Справа № 539/280/21
Провадження № 2-др/539/5/22
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2022 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Алтухової О.С.,
за участю секретаря судового засідання Гусак А.О.,
представника заявника (відповідача) адвоката Гришка С.О. ( в режимі відеоконференції);
представника позивача Таращенка В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат в цивільній справі за позовом ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, провадження в якій ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.11.2022 було закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Представник відповідача адвокат Гришко С.О. 04.11.2022 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої просив на підставі ч.5,6 ст.142 ЦПК України вирішити питання про стягнення з позивача ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" на користь ОСОБА_1 судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4410,50 грн та сплаченого судового збору, сплаченого за подання заяви про перегляд заочного рішення, в розмірі 454,00 грн., на підставі п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України.
В судовому засіданні представник відповідача адвокат Гришко С.О. заяву підтримав. Зауважив, що позивач не переконався в тому чи дійсно ОСОБА_1 проживала за адресою: АДРЕСА_1 в період, за який просив стягнути заборгованість. Вважає, що позивач перед зверненням до суду з позовом зобов`язаний був перевірити хто саме проживає за вищевказаною адресою. Щодо договору, нібито укладеного між сторонами, пояснив, що його довіритель взагалі не пам`ятає про те, що підписувала будь-які договори. Наполягав на задоволенні заяви.
В судовому засіданні представник позивача ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" Таращенко В.І. проти заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гришка С.О. заперечував, надав пояснення, аналогічні викладеним в письмовому запереченні, де вказує на те, що при подачі позову підприємство діяло добросовісно, позовні вимоги щодо сплати заборгованості за спожиту теплоенергію були цілком обґрунтовані, оскільки як було вказано в позові, згідно рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області від 24.02.2016 № 45, надано дозвіл на тимчасове проживання ОСОБА_1 у кімнаті АДРЕСА_2 , що прибула з території проведення антитерористичної операції (с.Огульчанськ, Краснодонський район, Луганська область). Між виконавцем послуг з централізованого опалення - ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» - та споживачем - квартиронаймач ОСОБА_1 - укладено договір від 26.01.2016 № 1109503 про надання послуг з централізованого опалення кв. АДРЕСА_2 . Договір укладається на 5 років. Договір вважається пролонгованим на такий же термін, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідності перегляду (пункт 34 Договору). При цьому, підпунктом 16 пункту 19 Договору встановлено обов`язок споживача не пізніше, ніж через п`ять днів після зміни власника або квартиронаймача письмово повідомити виконавця про розірвання договору та розрахуватися за отримані послуги. Згідно зі статтю 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Враховуючи вищезгадані письмові документи, позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з січня 2019 року по грудень 2021 року (з урахуванням проведених оплат) в сумі 2877,41 грн. За наслідками розгляду справи, Лубенським міськрайонним судом ухвалено заочне рішення від 24.03.2021 яким стягнуто суму боргу.
Вказує, що 23.12.2021 відповідач особисто звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в якій зазначила, що згідно довідки Управління праці і соціального захисту виконкому Лубенської міської ради декілька раз змінювалася адреса місця її фактичного проживання/перебування, без зазначення дат таких змін, що унеможливлює визначення періоду проживання за вказаними адресами. Позивач вказує, що за змістом ч.5 ст. 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно процесуального обов`язку доказування необхідно довести, які саме необгрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необгрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Представник ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" вважає, що заява представника відповідача не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача. Під час розгляду справи судом не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача. Крім того, витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необгрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, зокрема право на подання заяви на перегляд заочного рішення, клопотання про розгляд справи без участі сторони, представництво інтересів в суді. Таким чином, представником відповідача не доведено, що позивач діяв недобросовісно та подав до суду необгрунтований позов, тому в задоволенні заяви просить відмовити.
Суд, розглянувши подану заяву, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін приходить до такого висновку.
Відповідно до п.3 ч.1, ч.2 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Згідно ч.5 ст.270 ЦПК України, за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суд може ухвалити додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення. Вказані рішення можуть бути оскаржені.
Судом встановлено, що ухвалою суду від 03.11.2022 провадження у справі за позовом ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрито на підставі письмового клопотання позивача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Ст. 141 ЦПК України передбачає порядок розподілу судових витрат між сторонами в залежності від результату розгляду справи по суті.
Порядок розподілу витрат в разі закриття провадження у справі, передбачений ст. 142 ЦПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Згідно ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 статті 141 цього Кодексу.
Приписами ч. 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Суд зобов`язаний виходити з положень ч. 5 ст. 142 ЦПК України, оскільки вказана норма є спеціальною.
За ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:
1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Для стягнення здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Між тим, як встановлено з матеріалів справи, відповідачем не наведено доказів порушення її прав при подачі позову позивачем, оскільки як вбачається з позову, позивач при його зверненні до суду за захистом порушеного права, діяв в інтересах підприємства і на підставі умов договору.
Згідно пп.16 п.19 договору № 1109503 від 26.01.2011, укладеного між позивачем ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" та відповідачем ОСОБА_1 , про надання послуг з централізованого опалення квартири АДРЕСА_2 не пізніше, ніж через п`ять днів після зміни власника /орендаря/ квартиронаймача квартири Споживач зобов`язаний письмово повідомити виконавця про розірвання договору та розрахуватися за отримані послуги, включаючи день, у який настала така зміна. ( а.с.10). Крім того, пп. 35 цього договору передбачено строк дії договору, який може бути розірваний у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця при дотриманні процедури відключення встановленої чинним законодавства, переходу права власності (користування ) на квартиру до іншої особи; невиконання умов договору сторонами договору. ( а.с.9).
Судом при розгляді справи по суті, після задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, було встановлено, що відповідач 05.09.2019 року при зверненні до УСЗН виконкому Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, вказала фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .
З системного тлумачення положень частин 5, 6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.
Аналогічний висновок міститься в численних постановах Верховного Суду, зокрема від 02.12.2020 року (справа № 202/2600/15), від 14.01.2021 року (справа № 521/3011/18), від 02.02.2022 року (справа № 917/3/21).
Разом з тим, суд погоджується доводами сторони позивача, що в ході розгляду справи процесуальні дії останнього були добросовісними, направленими на встановлення всіх обставин справи судом. Позивач не ухилявся від прийняття участі у судових засіданнях, не заявляв будь-яких необґрунтованих клопотань з метою затягування розгляду справи.
В той же час відповідач порушила умови, передбачені пп.16 та пп.35 Договору від 26.01.2016 № 1109503 про надання послуг з централізованого опалення кв. АДРЕСА_2 , а саме не повідомила ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" про зміну місця свого проживання, і як наслідок цього припинення споживання теплової енергії за вказаною адресою, та не звернулась із заявою про дострокове розірвання договору.
Саме порушення умов договору відповідачем і обумовило звернення позивача до суду із позовом про стягнення заборгованості.
Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Представником відповідача не надано жодних доказів, які б свідчили про зловживання останнім процесуальними правами чи протиправну мету таких дій, ступінь його вини. Доводи представника відповідача про те, що позивач перед зверненням до суду був зобов`язаний встановити хто саме проживав за адресою: АДРЕСА_1 , не ґрунтуються ані на умовах договору, укладеного між сторонами, ані на приписах закону.
Таким чином, судом не встановлено факту подання позивачем завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.
З огляду на наведене, суд не знаходить законних підстав для стягнення з позивача судових витрат, понесених відповідачем.
Керуючись ст.ст. 141, 142, 270 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні заяви представника відповідача про стягнення судових витрат, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 17.11.2022 року.

Суддя Лубенського
міськрайонного суду Полтавської області О.С. Алтухова