Справа № 369/5015/21
Провадження №4-с/369/9/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Волчка А.Я.,

за участю секретаря: Миголь А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Києво-Святошинського районного відділення державної виконавчої служби Тертична В.В. про визнання державного виконавця незаконними та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання державного виконавця незаконними та зобов`язати вчинити певні дії з підстав, викладених в скарзі.

Просить суд визнати непровомірним дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділення державної виконавчої служби Тертичної В.В. відносно виконання Судового наказу від 26.08.2020 року, справа № 369/7294/20 виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області використані дані довідки-розрахунку в частині розміру отриманого доходу за 2020-2021 роки про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу на стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 23568,76 грн.

Визнати неправомірною та скасувати постанову винесену 26 січня 2021р. державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділення державної виконавчої служби Тертичною В.В. та зобов`язати ОСОБА_3 при перерахунку розміру аліментів використати достовірні дані відповідно до довідки про доходи ТОВ «АВТОСПЕЦПРОМ».

Ухвалою від 19.04.2021 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду на 28.05.2021 року.

01.02.2022 року позивач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву до суду, в якій підтримав позов в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по даній справі.

01.02.2022 відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи надані заявником докази, останній дізнався про порушення свого права 12.04.2021 р., отримавши розрахунок заборгованості по аліментам, а зі скаргою заявник звернувся 15.04.2021 р. Отже, ОСОБА_1 не був пропущений строк звернення до суду з відповідною скаргою.

Суд визнав за можливе розглянути скаргу за відсутності заінтересованих осіб на підставі документів, які містяться в справі.

Суд, дослідивши скаргу та додані до неї документи, а також матеріали цивільної справи, вважає необхідним задовольнити скаргу частково, виходячи з наступного.

Судом під час розгляду скарги встановлено, що в провадженні Києво-Святошинського районного відділення державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві) перебуває виконавче провадження № 64272005, відкрите на підставі судового наказу за № 369/7294/20 від 25.11.2020 року, виданого державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділення державної виконавчої служби Тертичною В.В. про стягнення з ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки державного виконавця Києво-Святошинського районного відділення державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві) Тертичної В. В. про розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 26.01.2021 року за № 64272005 вбачається, що боржнику нараховані аліменти у розмірі 1/4 частини доходів відповідача виходячи з розміру середньої заробітної плати Києво-Святошинському районі у період з червня 2020 року до лютого 2021 року.

Згідно Довідки заборгованість станом на 01.02.2021 року становить 23 568,76 грн.

Тому, при обчисленні розміру заборгованості із сплати аліментів щомісяця державним виконавцем не враховано, що боржник є працюючою особою.

Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, і визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України та ст. ст. 2,18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст.1Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Закон України «Про виконавче провадження» встановлює саме обов`язок, а не право державного виконавця, відкрити виконавче провадження та прийняти виконавчий документ до виконання, вживати заходів щодо примусового виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Відповідно ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виходячи з аналізу ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" з метою неупередженого виконання судового рішення державний виконавець не обмежений у засобах та способах, що сприяють фактичному виконанню рішення, встановленню достовірності доказів та запобігають порушенню прав не тільки стягувача, але й боржника.

З метою захисту інтересів стягувача державний виконавець має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону). Таким чином, державний виконавець має змогу реалізувати своє право на отримання підтвердження достовірності проведених заявником/боржником операцій зі сплати коштів та їх надходження на картковий рахунок стягувача.

Згідно з ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема, подання заяви стягувачем або боржником.

Частиною 13 зазначеної статті Закону передбачено, що довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

З матеріалів справи, вбачається, що боржник ОСОБА_1 в період з червня 2021 року по лютий 2021 року працював в ТОВ «АВТОСПЕЦПРОМ» та займав посаду технік-електрик.

В свою чергу, вимоги ч. 4 ст. 19 Закону про покладення на сторони виконавчого провадження обов`язку невідкладного повідомлення державного виконавця про повне, часткове чи самостійне виконання рішення боржником необхідно розуміти не тільки як обов`язок боржника, але як і обов`язок стягувача. Виходячи із зазначеного, державний виконавець може зобов`язати стягувача та витребувати, надати належні докази на підтвердження або спростування факту здійснених заявником виплат.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що оспорюваний розрахунок заборгованості по аліментах 26.01.2021 року державного виконавця Києво-Святошинського районного відділення державної виконавчої служби Тертичної В.В. є неправомірним, оскільки обчислення розміру заборгованості із сплати аліментів здійснювалися виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

За ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, про часткове задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 447-449, 451 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Києво-Святошинського районного відділення державної виконавчої служби Тертична В.В. про визнання державного виконавця незаконними та зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділення державної виконавчої служби Тертичної В.В. у виконавчому провадженні № 64272005, в частині визначення суми заборгованості по аліментам за ОСОБА_1 за період з червня 2020 року до лютого 2021 року у довідці-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 26.01.2021 року за № 64272005 з використанням для своїх розрахунків рівня середньої заробітної плати у Києво-Святошинському районі.

Зобов`язати державного виконавця Києво-Святошинського районного відділення державної виконавчої служби Тертичну В.В., усунути порушення прав (поновити порушені права заявника) ОСОБА_1 , шляхом здійснення перерахунку заборгованості за аліментами з доходів ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 64272005 відповідно до довідки про доходи, оформлення та видачі ОСОБА_1 новий розрахунок заборгованості за період з червня 2020 року до лютого 2021 року.

В решті вимог скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: А.Я. Волчко