Справа № 706/580/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2022 року м.Христинівка

Христинівський районний суд

у складі головуючого судді Орендарчук М.П.,

при секретарі Пізняк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , Заінтересована особа : Теплицька селищна рада про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем - її мати ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У своїй заяві заявник посилається на те, що на випадок своєї смерті, мати ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Привільне, Дубенського району, Рівненської області склала заповіт, яким зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за Законом матиме право , заповіла заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 15 березня 2020 року по 01.07.2021 рік мати проживала разом з нею, без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 . У липні 2021 року вона вирішила поїхати до своєї ще одної дочки ОСОБА_3 в смт. Магдалинівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області. Там вона захворіла , злягла і вони прийняли рішення лікувати її там ,і не перевозити до м. Христинівка, де вона практично проживала останні півтори роки. Їй краще не стало, там вона ІНФОРМАЦІЯ_4 померла.Встановлення юридичного факту постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини необхідно заявниці для оформлення спадщини, оскільки подальше оформлення неможливе у зв`язку із тим, що спадкодавець померла в смт. Магдалинівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області.

Ухвалою Христинівського районного суду від 20.07.2022 р. відкрито провадження в порядку окремого провадження розгляду справи.

Заявниця в судове засідання не з`явилась, в поданій до суду заяві розгляд справи просить провести у її відсутність, заявлені вимоги підтримує повністю.

Представники заінтересованої особи: Теплицької селищної ради в судове засідання не з`явились, проте надійшла заява в якій стверджують, що зважаючи на те, що заявник проживала на території Христинівської територіальної громади, тому селищна рада не може підтвердити чи спростувати факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і просять розглядати справу без представника селищної ради..

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , мати заявниці ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема і на земельну ділянку площею 2,31 га, розташовану на території Росошанської сільської ради, Теплицького району, Вінницької області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА №811594 від 03.10.2005 р.

Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Христинівської міської ради від 06.07.2022 р. в АДРЕСА_2 мати заявниці ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживала разом з ОСОБА_1 з 15.03.2020 року по 01.07.2021 рік.

Відповідно до копії витягу з спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 08.06.2022, спадкова справа після померлої ОСОБА_2 заводилась.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`ясень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.2ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлено, що заявниці необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявниці з її мати ОСОБА_2 на момент його смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать їх майнові права на спадщину.

На підставі викладеного, керуючись ст.12,81,264,265,315 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_3 ) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем, її матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: смт. Магдалинівка, Новомосковський район, Черкаська область .

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.П.Орендарчук