Провадження № 6/712/101/22
Справа № 712/7590/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі НАГАЄВСЬКІЙ В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, посилаючись на те, що 13 травня 2014 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 31423193 щодо виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2012 року № 2-3587 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 22 226 грн. 55 коп.

В межах даного виконавчого провадження задоволено подання державного виконавця та ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 травня 2014 року тимчасово обмежено його право виїзду за межі України до повного виконання своїх зобов`язань перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 22 226 грн. 55 коп.

Відповідно до листа Центрального відділу ДВС у м. Черкаси від 01 червня 2022 року усі виконавчі провадження, що перебували на виконанні відносно нього закінчені, зокрема, і щодо виконання виконавчого листа № 2-3587 від 11.01.2012 року, закінчене 24 квітня 2017 року.

Вважає, що вказана ухвала підлягає скасуванню, оскільки на даний час виконавче провадження по виконанню вище вказаного судового рішення завершене, а тому відпала необхідність у забороні виїзду за кордон.

У зв`язку з цим просить скасувати заходи забезпечення примусового виконання рішення суду шляхом скасування тимчасового обмеження в праві виїзду за кордон.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити.

Державний виконавець в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував та просив у її задоволенні відмовити.

Представник стягувача АТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні просив у задоволенні заяви відмовити, оскільки боржником заборгованість в повному обсязі не погашена.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали заяви, та справи за поданням ДВС про тимчасове обмеження (провадження 6/712/1314/14) встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства, Конституцією України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. А саме, пунктами 2 та 5 ч.1 ст. 6 вище зазначеного закону передбачено якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України. Та якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1-3, 5 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Судом встановлено, що на виконанні в Центральному відділі ДВС Черкаського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 31423193 щодо виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2012 року № 2-3587 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 22 226 грн. 55 коп. Виконавче провадження відкрито 23 лютого 2012 року.

В межах даного виконавчого провадження задоволено подання державного виконавця та ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 травня 2014 року тимчасово обмежено право виїзду ОСОБА_2 за межі України до повного виконання своїх зобов`язань перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 22 226 грн. 55 коп.

24 квітня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до листа Центрального відділу ДВС у м. Черкаси від 01 червня 2022 року усі виконавчі провадження, що перебували на виконанні відносно ОСОБА_2 закінчені, зокрема, і щодо виконання виконавчого листа № 2-3587 від 11.01.2012 року, закінчене 24 квітня 2017 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_2 звертаючись до суду із заявою відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України, просить скасувати застосовані обмеження. В обґрунтування заяви посилається на те, що на даний час виконавче провадження по виконанню вище вказаного судового рішення завершене, а тому відпала необхідність у забороні виїзду за кордон.

Однак, суд звертає увагу на те, що скасування застосованих обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування. Виконання вказаного судового рішення, є стадією судового розгляду, та має пріоритет над окремими правами сторін.

Так, відповідно до пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Отже, чинним законодавством передбачено, що скасування вжитих виконавцем заходів щодо виконання рішення суду відбувається лише у випадку, коли відбувається повернення виконавчого документу до суду, який його видав.

При цьому, судом встановлено, що рішення суду боржником в повному обсязі не виконано, що ним також в судовому засіданні не оспорювалося.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що на даний час немає підстав для скасування обмежувальних заходів, оскільки виконання зобов`язань щодо сплати боргу боржником не виконані. Відтак, суд вбачає даний захід єдиним ефективним у виконанні рішення суду.

Відповідно до частини 8 ст.441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 258 260, 268, 441 ЦПК України, ст.. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст ухвали складено 15 серпня 2022 року.