Справа № 562/1898/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2022 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області у складі: головуючого судді Ковалика Ю.А., при секретарі Дацишиній Р.В., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_5 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить житловим будинком АДРЕСА_1 (далі - житловий будинок). У вказаному житловому будинку зареєстроване місце проживання його сина - ОСОБА_3 , який у травні 1994 року забрав свої речі та переїхав на постійне місце проживання до своєї дружини ОСОБА_6 у село Богдашів.

Внаслідок реєстрації місця проживання відповідача у житловому будинку, позивач несе додаткові витрати по оплаті комунальних платежів, не дозволяє отримувати субсидію, перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним йому майном, тому позивач змушений звертатися до суду.

Ухвалою суду від 09.09.2022 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У письмових поясненнях від 01.11.2022 представник відповідача - адвокат Цісар І.В. просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що відповідач зареєстрований та проживає у вказаному житловому будинку протягом всього свого життя. Відповідач доглядав свою матір ОСОБА_7 , до моменту її смерті у 2008 році, яка проживала у житловому будинку АДРЕСА_1 , частково зробив у будинку ремонт, вів домашнє господарство, обробляв присадибну ділянку. За погодженням з батьком, закупив будівельні матеріали для проведення капітального ремонту будинку.

Ухвалою суду від 02.11.2022 зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням повернуто відповідачеві.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 , представник позивача - адвокат ПрокопчукМ.В. підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 , представник відповідача - адвокат Цісар І.В. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог. Крім того, відповідач повідомив, що протягом останніх двох років проживав в АДРЕСА_2 . Має у власності житловий будинок АДРЕСА_3 .

Свідок ОСОБА_8 надала показання, згідно яких є сусідкою позивача, відповідач після одруження у дев`яностих роках переїхав проживати до своєї дружини в с. Богдашів. Відповідач має інший будинок в АДРЕСА_3 .

Свідок ОСОБА_9 надав показання, згідно яких є сусідом позивача, який йому скаржився, що син - ОСОБА_3 не допомагає. Відповідач не проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 не менше 10 років. За два останніх роки бачив відповідача близько двох разів.

Свідок ОСОБА_10 надала показання, згідно яких є сусідкою позивача. Відповідач постійно проживає у своєї дружини в с. Богдашів. Відповідач приїздив до позивача та допомагав йому по господарству.

Свідок ОСОБА_11 надала показання, згідно яких є сусідкою позивача. Після одруження у 1995 році, відповідач переїхав проживати до дружини в с. Богдашів. Добре пам`ятає 1995 рік, оскільки в цей рік теж одружувалася. Відповідач привозив до батька будівельні матеріали та в одній кімнаті зробив ремонт. Після конфлікту з батьком вивіз будівельні матеріали. Відповідач приїздив до позивача та допомагав йому по господарству.

Свідок ОСОБА_12 надала показання, згідно яких є сусідкою позивача. Відповідач близько двадцяти останніх років не проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 . Відповідач робив ремонт в одній з кімнат вказаного будинку. Після конфлікту з батьком, відповідач забрав будівельні матеріали. Відповідач приїздив до позивача та допомагав йому по господарству.

Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності належить позивачу, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 04.01.2003.

У вказаному житловому будинку зареєстрований син позивача - відповідач ОСОБА_3 , що підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 25.08.2022.

Згідно відомостей з довідки виданої П`ятигірським старостинським округом Здолбунівської міської ради Рівненської області від 01.09.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , а фактично проживає без реєстрації в АДРЕСА_2 .

Листом від 17.10.2022, П`ятигірський старостинський округ Здолбунівської міської ради Рівненської області повідомляє про те, що згідно погосподарської книги с. П`ятигори за ОСОБА_3 рахується будинок за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідач не проживав у житловому будинку АДРЕСА_1 понад один рік, що підтверджується поясненнями сторін, показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , даними довідки 01.09.2022, які в судовому засіданні не були спростовані.

Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що він був відсутній, тобто не проживав у вказаному житлі без поважних причин понад один рік.

В судових засіданнях сторонам роз`яснено обов`язок, що за правилами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, відповідач є власником житлового будинку АДРЕСА_3 та постійно проживає в АДРЕСА_2 .

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік за попереднім місцем проживання, а також відсутність поважних причин не проживання за адресою такого житлового приміщення.

Члени сім`ї власника житлового приміщення не мають права власності на житло, в якому вони проживають, що суттєво відрізняє їхній правовий статус від правового статусу власника такого приміщення, унеможливлюючи, зокрема, право розпорядження цим майном. Разом із тим їм належить право використовувати приміщення для проживання, яке, за своєю правовою природою, є сервітутним правом, тобто правом користування чужим майном (ст. 405 ЦК України). Проте, таке право зберігається виключно у разі його реалізації, тому що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, ОСОБА_3 протягом тривалого часу не реалізовував своє право на житло та не довів належними, допустимими, достатніми і достовірними доказами (ст.77-80 ЦПК України) існування у нього перешкод протягом цього періоду для проживання у спірному будинку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_5 , місце проживання: будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складене 14 листопада 2022 року.

Суддя: Ю.А. Ковалик