Справа № 346/6428/21
Провадження № 2/346/489/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Рокіщук Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй належить 1/2 (одна друга) частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Інша 1/2 (одна друга) частка цього майна належала за життя матері позивача ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Це господарство відносилося до колгоспного двору, головою якого була мати позивача. Станом на 01.07.1990 року в цьому господарстві було зареєстроване місце проживання вказаної голови колгоспного двору, її дочки та онука (відповідачів).

Мати залишила заповіт, згідно з яким належну їй вказану частку зазначеного будинковолодіння вона заповіла позивачу.

Позивач також стверджує, що відповідачі на свої частки у даному майні не претендують та не заперечують, щоб право власності на 1/2 (одну другу) часткуданого майна було визнане за позивачем.

З метою оформлення своїх прав на вказану частку позивач звернулася до державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Мануляк І.В. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Однак, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі зазначеного свідоцтва, оскільки право власності на це майно зареєстроване за померлою головою колгоспного двору, частки голови та членів цього двору у його майні не виділено. В зв`язку з цим позивачу рекомендовано звернутися з позовом про визнання права власності на дане майно в порядку спадкування.

Тому позивач просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/2 (одну другу) частку вказаного будинковолодіння.

Позивач в судове засідання не з`явилася, 09.02.2022 року її представник, адвокат Ілюк О.В. подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити в її та позивача відсутності (а.с.52).

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, 09.02.2022 р. подали до суду письмові заяви від 28.12.2021 року, в яких вказують про визнання позову та просять розгляд справи проводити у їх відсутності (а.с.50. 51).

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Відповідно до даних свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 15.09.1999 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Матеївці Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №18 від 15.09.1999 р. (а.с.36).

Відповідно до даних довідки №698, виданої 16.11.2021 р. виконкомом Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, господарство, що за адресою: АДРЕСА_1 , відносилося до колгоспного двору. Станом на 01.07.1990 року у цьому будинку було зареєстроване місце проживання: голови домогосподарства ОСОБА_4 , 1920 р.н. , а також відповідачів як її дочки та онука.

На час смерті ОСОБА_4 у цьому будинку не було зареєстроване місце проживання інших осіб.

Заповіт від імені ОСОБА_4 , посвідчений виконкомом Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 05.09.1994 р., реєстровий №5, не змінювався і не скасовувався (а.с34).

Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів та технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлених Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 18.08. та 10.09.2021 р. відповідно, спадкове нерухоме майно складається із: житлового будинку «А», загальною площею 268, 4 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м.; стодоли «Б»; стайні - «В»; сараю - «Г»; вбиральні «Д»; криниці «№.1»; огорожі - №2-5»; замощення - «І». Житловий будинок збудовано у 1973 р. Право спільної часткової власності на це майно зареєстроване за позивачем та за вказаною головою колгоспного двору ОСОБА_4 в рівних частках, а саме по 1/2 (одній другій), на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 18.06.1990 р. виконкомом Коломийської районної Ради народних депутатів на підставі рішення № 124 від 13.06.1990 р. (а.с.9-12).

Належність позивачу вказаної частки також стверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.12.2021 року (а.с.8).

Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 05.09.1994 р., реєстровий №5, ОСОБА_4 заповіла належні їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_2 , своїй дочці ОСОБА_1 , тобто позивачу (а.с.37).

Судом встановлено, що з метою оформлення прав спадщину за законом після смерті своєї матері позивач звернулася з відповідною заявою до вищевказаної державного нотаріуса, яка постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.11.2021 р. рекомендувала позивачу звернутися з відповідним позовом, оскільки право власності зареєстроване за померлою матір`ю позивача як за головою колгоспного двору, частки голови та членів цього двору у його майні не виділено (а.с.41).

Відповідно до положень п.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 р.), які підлягають застосуванню в даних правовідносинах, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно з роз`ясненнями, наданими в підпунктах «а», «б» п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 р. №20, положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його

майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 392 цього Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому суд бере до уваги, що відповідачі як члени цього двору не витребували свої частки у цьому майні, хоча відповідач ОСОБА_2 як дочка померлої ОСОБА_4 26.09.2017 року зверталася до вищевказаної державного нотаріуса із заявою №805 про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка складається із зазначеного будинковолодіння, вказавши, що прийняла цю спадщину (а.с.61). Однак, враховуючи згоду цієї відповідача на визнання за позивачем права власності на всю частку, належну голові колгоспного двору та відповідачам, суд вважає, що ця відповідач не претендує на частку у цьому майні на час розгляду даної справи.

Тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в порядку спадкування за позивачем як за єдиною спадкоємцем за законом і за заповітом, яка претендує на вказану частку нерухомого майна колишнього колгоспного двору, права власності на цю частку.

Отже, позов слід задовольнити.

На підставі наведеного, ст.549 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 392, 1261, 1296 ЦК України, ст.ст.206, 263-265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , уродженкою та жителькою АДРЕСА_2 , право власності на будинковолодіння, яке складається із:

житлового будинку «А», загальною площею 268, 4 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м.; стодоли «Б»; стайні - «В»; сараю - «Г»; вбиральні «Д»; криниці «№.1»; огорожі - №2-5»; замощення - «І». що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.07.2022 року.

Суддя Калинюк О. П

Суддя Калинюк О. П.