ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6312/22 Справа № 201/1651/22 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2022 року по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Вказана заява мотивована тим, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги за договором іпотеки, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 . В січні 2022 року заявник отримав інформацію, що предмет іпотеки відчужений на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, однак звернувшись до суду із адвокатським запитом, представник дізнався, що рішення судом не ухвалювалося. Заявник має намір звернутися до суду з позовом про визнання ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, заявник просив накласти заборону на відчуження будь-яким шляхом, будь-яким особам, у будь-який спосіб, у тому числі шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 ..

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2022 року задоволено заяву про забезпечення позову, а саме, накладено заборону на вчинення дій щодо відчуження будь-яким шляхом, будь-якими особами, у будь-який спосіб, у тому числі шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 ..

Ухвала суду мотивована тим, що обґрунтованими є припущення ТОВ «Довіра та Гарантія», яке набуло право іподекодержателя за договором іпотеки № 1485-Н/1 від 24 жовтня 2007 року, що невжиття заходів забезпечення позову може мати негативні наслідки у разі задоволення позову ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права іпотекодержателя на квартиру АДРЕСА_1 . Крім того, суд вказав, що вжиті судом заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими на майбутнє позовними вимогами, а також направлені на ефективний захист прав та інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права просила ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на момент придбання спірної квартири запис про обтяження майна іпотекою був відсутній. Апелянт вказує, що позивачем не подано доказів того, що ОСОБА_1 вчиняє дії щодо продажу майна або дії, які порушують права позивача. Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції не надав оцінки тому факту, що позивач доказів звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором не надав.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів по забезпеченню позову, може ускладнити або зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду. Крім того, суд вказав, що застосовані заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позову є цілком співмірним із позовними вимогами, які заявник планує заявити, оскільки відносно квартири АДРЕСА_1 вчиняються дії, пов`язані з перереєстрацією права власності, накладенням арешту, про що не заперечувалось апелянтом в його скарзі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно вирішив питання забезпечення позову шляхом заборони на вчинення дій щодо відчуження будь-яким шляхом, будь-якими особами, у будь-який спосіб, у тому числі шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 ..

Колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, а тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент придбання спірної квартири запис про обтяження майна іпотекою був відсутній, позивачем не подано доказів того, що ОСОБА_1 вчиняє дії щодо продажу майна або дії, які порушують права позивача, - колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі.

Крім того, обраний вид забезпечення позову не обмежує права відповідача у користуванні спірною квартирою.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваної ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді вказаної заяви, судом першої інстанції були дотримані вимоги процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко