Дата документу 29.09.2022
Справа № 501/5195/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року Іллічівськ міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», місце знаходження: 04070, м.Київ, вул.Іллінська, буд. 8

до

відповідача ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

третя особа: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА», місце знаходження: 04081, м.Київ, вул.Здолбунівська, буд.7-д

предмет та підстави позову: про відшкодування збитків в порядку регресу,

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (третя особа: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА») про відшкодування збитків в порядку регресу, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в розмірі 28359,81 грн. та судові витрати по справі.

Позов обгрунтовано тим, що 11.02.2019 між АТ «СК «АРКС» та ОСОБА_4 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №239759а19, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_1 .

25.04.2019 в смт.Овідіополь по вул.Колісніченко, 127 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_1 та транспортного засобу «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП транспортним засобам завдано механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.05.2019 по справі №09/2252/19 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнано відовідача.

Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до Страховика АТ «СК «АРСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу №239759а19.

Згідно рахунку фактури №GAS-0194 від 26.04.2019 та ремонтної калькуляції №1.003.19.0 від 27.04.2019 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_1 склала 59958,60 грн.

АТ «СК «АРСК» виплатило Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 59958,60 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ6935202, то сума відшкодування за полісом становить 31598,79 грн., тому різниця між фактичним розміром шкоди і лімітом відповідальності страховика за полісом №АМ6935202 становить 28359,81 грн., які позивач просить стягнути з відповідача (59958,60 31598,79 = 28359,81).

Представник позивача стверджує в позові, що при розрахунку страхового відшкодування ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, тобто визначено матеріальний збиток внаслідок чого виплачено страхове відшкодування саме у розмірі 31598,79 грн. внаслідок чого не покрила нанесений збиток відповідача у розмірі фактичних втрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу.

У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Представник відповідача 13.02.2022 надав до суду відзив на позов (а.с.46-49), просить суд відмовити задоволенні позову, посилаючись на те, що боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди, тому до ПАТ «НАСК «ОРАНТА», як страховика ОСОБА_1 , з вини якого сталася ДТП, перейшов обов`язок відшкодувати шкоду, завдану з вини останнього в межах ліміту відповідальності, яка в даному випадку не перевищила 100000 грн.

Представник позивача 29.04.2022 надав до суду відповідь на відзив (а.с.78-81), просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позов у повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 29.12.2021 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.37).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 12.01.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження (а.с.41-42).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 11.02.2019 між АТ «СК «АРКС» та ОСОБА_4 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №239759а19, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.10-11).

25.04.2019 в смт.Овідіополь по вул.Колісніченко, 127 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_1 та транспортного засобу «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуваннм ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП транспортним засобам завдано механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.05.2019 по справі №09/2252/19 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнано відповідача (а.с.14).

Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до Страховика АТ «СК «АРСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу №239759а19 (а.с.6-7).

Згідно рахунку фактури №GAS-0194 від 26.04.2019 та ремонтної калькуляції №1.003.19.0 від 27.04.2019 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_1 склала 59958,60 грн. (а.с.26-32).

АТ «СК «АРСК» виплатило Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 59958,60 грн. (а.с.33)

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2 застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ6935202.

Сума відшкодування ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за полісом становить 31598,79 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №39538 від 01.08.2019 (а.с.82).

ІV. Оцінка Суду.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.

Судом встановлено, що 25.04.2019 в смт.Овідіополь по вул.Колісніченко, 127 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_1 та транспортного засобу «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП транспортним засобам завдано механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.05.2019 по справі №09/2252/19 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнано відповідача (а.с.14).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, сто совно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У зв`язку з цим, факт завдання матеріальної шкоди ОСОБА_4 , як потерпілій в ДТП з вини ОСОБА_1 , який визнаний винуватим під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, є преюдиціальним та доказуванню не підлягає.

Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої в розмірі 59958,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням №559354 від 10.05.2019 (а.с.33).

Як вбачається з матеріалів справи, на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ6935202 від 03.05.2018.

Сума відшкодування ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за полісом становить 31598,79 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №39538 від 01.08.2019 (а.с.82).

Із матеріалів справи вбачається, що страховик забезпеченого транспортного засобу, водій якого став винуватцем ДТП, виплатив на користь страховика потерпілої особи страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що підтверджується копією розрахунку страхового відшкодування (зворотній бік а.с.107), ремонтної калькуляції (а.с.108-109).

Отже, у даній справі позивач на підставі договору майнового страхування, укладеного між ним та потерпілою в ДТП особою, здійснив виплату страхового відшкодування та тим самим відшкодував завдану потерпілому у ДТП майнову шкоду.

З урахуванням наведеного у цій справі виникають два види зобов`язань:

- деліктне зобов`язання, що виникло внаслідок ДТП, сторонами якого є потерпіла особа (кредитор) та особа, відповідальна за завдані збитки (винна особа, боржник), та

- договірне зобов`язання, що виникає з договору добровільного майнового страхування, сторонами якого є страховик (страхова компанія) та страхувальник (потерпілий у ДТП).

При цьому слід відрізняти поняття зобов`язання, як правовідношення (договірне або позадоговірне), від обов`язків, які мають сторони такого зобов`язання.

Так, згідно пункту 4 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

На підтвердження наведеної правової позиції свідчить те, що стаття 27 Закону України "Про страхування" та стаття 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" є суброгацією.

При цьому помилковим є ототожнення права вимоги, визначене статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України, із правом вимоги (регресу), визначеного статтею 1191 ЦК України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини - суброгацію у страхових відносинах та регрес.

Так, на відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як вже зазначено вище право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи.

Це виходить із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою.

В цілому, як за змістом статті 1191 так і за змістом статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України "Про страхування", йдеться про виконання обов`язку боржника перед потерпілим третьою особою. Водночас ці норми встановлюють різний порядок виникнення прав вимоги до винної особи у деліктному зобов`язанні. Так, суброгація регулюється статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України, а регрес - статтею 1191 ЦК України.

При цьому, при суброгації у страхових відносинах деліктне зобов`язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора - право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика.

Наведених висновків дійшла Велика Палата у постанові від 04.07.2018 у справі №910/2603/17.

Водночас, у даній справі, суд звертає увагу, що право суброгації щодо недоплачених коштів у розмірі 28359,81 грн. не виникло, оскільки ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатило не всю суму заявлену ПАТ «Страхова компанія «АРСК»" за складеним страховим актом №АХА2465199 на суму 59958,60 грн., яку сплачено на підставі заяви страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням №559354. З яких підстав було здійснено виплату не у повному розмірі, матеріали справи даних не містять, при тому, що за договором страхування франшиза відсутня, як і не враховано зносу деталей при здійсненні калькуляції. Будь-які розрахунки, з яких можна було б дійти висновків про підстави зменшення виплати у матеріалах справи відсутні.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного- процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 (третя особа: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА») про відшкодування збитків в порядку регресу про стягнення заборгованості по внескам та обов`язковим платежам відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційої інстанції.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко