Справа № 203/2677/22
Провадження № 2-з/0203/69/2022
УХВАЛА

28.07.2022 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Єдаменко С.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, де третіми особами зазначені: П`ята Дніпровська державна нотаріально контора, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., про встановлення факту сумісного проживання, скасування рішення про державну реєстрацію та визнання права власності в порядку спадкування за законом

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходи забезпечення її позовних вимог шляхом встановлення заборони на вчинення будь-яких реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 подано позов про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , припинення за ОСОБА_2 права власності на дану квартиру та визнання за ОСОБА_1 права власності на спірне майно, яке на її думку, належить їй по праву в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_3 . Заявниця також зазначила, що спірна квартира була відчужена внаслідок шахрайських дій та проведення державної реєстрації права власності на підставі підробленого договору купівлі-продажу. За даним фактом відкрито кримінальне провадження за № 0000014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.190, ч.2 ст.146, ч.ч.3, 4 ст.358 КК України. У зв`язку з чим, в разі невжиття заходів забезпечення позову, спірне майно може бути ще раз відчужене, що може зробити неможливим виконання судового рішення.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Встановлено, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000014 від 13.01.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.190, ч.2 ст.146, ч.ч.3, 4 ст.358 КК України, за фактом незаконного заволодіння нерухомим майном організованою групою осіб шахрайським шляхом за допомогою підроблення правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2020 року в рамках кримінального провадження № 0000014 від 13.01.2020 накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101, загальною площею 62,8 кв.м., заборонивши будь-яким особам відчужувати вказане майно, розпоряджатися ним та використовувати його, а також вчиняти будь-які реєстраційні дії.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 20.07.2022, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу від 01 квітня 2011 року за ОСОБА_2 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Оцінюючи обґрунтованість заяви про забезпечення позовних вимог та співмірність негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, слід відзначити, що в рамках кримінального провадження № 0000014 від 13.01.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.190, ч.2 ст.146, ч.ч.3, 4 ст.358 КК України, вже накладено арешт на спірну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , відтак необхідність вжиття заходів забезпечення позовних вимог відсутня.

Крім того, звертаючись з заявою про забезпечення позову, заявницею не залучено до розгляду справи власника спірного нерухомого майна ОСОБА_2 , оскільки безпідставне вжиття заходів забезпечення позову може спричинити порушення прав та законних інтересів цієї особи.

З огляду на це, оскільки запропоновані заходи забезпечення позову не є необхідними, а також співмірними та адекватними із заявленими вимогами в цій справі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.151 153, 260, 261 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом встановлення заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, на вчинення будь-яких реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала набуває законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя С.В. Єдаменко