач надав розрахунок інфляційних втрат в сумі 18 664,88 грн та 3% річних у розмірі 5 136,91 грн. за період з січня 2013 року до 01 квітня 2021 року у зв`язку із простроченням відповідачем оплати комунальних послуг.

17 вересня 2020 року між ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі директора ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ» та ОСОБА_1 було укладено Договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 52 328,77 грн, що утворилась станом на 01 вересня 2020 року, за умовами якого вона зобов`язалася погасити заборгованість до 31 серпня 2021 року шляхом сплати щомісячно по 4 360,73 грн боргу та поточні нарахування.

Звертаючись із вказаним позовом ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» зазначив, що сторони у справі письмового договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання не укладали, проте позивач послуги з теплопостачання до будинку АДРЕСА_1 надавав, в тому числі у квартиру АДРЕСА_3 , що свідчить підписаний відповідачем договів про реструктуризацію боргу, а відповідачка ОСОБА_1 не виконувала належним чином зобов`язання зі сплати наданих позивачем послуг, з урахуванням тому підприємством нараховано заборгованість , яка за період з січня 2013 року по 01 квітня 2021 року складає 54 308,68 грн.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання ОСОБА_1 за вказаний період нараховано 18 664,88 грн інфляційних втрат та 5 136,91 грн. 3% річних.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками місцевого суду по наступних підставах.

Відносини з постачання теплової енергії регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 , відповідними положеннями ЦК України.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 13 цього Законом України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене, обов`язок з укладання договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє позивача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Позивачем не заперечується факт не укладення між сторонами письмового договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, проте відсутність письмово оформленого договору не свідчить, що позивачем не надавались послуги із забезпечення тепловою енергією та гарячого водопостачання будинку АДРЕСА_1 , а також відсутність обов`язку відповідача оплачувати надані їй послуги.

Підписання відповідачем договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги № 1714 від 17 вересня 2020 року свідчить про визнання відповідачем боргу за надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 2013 року до 01 вересня 2020 року у розмірі 52 328,77 грн по рахунку ОР №77005031.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону, договору.

За змістом ст. ст. 67-68, 162 Житлового Кодексу України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Надані позивачем докази підтверджують, що відповідач користувалася послугами наданими позивачем, проте з 2013 року нею не оплачені належним чином, тобто боржники допустили прострочення виконання зобов`язання.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідача ОСОБА_2 заявив клопотання про застосування строків позовної давності, яке виклав у відзиві на позовну заяву.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Частиною першою статті 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Вказане викладене у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №663/2070/15-ц.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, звертаючись до суду із позовом просив суд стягнути із відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення, яка виникла за період з січня 2013 року по 01 квітня 2021 року.

Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме із цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності.

В даній справі представник відповідач ОСОБА_2 заявив про застосування строку позовної давності до вимог позивача.

Разом з тим, боржник, ОСОБА_1 здійснила дії, які свідчать про визнання боргу. Зокрема 17 вересня 2020 року уклала з позивачем договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги № 1714.

Такі її дії є підтвердженням визнання нею боргу, що в розумінні статті 264 ЦК України перериває строк позовної давності.

Оскільки, відповідач уклала з позивачем договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги № 1714, що свідчить про те, що вона визнала борг, тому було перервано строк позовної давності і з 18 вересня 2020 року розпочав свій сплив трирічний строк для пред`явлення вимоги про стягнення боргу та сум на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином, строк позовної давності для звернення з даним позовом спливає 18 вересня 2023 року. Позов подано до суду 20 травня 2021 року, тобто в межах строку позовної давності.

Крім того, із наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 , вбачається, що станом на 01 квітня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 складає 78 110 грн 88 коп, в тому числі інфляційні збитки 18 664 грн 88 коп та три проценти річних 5 136 грн 91 коп.

Колегією суддів перевірено розрахунки позивача про розмір заявленого боргу та сум на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, який є повним та обґрунтованим.

Враховуючи, що представник відповідача адвокат Яцюк М.В. та відповідач ОСОБА_1 не надали своїх розрахунків або заперечень проти розміру боргу, заявленого позивачем, суд доходить до висновку про стягнення боргу відповідно до наданих позивачем розрахунків.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості, яка виникла в результаті неналежного виконання зобов`язання щодо оплати житлово-комунальних послуг, є цілком обґрунтованими.

Посилання представника відповідача ОСОБА_2 про те, що відповідач не є боржником по сплаті за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою АДРЕСА_5 , оскільки вона зареєстрована і проживає за іншою адресою , а саме : АДРЕСА_6 , не приймаються судом апеляційної інстанції по наступних підставах.

У відзиві на позовні заяву від 27 липня 2021 року та у запереченнях від 05 серпня 2021 року представником відповідача вказана адреса ОСОБА_1 АДРЕСА_5 .

Також у клопотаннях про відкладення розгляду справи, заяві про застосування строків позовної давності від 24.01.2022 року представником відповідача ОСОБА_2 вказана адреса відповідачки ОСОБА_1 АДРЕСА_5 .

Така ж адреса вказана і у позовній заяві поданій 08 липня 2021 року до Соснівського районного суду м. Черкаси про захист прав споживачів та у договорі про реструктуризацію боргу № 1714 від 17 вересня 2020 року, що підтверджує той факт, що відповідач визнає, що користується квартирою 31

Отже, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження не користування квартирою АДРЕСА_2 .

Долучені до матеріалів справи докази місця реєстрації ( копія паспорта відповідача з відміткою про реєстрацію від 21 листопада 2003 року) та проживання відповідача ( довідка № 827 від 28.09.2006 року) за адресою АДРЕСА_6 від 2006 року та ордер на житлову площу в гуртожитку для малосімейних №192-1а, виданий ОСОБА_3 , від 16 жовтня 2003 року, не можуть свідчити, що ОСОБА_1 не користується квартирою АДРЕСА_3 та не отримує послуги з теплопостачання га гарячого водопостачання, які надає позивач, а лише свідчить, що у відповідача перебуває у користуванні квартира АДРЕСА_7 .

Таким чином, доводи відповідача про ненадання їй послуг з опалення та гарячого водопостачання є необґрунтованими.

Також відповідачем не надано належних доказів на підтвердження встановлення у квартирі системи індивідуального чи автономного теплопостачання, яку можна встановити у квартирі після відключення.

Доказів, що відповідач зверталась до позивача із заявами про зменшення розміру заборгованості за теплопостачання та гарячого водопостачання матеріали справи не містять, також не містять і доказів відключення від централізованого теплопостачання та користування бойлерами для підігріву води, що додатково свідчить про згоду з нарахуваннями позивачем.

Колегія суддів зазначає, що при розгляді спору, суд першої інстанції на вищезазначене не звернув належної уваги і прийшов до неправильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Черкаськехімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» .

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1ст.374 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ».

Відповідно доположень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовна заява ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» задоволена повністю, тому сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_1 на користь ПАТ «Черкаськехімволокно» в особі ВП«Черкаська ТЕЦ» за подання позовної заяви та апеляційної скарги становить 5 675 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 серпня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг задовольнити .

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 54 308,68 грн, інфляційні втрати в розмірі 18 664,88 грн та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 5 136 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» судовий збір у розмірі 5 675 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2022 року.

Судді: