Номер справи 220/9/22
Номер провадження № 2/220/92/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Черняєвої С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківської селищної ради, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради та недійсним державного акту про право власності на землю,

ВСТАНОВИВ:

04.01.2022 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду про визнання протиправним та скасування рішення Шахтарської сільської ради народних депутатів від 19.09.2002 року в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельних ділянок для будівництва, обслуговування жилого будинку та господарських споруд площею 0,094 га розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 043532, виданого 20.09.2002 року Шахтарською сільською радою народних депутатів на ім`я ОСОБА_3 , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 96, щодо передачі у власність земельної ділянки загальною площею 0,094 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , скасувавши його державну реєстрацію.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . На день смерті останній був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, що прийняла та оформила спадщину за законом. До складу спадкового майна входили квартири, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , та земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.04.1995 року власниками квартири АДРЕСА_4 , є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Відповідно до рішення Великоновосілківського районого суду від 12.11.2007 року, зареєстрованого 28.01.2008 року ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_5 . Згідно державного акту на право приватної власності на землю, земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , приватизована. Власником земельної ділянки є ОСОБА_3 . Вказаний державний акт видано на підставі рішення Шахтарської сільської ради народних депутатів від 19.09.2002 року та передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,094 гектарів в межах згідно з планом. Земельну ділянку передано для будівництва, обслуговування жилого будинку та господарських споруд. 01.09.2021 року державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки наданий правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку, видано з порушеннями діючого на день його видачі законодавства, оскільки мав видаватися на всіх співвласників нерухомого майна, а не одному із співвласників, а дві квартири фактично були об`єднані в один житловий будинок, у зв`язку з викупом померлим другої квартири у зазначеному будинку, що в сукупності унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно. Таким чином, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті батька в установленому законом порядку. Рішенням Великоновосілківського районного суду від 04.11.2021 року за позивачем визнано право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 , з господарськими будівлями та спорудами та право власності на квартиру АДРЕСА_5 , з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане рішення зареєстроване в установленому законом порядку. Позивач вважає, що земельна ділянка передана у власність з порушеннями, а саме передача ділянки відбулася без встановлення кола осіб, які мали на неї право, оскільки право на приватизацію спірної земельної ділянки мали всі співвласники житлового будинку. Спірне рішення вже виконано, а тому скасоване воно може бути лише в судовому порядку. Вказане змушує позивача звертатися до суду з вказаним позовом за захистом своїх спадкових прав.

Ухвалою суду від 06.01.2022 р. провадження по справі відкрито, справа призначена в підготовче судове засідання на 02.02.2022 р.

Ухвалою суду від 02.02.2022 р., справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача - Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області, у судове засідання не з`явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позов не надав. Враховуючи викладене, суд вважає можливим справу розглянути без участі відповідача.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилась, будучи повідомленою про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційній Web-сторінці суду. Причини неявки суду не повідомила, в зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.04.1995 р., виданого на підставі розпорядження від 08.04.1995 р. за №1029, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ,на праві приватної (спільної сумісної) власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Рішенням Великоновосілківського районного суду від 12.11.2007 року, визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири за АДРЕСА_5 , укладений 25.11.2000 р. між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_3 та визнано за останнім право власності на зазначене майно.

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17513725 від 28.01.2008 р., виданого КП «Великоновосілківське РБТІ», ОСОБА_3 є власником 1/1 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 на підставі рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 12.11.2007 р.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ДН № 043532 від 20.09.2002 року, який виданий на підставі рішення Шахтарської сільської ради народних депутатів від 19.09.2002 року, ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,094 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована в с.Шахтарське Шахтарської сільської ради Донецької області.

З рішення Шахтарської сільської ради від 19.09.2002 року № 4/2/15 вбачається, що ОСОБА_3 передано безоплатно в приватну власність земельну ділянку площею 0,094 га для обслуговування житлового будинку та господарських побудов, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (квартири 1,2) АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 30.07.2021 року КП «Великоновосілківське БТІ», на ім`я ОСОБА_1 , в 1953 р. побудований житловий будинку (А-1) (квартири двокімнатні) загальною площею 94,2 м2, з якої житлової 43,1 м2; загальної 94,2м2; прибудова (А-1) у 1983 році; коридор (а-1) у 1983 році; літня кухня (Б-1) у 1953 році; сарай (В-1) у 1953 році; гараж (Г-1) у 1975 році; душ (Д-1) у 1975 році; сарай (Е-1) у 1980 році; сарай (Ж-1) у 1980 році; сарай (З-1) у 1965 році; сарай (К-1) у 1965 році; літня кухня (Л-1) у 1980 році; тамбур (л-1) у 1980 році; сарай (М-1) у 1970 році; погріб (П-1) у 1975 році; убиральня (У-1) у 1980 році; ворота №2 у 1975 році; ворота №3 у 1975 році; огорожа №4 у 2019 році.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Шахтарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області 02.07.2018 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді квартир та земельної ділянки.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53084069 від 27.08.2018 р., після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 заведена спадкова справа держаним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори, номер у спадковому реєстрі 62900331, номер справи у нотаріуса 250/2018.

З відповіді КП «Великоновосілківськое РБТІ» № 439 від 23.11.2018 року, вбачається, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної спільної-сумісної власності є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадкове майно від 25.04.1995 року (реєстраційний №242).

Відповідно до листа Міськрайонного управління у Великоновосілківського районі та м. Донецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 413/142-18 від 28.08.2018 р., згідно наявних в управлінні других примірниках державних актів на право власності на землю станом на 01.01.2013 року у власності ОСОБА_3 перебуває земельна ділянка, розташована на території с.Шахтарське площею 0,094 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд, відповідно до державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 043532, який виданий на підставі рішення Шахтарської сільської від 19.09.2002 року і зареєстрованого 20.09.2002 р. за №96.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.09.2021 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 з наступних підстав. До складу спадкового майна входить земельна ділянка яка належить на підставі державного акту на земельну ділянку площею 0,094 га, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування - АДРЕСА_1 , яка належить померлій особі - ОСОБА_3 . Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку під уже збудоване нерухоме майно могла бути передана власнику будинку, а якщо будинок належав на праві спільної власності, усім співвласникам будинку. Передача у власність земельної ділянки оформлялась рішенням сільської, селищної чи міської ради народних депутатів, на території якої була розташована ділянка, на підставі якого, після розроблення та затвердження технічної документації, видавався документ про право власності - державний акт на право приватної власності на землю. Враховуючи, що власниками житлового будинку є ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , а власником земельної ділянки для його обслуговування є лише померлий ОСОБА_3 , видати свідоцтва про право на спадщину не можливо.

Відповідно до рішення Великоновосілківського районного суду №220/1643/21 від 04.11.2021 року за позивачем визнано право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 з господарськими будівлями та спорудами та право власності на квартиру АДРЕСА_5 з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №291257792 від 20.12.2021 р. про житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , власником 2/3 частки квартири є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер НОМЕР_2 , виданий 25.04.1995 р. КП «Великоновосілківське районне БТІ»; рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області №220/1643/21 від 04.11.2021 р.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №291261824 від 20.12.2021 р. про житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , власником квартири є ОСОБА_1 на підставі рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області №220/1643/21 від 04.11.2021 р.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №291258839 від 20.12.2021 р. про житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , власником 1/3 частки квартири є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер НОМЕР_2 , виданий 25.04.1995 р. КП «Великоновосілківське районне БТІ».

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст.6 Земельного кодексу України в редакції 1990 року (чинного на час передачі у власність ділянки) громадяни України мали право на одержання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд. Право власності або право постійного користування землею посвідчувалось державним актом, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів. Форми державних актів затверджувалися Верховною Радою України (ч.2 ст. 17 ст. 2 Земельного кодексу України 1990 року, п.п. 1.1., 1.2. «Інструкції про порядок складання, видачі, зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди)», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 15 квітня 1993 року №28) (далі - Інструкція).

Складання державних актів, що посвідчують право власності на землю або право постійного користування землею, пов`язане з обов`язковою розробкою та затвердженням технічної документації (ст. ст. 99-102 ЗК України 1990 року, п. п. 1.9, 1.10 Інструкції).

Зі змісту вищевказаних положень закону слідує, що земельна ділянка для обслуговування житлового будинку під уже збудоване нерухоме майно могла бути передана власнику будинку. Передача у власність земельної ділянки оформлялася рішенням сільської, селищної чи міської ради народних депутатів, на території якої була розташована ділянка, на підставі якого, після розроблення та затвердження технічної документації, видавався правовстановлюючий документ - державний акт на право приватної власності на землю.

Проте земельна ділянка передана у власність ОСОБА_3 з порушеннями, а саме передача ділянки відбулася без встановлення кола осіб, які мали на неї право, оскільки право на приватизацію спірної земельної ділянки мали всі співвласники житлового будинку.

Згідно з ч. 1 ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, а тому визнання недійсним державного акту обумовлюється даною нормою закону.

Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Статтею 154 Земельного Кодексу України передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 155 Земельного Кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в абз. 2 п.2 постанови від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень ст.ст.8,124 Конституції, ст. ст.26, 30, 87-90, 97,100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149,151,153-158,161, 210, 212ЗК, глав 27, 33, 34 ЦК,ст.15 ЦПК,ст.12 Господарського процесуального кодексу судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Таким чином, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що посвідчує право власності й видається на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Враховуючи викладене, оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 043532 від 20.09.2002 року, виданий з порушенням закону та його наявність позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на розпорядження належною їй частиною домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а тому суд вважає за необхідне захистити права позивача шляхом скасування рішення Шахтарської сільської ради народних депутатів та визнання недійсним зазначеного державного акта.

Керуючись ст.ст.12,13,81,223,263-265,268 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шахтарської сільської ради народних депутатів від 19.09.2002 року в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельних ділянок для будівництва, обслуговування жилого будинку та господарських споруд площею 0,094 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 043532, виданий 20.09.2002 року Шахтарською сільською радою народних депутатів на ім`я ОСОБА_3 , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 96, щодо передачі у власність земельної ділянки загальною площею 0,094 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , скасувавши його державну реєстрацію.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.10.2022 р.

Суддя О.М. Якішина