Справа № 465/6496/19 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/1878/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
У Х В А Л А

судового засідання

31 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Шеремети Н.Я., Цяцяка Р.П.,

при секретарі Ждан К.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддям Мельничук О.Я. та Шереметі Н.О. від розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Відділ «Служби у справах дітей» Личаківського району управління «Служби у справах дітей Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визначення місця проживання дітей, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Відділ «Служби у справах дітей» Личаківського району управління «Служби у справах дітей Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, про визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В :

28 жовтня 2022 року ОСОБА_1 заявила суддям Мельничук О.Я. та Шереметі Н.О. відвід з тих підстав, що у неї є сумніви в їх неупередженості та об`єктивності під час розгляду даної справи. Окрім цього, звертає увагу, що згадані судді вже брали участь у розгляді даної справи за її апеляційною скаргою на ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 03 грудня 2021 року про відмову у забезпеченні позову, у задоволенні якої їй було відмовлено, чим фактично її було позбавлено можливості на побачення та спілкування з сином до завершення розгляду справи. Вважає, що судді Мельничук О.Я. та Шеремета Н.О. мають наперед сформовану суб`єктивну позицію у даній справі, яка полягає у негативній критичній оцінці її особи, як сторони у справі та наданні переваги іншій стороні.

Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заявленого відводу, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід суддям Мельничук О.Я. та Шереметі Н.О. не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст.37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною 4 статті 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (заява № 33958/96) та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02).

Із змісту рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (Заява N 33949/02) від 9 листопада 2006 року вбачається: «52. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки голови В.Л.Г, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58)».

Відповідно до статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» в контексті ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці.

Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Крім того апеляційний суд зазначає, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Перевіряючи заяву про відвід в контексті наведених у ній доводів та враховуючи згадані вимоги закону, суд вважає відсутніми підстави для задоволення відводу суддям Мельничук О.Я. та Шереметі Н.О.

З огляду на наведені вище норми процесуального закону, обставини, викладені ОСОБА_1 в заяві про відвід, не можуть бути підставою для відводу судді, а докази, які б підтверджували необ`єктивність та упередженість суддів Мельничук О.Я. та Шеремети Н.О. в розгляді даної справи, відсутні.

Таким чином, доводи заяви ОСОБА_1 про відвід суддям Мельничук О.Я. та Шереметі Н.О. не знайшли свого підтвердження та є її суб"єктивною думкою.

Враховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу суддям Мельничук О.Я. та Шереметі Н.О., питання про відвід судді у відповідності до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відвід, заявлений ОСОБА_1 суддям Мельничук О.Я. та Шереметі Н.О. від участі у розгляді даної справи - визнати необгрунтованим.

Вирішення питання про відвід суддям Мельничук О.Я. та Шереметі Н.О. передати на розгляд іншого судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, призначення якого провести в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.О. Шеремета

Р.П. Цяцяк