Справа № 489/8878/21
Номер провадження 2/489/1027/22
РІШЕННЯ

Іменем України

09 листопада 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

встановив

В грудні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . З 06.02.2015 за вказаною адресою зареєстрований його онук ОСОБА_2 . У травні 2018 року відповідач виїхав за межі України до Республіки Польща, де перебуває більше трьох років та не планує повертатись до міста Миколаєва. Це підтверджує те, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де він зареєстрований, квартирою не цікавиться, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в квартирі не має і взагалі нею не цікавиться. Позивач не чинив перешкоди у проживанні відповідача в зазначеній квартирі. Будь яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу подальшого проживання в даній квартирі не має. Позивач зазначає, що реєстрація місця проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 перешкоджає йому реалізувати право власності у повній мірі. Тому позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, проти заочного розгляду не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяв та клопотань від нього до суду не надходило, відзив до суду не подано.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 31.03.2005, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить чотирикімнатна квартира з гаражем та коморою за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №382 від 23.03.2005 (свідоцтво про право власності видано замість свідоцтва про право власності від 20.03.2001).

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6889793 від 31.03.2005, виданого Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, номер запису 5959 в книзі 25, чотирикімнатна квартира з гаражем та коморою за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 31.03.2005, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради.

З довідки Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про відомості про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку №23077-07-08 від 26.11.2021 вбачається, що відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Миколаєва за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 .

Відповідно до актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 21.12.2021 мешканці будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_3 (кв.4), ОСОБА_4 (кв. 6), ОСОБА_5 (кв. 7), ОСОБА_6 (кв. 1), ОСОБА_7 (кв. 2), ОСОБА_8 (кв. 3) склали акти про те, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано одного мешканця ОСОБА_2 , який не проживає за місцем реєстрації більше року.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 підтвердили, що відповідач не проживає більше одного року у квартирі АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В ч.1 ст. 383 ЦК України зазначено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 344/12223/19 від 05.10.2022).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 336/1773/17 від 14.05.2020 зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №243/9627/16-ц від 16.10.2019 право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

З`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивач, як власник квартири за адресою: АДРЕСА_1 , позбавлений можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв`язку з тим, що за адресою його нерухомого майна зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який у вказаній квартирі не проживає понад один рік, витрати на утримання квартири не несе, комунальні платежі не сплачує, інших домовленостей між позивачем та відповідачем не встановлено. Будь яких доказів, які б підтверджували інше, суду не надано, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днівне подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з моменту складення повного тексту рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09.11.2022.

Суддя В. В. Кокорєв