Провадження №2/760/4154/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді Усатової І.А., за участю: секретаря судового засідання Омелько Г.Т. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , що діє як опікун в інтересах недієздатної ОСОБА_2 до Київської міської ради, про визнання права власності на Ѕ частину квартири за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , що діє як опікун в інтересах недієздатної ОСОБА_2 звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом з позовом до Київської міської ради про визнання права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та на 2/100 частин в загальній власності 48-ми квартирного будинку АДРЕСА_2 за набувальною давністю.

Позовні вимоги позивачем обґрунтовані тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 травня 1967 року ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_4 в рівних частинах квартиру АДРЕСА_1 та 2/100 частин в загальній власності вказаного будинку.

Зазначено, що починаючи з 1967 року ОСОБА_2 одноособово відкрито, безперервно та добросовісно володіє та користується вказаною квартирою, несе витрати по її утриманню, тощо. В свою чергу ОСОБА_3 квартирою не користується, не несе витрат по її утриманню та жодного разу з 1967 року у квартирі не з`являвся та не проживав у ній.

Позивачка вказала, що зі свідоцтва про право на спадщину, на момент його видачі ОСОБА_3 проживав в АДРЕСА_3 . Як вдалося з`ясувати позивачу, після військових дій у місті, будинку за вказаною адресою вже не існує. Наразі м. Гадаута являється територією невизнаної Україною держави « Абхазія ». Окрім того, зважаючи на ситуацію, яка склалась в м. Гудаута та вік ОСОБА_3 , позивач припускає, що його вочевидь вже немає в живих.

Виходячи з цього позивач просила визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та на 2/100 частин в загальній власності 48-ми квартирного будинку АДРЕСА_2 за набувальною давністю.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10.07.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 23.09.2021 призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання 02 лютого 2022 року позивач та її представник не прибули, подали через канцелярію суду заяву, в якій підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання 02 лютого 2022 року також не прибув, проте засобами поштового зв`язку подав до суду заяву, в якій зазначив, що в вирішенні справі покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Відповідно до частини четвертої вказаної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10-ю Київською державною нотаріальною конторою 22 травня 1967 року № 4501, ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_4 в рівних частинах квартиру АДРЕСА_1 та 2/100 частин в загальній власності вказаного будинку. Вказані обставини стверджуються також і інформаційною довідкою КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 14 серпня 2018 року № 31520.

Як вбачається з довідки ЖБК «Роботниця -1» від 17 лютого 2020 року № 30, позивач з 1978 року і по теперішній час є членом ЖБК «Робітниця-1», з цього ж часу є зареєстрованою та проживає у квартирі АДРЕСА_1 , якою весь цей час відкрито та безперервно користується, регулярно сплачує грошові кошти за житлово -комунальні послуги з утримання квартири, а саме: за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, опалення та водопостачання. ОСОБА_3 ніколи в спірній квартирі не проживав, не користувався нею та не сплачував платежів за житлово-комунальні послуги.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30 березня 2020 року вбачається, що в Реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності за ОСОБА_3 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та на 2/100 частин в загальній власності вказаного будинку не зареєстровано.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Відповідно до пункту 14 вищезгаданої Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року.

Дослідивши надані суду докази, вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, беручи до уваги доведеність добросовісність, відкритість, безперервність володіння позивачем квартирою АДРЕСА_1 понад 10 років суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Позивачем не порушувалось питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 16,344 ЦК України, ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , що діє як опікун в інтересах ОСОБА_2 до Київської міської ради про визнання права власності на Ѕ частину квартири за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 за набувальною давністю право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та на 2/100 частин в загальній власності 48-ми квартирного будинку АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А. Усатова