КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/8807/2022 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року Київський апеляційний суду у складі колегії суддів судової палати уз розгляду цивільних справах у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року у справі Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що 30 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 008-2008-1399, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 144 677,00 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 12,45 % річних. Відповідачем було порушено умови договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 грудня 2013 року у справі № 754/17624/13-ц було стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 1277 409,31 грн. та судові витрати в розмірі 1820,00 грн. Рішення набрало законної сили 27 грудня 2013 року.

Рішення суду ОСОБА_1 не виконано, а тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення 3 % річних відповідно до ст.625 ЦК України в розмірі 115176,82 грн.

На підставі викладеного в позові, банк просив суд першої інстанції стягнути з відповідача вказану заборгованість та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість у вигляді 3% річних за час прострочення виконання грошових зобов'язань за період з 06 вересня 2018 року по 06 вересня 2021 року в розмірі 115176 грн. 82 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно прийняте за неповного з'ясування обставин справи, невідповідності висновків суду обставин справи, з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначає, що у відповідача відсутні підстави для подання позовної заяви про стягнення трьох відсотків річних, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є добросовісним боржником та вичерпала всі розумні можливості врегулювати між сторонами питання погашення заборгованості у позасудовому порядку.

Крім того, вказує, що АТ «Універсал Банк» не надавав актуальні реквізити для оплати заборгованості, не надав жодної відповіді на звернення, не виступив з ініціативою щодо врегулювання заборгованості, чим створив неможливість добровільного погашення заборгованості.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від АТ «Універсал Банк», в якому зазначає, що погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним і таким, що постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи, які викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

На підставі викладеного у відзиві, АТ «Універсал Банк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року було призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з урахуванням наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у відповідача існує невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2013 року, що набрало законної сили, щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 1277409,31 грн., а також судові витрати в розмірі 1820,00 грн.

Рішення суду набрало законної сили.

Позивач шляхом подання цього позову пред`явив відповідачу вимогу в порядку частини другої статті 625 ЦК України про сплату інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочення грошового зобов`язання.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням 3 % річних.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до положень статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

З огляду на зазначене, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Така правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц).

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем належним чином не було виконано взяті на себе зобов`язання внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 1277409,31 грн., що підтверджується рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року.

Однак у зв`язку із зволіканням ОСОБА_1 із виконання рішення суду першої інстанції, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, а отже, АТ «Універсал Банк» вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням 3 % річних.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги АТ «Універсал Банк» щодо стягнення 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги у переважній більшості є аналогічними доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву, та не спростовують висновків суду першої інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржуване судове рішення повною мірою відповідає вказаним вимогам та не може бути скасовано з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу АТ «УніверсалБанк» слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст., 367, 369, 374, 375 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року у справі Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді: