справа № 388/793/22
провадження № 2/388/323/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2022м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Кнурова О.А.,

при секретарі судового засідання Кіцану Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача ДП «Дирекція КГЗКОР» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якому (позові) просив:

- стягнути з ДП «Дирекція КГЗКОР» на його користь заборгованість із заробітної плати у розмірі 32933,46 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день ухвалення рішення суду у розмірі 38009,00 грн., а всього 70942,46 грн. та всі судові витрати;

- витребувати у ДП «Дирекція КГЗКОР» відомості про розмір нарахованої та не виплаченої заробітної плати та інші належні суми при його звільненні та відомості про його середньомісячний заробіток за останні два місяці із зазначенням розміру середньоденної заробітної плати;

- справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебував з відповідачем у трудових правовідносинах з 08.04.1986 по 05.04.2022. На час звільнення з підприємства йому заробітна плата за січень - квітень 2022 року нараховувалась, але її виплата не здійснювалась, у наслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі у розмірі 32933,46 грн., а саме: січень 2022 року - 6175,38 грн.; лютий 2022 року - 6271,95 грн.; березень 2022 року - 6579,03 грн.; квітень 2022 року - 13907,10 грн. Зазначив, що його середньоденний заробіток складає 380,09 грн., а отже середній заробіток, який відповідач повинен йому виплатити за затримку розрахунку при звільненні, дорівнює множенню середньоденного заробітку на кількість робочих днів, починаючи з 05.04.2022 по день ухвалення рішення.

Ухвалою від 12.07.2022 зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом з постановленням здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначено судове засідання.

Крім того, зазначеною ухвалою було витребувано у витребувати у ДП «Дирекція КГЗКОР» відомості про розмір нарахованої та не виплаченої заробітної плати та інших належних сум при звільненні позивача та відомості про його середньомісячний заробіток за останні два місяці із зазначенням розміру середньоденної заробітної плати.

Копія зазначеної ухвали з додатками отримана відповідача 19.07.2022, що підтверджується підписом представника останнього у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи.

Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду надходив.

Витребувані судом докази відповідач не надав.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи та відсутності позивача та його представника. Просив позовні вимоги задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач, якого про дату, час і місце розгляду справи, було повідомлено належним чином засобами поштового зв`язку, що підтверджується підписом представника останнього у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи, - участь у судовому засіданні свого представника не забезпечив, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, - суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності сторін та їх представників на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи та заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини.

Відповідно до даних трудової книжки, заведеної на ім`я ОСОБА_1 , останній працював на ДП «Дирекція КГЗКОР» та наказом керівника ДП «Дирекція КГЗКОР» від 31.03.2022 був звільнений з роботи з 05.04.2022 у зв`язку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно з довідкою по заробітній платі ОСОБА_1 таб. № 414 про суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати останньому було нараховано до виплати з урахуванням утриманих податків й інших обов`язкових платежів 32933,46 грн., з яких: за січень 2022 - 6175,38 грн., за лютий 2022 року - 6271,95 грн., за березень 2022 року - 6579,03 грн., за квітень 2022 року - 13907,10 грн. з урахуванням доплат та компенсацій.

Згідно з даними відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 06.07.2022 ОСОБА_1 нараховано ДП «Дирекція КГЗКОР», але не виплачено та не утримано податку: за січень 2022 - 7671,28 грн., за лютий 2022 року - 7791,25 грн., за березень 2022 року - 8172,71 грн.

Таким чином, нарахована, але не виплачена ДП «Дирекція КГЗКОР» ОСОБА_1 заробітна плата з урахуванням доплат та компенсацій після утримання податків і зборів становить: за січень 2022 - 6175,38 грн., за лютий 2022 року - 6271,95 грн., за березень 2022 року - 6579,03 грн., за квітень 2022 року - 13907,10 грн., а всього 32933,46 грн.

За наведених вихідних даних - розміру заробітної плати ОСОБА_1 за останні два місяці, що передували звільненню (лютий 2022 року - 7791,25 грн., березень 2022 року - 8172,71 грн.) та кількості робочих днів за цей період (лютий 2022 року - 20 днів, березень 2022 року - 22 дні) розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 становить 380,09 грн. виходячи із розрахунку: 7791,25 грн. + 8172,71 грн. / 42.

Вищевказані, встановленні судом обставини справи сторони не заперечували та на їх спростування доказів не надавали.

З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке.

Згідно з положеннями ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до умов ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Окрім зазначеного судом відзначається, що згідно з правовим висновком Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (Постанова Верховного Суду України від 03.07.2013 у справі № 6-60цс133), - відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Таким чином, суд констатує наявність вини роботодавця - відповідача ДП «Дирекція КГЗКОР» у невиплаті належних звільненому працівникові - позивачу ОСОБА_1 коштів у день його звільнення 05.04.2022, що також свідчить про наявність у відповідача обов`язку по виплаті останньому середнього заробітку за весь час затримки, а саме, враховуючи, що станом на час розгляду справи такі виплати відповідачем не проведено, - по день ухвалення даного рішення.

Здійснення розрахунків середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, у редакції постанови КМ України від 09.12.2020 № 1213 (далі - Порядок).

Так, абз. 3 п. 2 Порядку встановлено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до абз. 1 п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

За таких, встановлених судом обставин справи, враховуючи, що строк затримки виплати належних ОСОБА_1 при звільненні сум, з урахуванням дати звільнення - 05.04.2022, не проведення розрахунку на день ухвалення даного рішення 10.08.2022, - становить - 91 день (з урахуванням ч. 6 ст. 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах військового часу», яким зупинена дія ст. 73 КЗпП України щодо визначення святкових і неробочих днів), що з урахуванням розміру його середньоденної заробітної плата - 380,09 грн. свідчить про те, що розмір середнього заробітку останнього за вказаний період становить 34588,19 грн., що у свою чергу не відповідає розрахунку наведеному позивачем у позовній заяві, де ним визначено розмір середнього заробітку за період невиплати заробітної плати у розмірі 38009,00 грн.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги, нарахування, але не виплату позивачу при звільненні 05.04.2022 відповідачем з його вини заробітної плати з урахуванням доплат та компенсацій після утримання податків й інших обов`язкових платежів у розмірі 32933,46 грн. та не проведення відповідачем розрахунку з позивачем з дати звільнення - 05.04.2022 по день ухвалення даного рішення 10.08.2022, - на підставі чого суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими та доведеними, а тому такі вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведених вище розрахунків суду, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів фізичної особи.

Питання розподілу судових витрат у частині витрат по сплаті судового збору слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, - на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено частково та беручи до уваги, що позивача звільнено від сплати судового збору, - на підставі чого суд дійшов висновку, що судовий збір, який у даній справі відповідно до положень п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 992,40 грн., які слід стягнути з відповідача у дохід держави.

Керуючись статтями 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 281-284, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» на користь ОСОБА_1 67521 (шістдесят сім тисяч п`ятсот двадцять один) грн. 65 коп., з яких:

- нарахована, але не виплачена при звільненні заробітна плата за період роботи січень - квітень 2022 року з урахуванням доплат та компенсацій після утримання податків й інших обов`язкових платежів у розмірі 32933 (тридцять дві тисячі дев`ятсот тридцять три) грн. 46 коп.;

- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.04.2022 по 10.08.2022 включно у розмірі 34588 (тридцять чотири тисячі п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 19 коп.

Стягнути з державного підприємства «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» у дохід держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто два) грн. 40 коп.

У задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду безпосередньо або через Долинський районний суд Кіровоградської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено у силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач - державне підприємство «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд», місцезнаходження: проммайданчик ДП «Дирекція КГЗКОР», м. Долинська, Кіровоградська область, .

Суддя О.А. Кнуров