Ухвала

22 липня 2022 року

місто Київ

справа № 205/3695/18

провадження № 61-12477ск21

Верховний Суд, який діє у складі судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Погрібного С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2021 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20 серпня 2021 року із застосуванням поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2021 року, залишити без змін рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання. Суд касаційної інстанції визначив, що судовий збір за подання касаційної скарги на постанову суду апеляційної інстанції, ухвалену за наслідками перегляду рішення суду першої інстанції у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки, підлягає доплаті у розмірі 64 271, 92 грн, враховуючи, що позов подано юридичною особою із ціною позову 2 259 864, 10 грн, тому визнано обов`язок заявника надати суду документ на підтвердження доплати судового збору або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору.

Суд касаційної інстанції також встановив, що касаційна скарга подана із пропуском строку, визначеного частиною першою статті 390 ЦПК України, втім ОСОБА_1 не зазначила дату отримання оскаржуваного рішення та не навела поважні причини такого пропуску.

Верховний Суд, ознайомившись із доданою до касаційної скарги заявою, яка, на думку заявника, підтверджує отримання копії оскаржуваного рішення, визначив, що такий документ не може підтверджувати час отримання заявником копії постанови Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2021 року. Зазначена заява подана до суду першої інстанції за спливом майже одного місяця після ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення.

За наведених обставин Верховний Суд визначив обов`язок ОСОБА_1 подати обґрунтоване клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, надавши відповідні докази.

Від заявника у жовтні 2021 року надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, заява, у якій ОСОБА_1 повідомляє, що копію рішення суду апеляційної інстанції нею отримано у суді першої інстанції 22 липня 2021 року, про що свідчить відповідна розписка. Оскільки касаційна скарга подана у межах процесуальних строків з часу отримання копії оскаржуваного рішення, цей строк не пропущено.

Щодо вимоги суду касаційної інстанції про обов`язок здійснити доплату судового збору у визначеному Верховним Судом розмірі у сумі 64 271, 92 грн, заявник наводить заперечення, вважає, що наведе свідчить про заборону у доступі до правосуддя, просить визначити судовий збір, який підлягає сплаті нею, ОСОБА_1 , у розмірі 3 524, 00 грн, який заявником раніше вже сплачено.

Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2021 року заявниці продовжено строк для усунення недоліків у касаційній скарзі з метою надання клопотання про відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору, із доданими доказів на підтвердження цих підстав.

Копія згаданої ухвали направлена заявникові на адресу, зазначену нею у касаційній скарзі: АДРЕСА_1 .

До Верховного Суду 02 лютого 2022 року повернувся конверт із відміткою працівника поштового зв`язку про повернення відправлення за закінченням терміну зберігання, при цьому відомостей про зміну місця проживання матеріали провадження не містять; з такою заявою особа до Суду також не зверталася.

Надалі Верховний Суд повторно направляв копію зазначеної ухвали заявниці за визначеною нею адресою місця свого проживання.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 отримала копію зазначеної ухвали суду касаційної інстанції особисто 05 липня 2022 року.

Станом на 22 липня 2022 року вимоги ухвали Верховного Суду від 12 листопада 2022 року ОСОБА_1 не виконала.

До суду касаційної інстанції від заявниці не надходила заява про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунула недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Оскільки у встановлений Судом строк, станом на 22 липня 2022 року, недоліки касаційної скарги заявник не усунула, підстав для продовження строку усунення недоліків не встановлено, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявникові.

Суд роз`яснює, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити заявникові право повторного звернення з касаційною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний