Справа № 307/2180/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 жовтня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Собослоя Г. Г., Кондора Р. Ю.,

з участю секретарки судового засідання Терпай С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник-адвокат Варга Дмитро Дмитрович, до ОСОБА_2 , Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Головного управління Держгеокадастру У Закарпатській області про визнання незаконним та скасування наказу, скасування державної реєстрації земельної ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Варга Дмитро Дмитрович, на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2022 року, ухвалене суддею Гримутом В. І.,

у с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник-адвокат Варга Д.Д., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання незаконним та скасування наказу, скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Позов обгрунтував тим, що він із 1993 року користується земельною ділянкою площею 0,2 га, яка розташована за межами населеного пунтку в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

08 вересня 2007 року розпорядженням Тячівської РДА за № 440 «Про надання земельних ділянок у власність» йому було передано у власність зазначену земельну ділянку тією ж площею і з тим же цільовим призначенням.

26 липня 2019 року він звернувся до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області з клопотанням про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0,2 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства. Водночас до цього клопотання ним були додані графічні матеріали про бажане місце розташування цієї земельної ділянки. Як наслідок, наказом ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 08.08.2019 за № 1723-сг йому було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Зазначав, що на його замовлення ТОВ «Моя Земля» виготовило відповідний проект землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки, однак завершити свою роботу це товариство змоги немало внаслідок накладки іншої земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0104, що підтверджується рішенням кадастрового реєстратора за № РВ-020 про відмову йому в унесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку з накладкою (площа співпадіння 72,7721%).

Як з`ясувалося згодом, відповідачка ОСОБА_2 03.10.2019 також зверталася до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області з клопотанням про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0,2818 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пунтку на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. За резултатами розгляду якого ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області було видано наказ від 05.11.2019 за № 2855-сг про надання ОСОБА_2 такого дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Указував і на те, що на замовлення ОСОБА_2 Тячівським міськрайонним виробничим відділом ЗРФ ДП «Центр ДЗК» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки площею 0,2818 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пунтку на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області і, як наслідок, кадастровим реєстратором було присвоєно цій земельній ділянці кадастровий номер :04:003:0104.

На його переконання, ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області надало змогу ОСОБА_2 незаконо сформувати земельну ділянку, яка їй не належить, незважаючи на те, що вона звернулася з відповідним клопотанням про надання їй безоплатно у власність зазначеної вище земельної ділянки на три місяці пізніше, тобто 03.10.2019, аніж він - 26.07.2019, та він раніше отримав відповідний дозвіл на розроблення землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність 08.08.2019, ніж ОСОБА_2 05.11.2019.

Уважав, що оспорювані наказ ГУ Держгеокадастру у Закарпатські області від 05.11.2019 за № 2855-сг та рішення кадастрового реєстратора про присвоєння кадастрового номера земельній ділянці ОСОБА_2 порушують його права та законні інтереси внаслідок чого він не взмозі реалізувати своє право на безоплатне одержання у власність спірної земельної ділянки.

Посилаючись на наведені вище обставини просив суд: 1) визнати незаконим і скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 05.11.2019 за № 2855-сг; 2) скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :04:003:0104, площею 0,2818 га, що розташована за межами населеного пунтку в урочищі «Котелеб» на території Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області; 3) вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2022 року провадження у цій справі закрито. Роз`яснено позивачу його право звернутись із цими позовними вимогами в порядку адміністративного судочинства до Закарпатського окружного адміністративного суду. Повернуто ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Варга Д.Д., подав на неї апеляційну скаргу внаслідок її незаконності та необґрунтованості.

Скарга мотивована тим, що помилковими є висновки суду першої інстанції про предмет даного спору з приводу оскарження дії і рішення ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області як суб`єкта владно-управлінських повноважень, а відтак цей спір підлягає вирішенню саме в порядку адміністративного судочинства, оскільки зазначений спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, адже його вирішення впливає на права та обов`язки як його (фізичної особи), так і фізичної особи відповідачки ОСОБА_2 .

З огляду на наведене вище просив оскаржену ухвалу місцевого суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Заразом просив поновити йому строк на апеляційне оскарження цієї ухвали суду як пропущеного з поважних причин.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 20 квітня 2022 року, зокрема поновлено ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Варга Д.Д., строк на апеляційне оскарження ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.02.2022.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відповідачка ОСОБА_2 посилалась на її надуманість і безпідставність, просила таку залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу місцевого суду без змін.

Інші учасники справи своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалися.

Сторони, їх представники у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Водночас до початку судового розгляду справи від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Онуфрія Д.В. 12.10.2022 на електронну пошту Закарпатського апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за його і ОСОБА_2 відсутності, в якій він також просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити. З огляду на це неявка учасників справи, на думку колегії суддів і відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у цій справі місцевий суд керувався тим, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, так як предметом спору є дії і рішення працівника ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області як суб`єкта наділеного владно-управлінськими повноваженнями.

Проте колегія суддів із цим висновком суду першої інстанції погодитися не може, оскільки такого суд дійшов із порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Як кореспондує пункт 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, окрім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Заразом приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Звернення ОСОБА_1 до суду загальної юрисдикції з цим позовом зумовлено тим, що земельна ділянка, на яку він претендує і відносно якої вчиняв дії, які спрямовані на отримання її у власність, була передана відповідачці ОСОБА_2 з присвоєнням цій земельній ділянці кадастрового номера. А відтак, на переконання колегії суддів, об`єктом спору у цій справі є земельна ділянка, що передана у власність відповідачці ОСОБА_2 , від якої позивач фактично бажає витребувати цю земельну ділянку шляхом скасування державної реєстрації. Таке бажання ОСОБА_1 і форма його реалізації вказують на приватноправовий інтерес позивача, на захист якого, по суті, направлено звернення до суду з вимогою як про скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, так і скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :04:003:0104.

За правилами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд із такими вимогами.

Положеннями ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як регламентовано пунктом 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Отож, визнання незаконними дій суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Зважаючи на те, що оскільки на підставі дій суб`єкта владних повноважень щодо державної реєстрації земельної ділянки з присвоєнням кадастрового номера у відповідачки ОСОБА_2 виникло речове право, правомірність набуття якого оспорюється позивачем, то цей спір стосується приватноправових відносин і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Водночас визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, установленим законом у розумінні пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права в подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 826/14015/17 (провадження № 11-269апп19), від 26 лютого 2020 року у справі 810/2938/17 (провадження № 11-935апп19), який апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З огляду на викладене колегія суддів уважає помилковими висновки місцевого суду про те, що спір у цій справі є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За наведених вище обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржена ухвала суду першої інстанції - скасуванню з одночасним направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Варга Дмитро Дмитрович, задовольнити.

Ухвалу Тячіського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2022 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 жовтня 2022 року.

Суддя-доповідачка

Судді