Справа № 689/686/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2022 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі: головуючого судді Кульбаби А.В., з участю: секретаря судового засідання Лебеденко О.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Беребелюха Б.М. про забезпечення позову,

встановив:

В провадженні Ярмолинецького районного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Державного реєстратора Маківської сільської ради Маківської сільської об`єднаної територіальної громади Козловець Лесі Миколаївни, ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішень сесії сільської ради, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, записів про право власності та державної реєстрації земельних ділянок.

4 листопада 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Беребелюх Б.М. подав до суду заяву, в якій з метою забезпечення виконання рішення суду просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:030:0144, :03:030:0150, :03:030:0151, які належать на праві власності ОСОБА_3 ; заборонити державним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру і її територіальних органів, вносити до державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються земельних ділянок з кадастровими номерами :03:030:0150 та :03:030:0151; заборонити ОСОБА_3 розпоряджатися земельними ділянками з кадастровими номерами :03:030:0150 та :03:030:0151, здійснювати їх поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками. Зазначив, що висновком експерта від 17.06.2022р. встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:030:0144, яка належить ОСОБА_3 , накладається на земельну ділянку з кадастровим номером :03:030:0002, яка належить ОСОБА_4 . Листом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 19 жовтня 2022 року підтверджується, що 13.10.2022 року земельна ділянка з кадастровим номером :03:030:0144, яка є предметом спору, була поділена відповідачем ОСОБА_3 на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:030:0150 та :03:030:0151. Земельна ділянка з кадастровим номером :03:030:0144 перенесена в архів. Відповідач отримав докази незаконної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:030:0144 та набуття права власності на неї. Відповідач уже вчинив дії, які унеможливлюють виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Незважаючи на поділ земельної ділянки з кадастровим номером :03:030:0144 в Державному земельному кадастрі, ОСОБА_3 залишається власником зазначеної земельної ділянки. Право власності відповідача на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:030:0150 та :03:030:0151 не зареєстровано. Отже, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Дослідивши матеріали, додані до заяви, суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову необхідно задоволити.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

А згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що позивачем надано суду переконливий доказ, який свідчить про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а також поновленню порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Так, листом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 19 жовтня 2022 року № 3054/281-22 підтверджується, що 13.10.2022 року земельна ділянка з кадастровим номером :03:030:0144, яка є предметом спору, була поділена відповідачем ОСОБА_3 на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:030:0150 та :03:030:0151. Земельна ділянка з кадастровим номером :03:030:0144 перенесена в архів.

Тому твердження позивача про те, що власник земельної ділянки з кадастровим номером :03:030:0144 ОСОБА_3 уже вчинив дії, які унеможливлюють виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, суд вважає достатньо обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання протиправними та скасування рішень сесії сільської ради, визнання протиправним та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, записів про право власності та державної реєстрації земельних ділянок.

Отже, суд приходить до переконання, що зазначені види забезпечення позову є співмірними і відповідають змісту заявлених позовних вимог.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 25 травня 2016 року в рамках цивільної справи № 6-605цс16, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом,

у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та третьої особи

з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення,

якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий

і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року

у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав ,що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення

№ 3-рп/2003 від 30 січня 2003 року у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Отже, позивачем надано належні та допустимі доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про задоволення позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Беребелюха Б.М. про забезпечення позову слід задоволити повністю та накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:030:0144, :03:030:0150, :03:030:0151, які належать на праві власності ОСОБА_3 ; заборонити державним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру і її територіальних органів, вносити до державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються земельних ділянок з кадастровими номерами :03:030:0150 та :03:030:0151; заборонити ОСОБА_3 розпоряджатися земельними ділянками з кадастровими номерами :03:030:0150 та :03:030:0151, здійснювати їх поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 157, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Беребелюха Б.М. про забезпечення позову задоволити повністю.

1. Накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:030:0144, :03:030:0150, :03:030:0151, які належать на праві власності ОСОБА_3 .

2. Заборонити державним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру і її територіальних органів, вносити до державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються земельних ділянок з кадастровими номерами :03:030:0150 та :03:030:0151.

3. Заборонити ОСОБА_3 розпоряджатися земельними ділянками з кадастровими номерами :03:030:0150 та :03:030:0151, здійснювати їх поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками.

Ухвалу суду для виконання направити державному реєстратору Ярмолинецької селищної ради, Головному управлінню Держгеокадастру у Хмельницькій області та ОСОБА_3 .

Ухвала на підставі ч. 1 ст. 157 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Кульбаба