Справа № 761/636/21
Провадження № 2/761/2969/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Бондар О.Д.,

за участі:

представника позивача: Ващенко Т.В.,

відповідача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_1 : ОСОБА_2 ,

представника відповідача - АТ «Альфа-Банк»: Півторак Т.О.,

представника третьої особи - Шевченківської

районної в м.Києві державної адміністрації: Лисенко М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , що діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Акціонерного товариства «Альфа - Банк», Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Саваріної Олени Сергіївни, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про скасування рішення державного реєстратора, -

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить:

-скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), номер запису про право власності: 33287848, індексний номер 48750430 від 19.09.2019 08:56:48 про реєстрацію права власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступник АТ «Альфа банк») на квартиру АДРЕСА_1 , вчинений державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Гаращенко Володимиром Васильовичем;

-скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), номер запису про право власності: 34277766, індексний номер: 49819360 від 22.11.2019 16:00:42, про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О.С.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 10.05.2007 року між АКІБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») та позивачем був укладений Договір кредиту за умовами якого позивач отримав кредит в сумі 167 531,00 доларів США строком повернення до 09.05.2032 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором позивач передав майнові права на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_1 .

Після отримання свідоцтва про право власності на квартиру будь-яких додаткових угод не укладалось, як зазначає позивач.

В зв`язку із виникненням заборгованості за кредитним договором, 19.09.2019 року, державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Гаращенко В.В. прийняв рішення за яким право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстроване за АТ «Укрсоцбанк». В подальшому, 22.11.2019 року Банк продав квартиру ОСОБА_1 .

Позивач вважає, що дії Банку щодо квартири є незаконними оскільки на момент реєстрації права власності за Банком діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та Банк всупереч дії вказаного Закону, звернув стягнення на квартиру, яка є єдиним місцем проживання позивача та його дітей, квартира не була придбана за кредитні кошти.

В порушення Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2015 року №1127, реєстратору не було надано доказів, що позивачем отримана вимога про усунення порушень та з моменту її отримання минуло 30 днів.

Також позивач зазначає, що при реєстрації права власності не встановлено чи перевищує вартість предмета іпотеки розміру кредитних зобов`язань; при зверненні стягнення не було отримано дозволу органу опіки та піклування; реєстратор не взяв до уваги що предметом іпотеки є саме немайнові права на квартиру, а не квартира.

Так як до Банку право власності на квартиру перейшло неправомірно, тому квартира вибула з володіння позивача поза його волею, на підставі положень статті 388 ЦК України квартира має бути витребувана у ОСОБА_1

19.03.2021 року до суду надійшов відзив представника АТ «Альфа Банк» на заявлені вимоги в яких представник просить відмовити в задоволенні заявлених вимог на тій підставі, що згідно із застереженням (п.4.5.3 Договору іпотеки) за банком було зареєстроване право власності на квартиру. Як зазначає представник, позивач свідомо приховав той факт, що він має у власності інше нерухоме майно (квартиру) та ніколи не використовував спірну квартиру як місце постійного проживання, тому правовідносини які виникли між сторонами, не підпадають під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 01.02.2021 року у справі №755/10180/19 встановлено, що постійним місцем проживання позивача є квартира АДРЕСА_2 . Іпотечна квартира з моменту введення в експлуатацію та до вересня 2019 року здавалася в оренду Студії «Ейфорія Продакшн».

На виконання вимог діючого законодавства позивачу були направлені вимоги, однак вони не були отримані позивачем.

Представник зазначає, що на виконання положень ч.5 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель отримав висновок про незалежну оцінку нерухомого майна.

Також, оскільки квартира АДРЕСА_1 не була місцем постійного проживання дітей, тому відсутні порушення вимог Закону України «Про охорону дитинства».

Щодо посилань позивача на ту обставину, що за договором іпотеки були передані майнові права, то представник відповідача зазначає, що у відповідності до положень п.1.9 Іпотечного договору, після прийняття в експлуатацію нерухомого майна збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки.

29.03.2021 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив в якій позивач наполягає на задоволенні заявлених вимог. Фактично позивач виклав ті ж обставини що і в позовній заяві.

08.04.2021 року до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на заявлені вимоги в якому відповідач просить відмовити в задоволенні заявлених вимог з тих же підстав, що і АТ «Альфа банк».

Відповідь на відзив до суду не надходила.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник Акціонерного товариства «Альфа - Банк» в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Комунальне підприємство «Реєстраційне бюро» в судове засідання представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, відзив на заявлені вимоги до суду не надходив.

ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Саваріна О.С. в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про слухання справи в її відсутність.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, оскільки у випадку їх задоволення, будуть порушуватись права дітей.

А тому суд на підставі положень ст.223 ЦПК України продовжив слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, оцінивши в сукупності надані суду докази, оцінивши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Як визначає стаття 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання (ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку»).

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (стаття 33 Закону України «Про іпотеку»).

За правилом частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до частин 1, 3 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Як встановлено в судовому засіданні, 10.05.2007 року між АКІБ «Укрсоцбанк» (далі - Іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (далі - Іпотекодавець) був укладений Іпотечний договір №39.29-50/4491 за умовами якого Іпотекодавець передав Іпотекодержателю в якості забезпечення зобов`язання за Договором кредиту 339.29-50/752к від 10.05.2007 року незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_1 .

03.12.2009 року позивач отримав Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 та 09.12.2009 року зареєстрував право власності в Комунальному підприємстві «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна».

Позивач не надав суду доказів, що на виконання власних зобов`язань, визначених п.2.1.9 Іпотечного договору, протягом трьох робочих днів після оформлення та реєстрації права власності Іпотекодавця на нерухоме майно, уклав з Іпотекодержателем додаткову угоду, визначену в п.1.9 цього Договору.

В той же час, пунктом 1.9 Іпотечного договору передбачено, що після завершення будівництва та прийняття в експлуатацію нерухомого майна, а також після оформлення та реєстрації в установленому чинним законодавством України порядку права власності на нього за Іпотекодавцем, збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки.

Таким чином, реєстрація права власності на предмет іпотеки не впливає на її статус як іпотечного майна та не припиняє його.

Сторони домовились та визначили в п.2.4.3 Іпотечного договору, що у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Стаття 4 договору визначає порядок звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації.

Пункт 4.1 Договору іпотеки передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Пункт 4.5 Договору передбачає способи звернення стягнення, зокрема і шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Отже, договір іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», а тому є належним правовстановлюючим документом.

17.09.2019 року державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Гаращенко Володимир Васильовична підставі рішення №48750430 від 19.09.2019 року зареєстрував за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 72,0 кв.м., житловою площею 35,4 кв.м.

Підставою виникнення права власності зазначено: іпотечний договір №39.29-50/4491, серія та номер: 2178, виданий 10.05.2007, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С.

За договором купівлі-продажу квартири від 22.11.2019 року Банк продав квартиру ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що він не отримував вимогу про усунення порушень. Щодо зазначеного варто зауважити наступне.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (станом на 17.09.2019 року), для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 цього Порядку, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Пунктом 6.2 Договору іпотеки сторони узгодили порядок надсилання кореспонденції - усі повідомлення за цим Договором будуть вважатися зробленим належним чином, у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.

Таким чином слід дійти висновку про те, що сторони дійшли згоди щодо направлення всіх повідомлень, які необхідні будуть при виконанні умов договору іпотеки.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Отже, якщо іпотекодавець узгодив з іпотекодержателем процедуру надсилання повідомлень, які необхідні будуть при виконанні умов договору іпотеки, він повинен діяти добросовісно, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2019 року на адресу позивача, зокрема, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 були направлені вимоги про усунення порушень з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку її невиконання. Лист направлений з описом вкладення.

Зазначені листи не були отримані позивачем, що підтверджується копіями конвертів з відміткою працівників АТ «Укрпошта» «За закінченням встановленого строку зберігання».

Отже, як встановлено судом, на той час ПАТ «Укрсоцбанк» у спосіб, визначений положеннями договору направив позивачу повідомлення, яке було ним проігнороване, що в свою чергу свідчить про недобросовісність іпотекодавця та порушення прав іпотекодержателя в очікуванні таких дій (стаття 13 ЦК України). В той же час, згідно з умовами договору вказане повідомлення вважається отриманим.

Аналогічний висновок зроблено Верховним судом у постанові від 22 травня 2019 року справа № 490/3505/17, провадження № 61-5426св19.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначав, що при вчиненні реєстраційних дій було порушено вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (в редакції станом на 19.09.2019 року) визначав, що протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Як встановлено в судовому засіданні, перехід права власності на квартиру відбувся під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В той же час позивач в позовній заяві зазначає, що квартира АДРЕСА_1 є його єдиним місцем проживання, а тому банк не мав права звертати стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 01.02.2021 року (справа №755/10180/19) позов ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» державний реєстратор Сорока Валерій Миколайович, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання недійсним (протиправним) та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяження, поновлення запису про право власності було задоволено частково та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Сорока Валерія Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 29.05.2019 року, індексний номер 47108090, та припинено право власності за Акціонерним товариством «Альфа-Банк», (правонаступник Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ) на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 116,20 м2, житловою площею 63,60 м2, зареєстроване 27.05.2019 року, номер запису про право власності 31774507.

Рішення суду набрало законної сили.

Зазначеним рішенням встановлено, що спірна квартира - квартира АДРЕСА_2 , загальна площа 116,20 м2 використовується позивачем як місце постійного проживання.

У відповідності до положень ч.4 ст.82 ЦПК України зазначені обставини, які встановлені рішенням суду не підлягають доказуванню.

Крім того, ФОП ОСОБА_6 в листі зазначив, що квартира АДРЕСА_1 з моменту введення будинку в експлуатацію до вересня 2019 року використовувалась для потреб Студія «Ейфорія Продакшн», не побутових потреб.

Отже, під час слухання справи судом встановлено що квартира АДРЕСА_1 не є єдиним місцем проживання позивача, тому суд приходить до висновку що при реєстрації права власності за банком на вказану квартиру не порушені положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Як зазначив позивач, реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 за банком, а в подальшому за ОСОБА_1 порушує права дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак позивач не надав суду доказів порушень прав дітей, як і не надав доказів що діти проживали у вказаній квартирі та вона була їх єдиним місцем проживання.

А тому суд не може взяти до уваги посилання позивача на відсутність згоди органу опіки та піклування при здійсненні реєстрації права власності за Банком.

Крім того, суд не може взяти до уваги посилання позивача щодо відсутності оцінки вартості квартири при вчиненні реєстраційних дій, оскільки такий документ не є обов`язковим при проведенні реєстрації права власності. В той же час, як вбачається, Банк замовив оцінку та згідно з Висновком про незалежну оцінку нерухомого майна, станом на 13.09.2019 року вартість квартири АДРЕСА_1 становить 113 168,00 доларів США або 2 821 085,00 грн. без ПДВ.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Так, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-81, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 , що діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Акціонерного товариства «Альфа - Банк», Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Саваріної Олени Сергіївни, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про скасування рішення державного реєстратора- відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19 липня 2022 року

Суддя: Н.Г. Притула