Номер провадження: 22-ц/813/193/22
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2020 року по цивільній справі за клопотанням ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 , у якій позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №258/07ф від 14.08.2007 року в розмірі 4951031,19 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 90972,28 дол. США; відсотків за користування кредитом 107278,03 дол. США; разом 198250,31 дол. США (в еквіваленті по курсу НБУ 22.039591 за 1 дол. США на 29.07.2015 року заборгованість по тілу кредит та відсотках становить 4369355,75 грн.) та 581675,44 грн., що складається з комісії за РО-0,00 грн.; неустойки за несвоєчасне погашення кредиту - 581675,44 грн. звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом Іпотечного договору від 14.08.2007 року, який укладений між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. та зареєстровано в реєстрі за №7296, а саме: ізольовану квартиру під номером « АДРЕСА_1 , загальною площею 67,00 кв.м., житловою площею 38,3 кв.м., шляхом продажу квартири позивачем від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною 1325900,00 грн. визначеною оцінювачем в звіті про експертну незалежну оцінку майна.

11 лютого 2019 року зв`язку з закінченням повноважень судді Бойчука А.Ю. визначено, що розгляд цієї справи здійснюватиме суддя Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л.С.

02 грудня 2019 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки, залишено без розгляду через повторну неявку позивача у судове засідання (т.3, а.с.212-213)

09 грудня 2019 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гнатенко А.В. про розподіл судових витрат у справі №522/18155/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 , про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки, який ухвалою Приморського районного суду від 02.12.2019 року було залишено без розгляду (т.3, а.с.215)

13 грудня 2019 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси суддя Єршова Л.С.) заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гнатенко А.В. про розподіл судових витрат, повернуто заявнику. Роз`яснено заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (т.3, а.с.224-225).

09 червня 2020 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 просив скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2019 року, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

12 жовтня 2020 року постановою Одеського апеляційного суду (головуючий-суддя Сегеда С.М., судді: Гірняк Л.А., Комлева О.С.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 адвоката Афтеній А.В. задоволено. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2019 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.4, а.с.61-65).

12 листопада 2020 року додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Бондар В.Я.) клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 про розподіл судових витрат залишено без задоволення (т.4, а.с.76-77).

09 грудня 2020 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку направлено через Приморський районний суд м. Одеси апеляційну скаргу на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2020 року. Оскаржуване рішення апелянт вважає таким, що прийняте без дослідження усіх доказів, із порушенням норм процесуального права та таким, що підлягає скасуванню. Апелянт зазначає, що під час ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції не врахував ту обставину, що позивач здійснював необґрунтовані дії по справі, адже суд в ухвалі від 02.12.2019 року зробив висновок, що хоча позивач був повідомлений про необхідність з`явлення до судового засідання та про дату, час та місце судового розгляду справи належним чином, але про свою неявку та її поважність не повідомив суд. Також апелянт зазначає, що судовий процес за позовом ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» тривав понад чотири роки та був завершений внаслідок або легковажного ставлення позивача до судового процесу або внаслідок втрати ним інтересу до справи. Апелянт звертає увагу на те, що аналогічний позов банком не подано, а між сторонами станом на теперішній час так і не було досягнуто згоди щодо позасудового вирішення справи. Апелянт посилається на ч.5 ст.142 ЦПК України та зазначає, що у разі закриття провадження по справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Апелянт вважає, що дії позивача були недобросовісними, оскільки крім випадків неявки, позивач безліч разів не з`являвся в судове засідання без повідомлення причин і через це засідання відкладали, що на думку апелянта було затягуванням розгляду справи. Апелянт зазначає, що дії позивача та тривалий розгляд справи, що тривав з 2015 року призвели до знаходження апелянта у стані правової невизначеності, що призвело до втрат свого часу та значних коштів на правову допомогу. Апелянт посилається на постанову Верховного Суду від 20.12.2019 року по справі №240/6150/18 та зазначає, що в даній постанові Верховний Суд прийшов до висновку про те, що судовий збір не підлягає сплаті у разі оскарження додаткового судового рішення щодо вирішення питання про право або вирішення питання розподілу судових витрат. Апелянт просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2020 року та ухвалити нове, яким покласти понесені ОСОБА_1 судові витрати в суді першої інстанції на позивача (т.4, а.с.79-89).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджених суддів), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Учасники провадження про дату, час, місце та порядок розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за відсутності або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції до суду не подавали. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. При цьому, апеляційний суд враховує, що справа тривалий час перебуває на розгляді в проваджені судів та сторони були забезпечені повним обсягом процесуальних прав на подання додаткових пояснень, клопотань тощо по суті справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача не наведено обставин та не надано на їх підтвердження доказів, які б свідчили про необґрунтованість дій позивача по справі, що зумовили понесення відповідачем заявлених до стягнення витрат, що виключає можливість для задоволення заяви про їх компенсацію із застосуванням ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та звертає увагу на наступне.

21.08.2015 ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

02.12.2019 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси позову був залишений без розгляду в зв`язку з повторною неявною належним чином повідомленого позивача.

Вказана ухвала оскаржувалась до суду апеляційної інстанції, однак апеляційне провадження в справі було закрито в зв`язку з відмовою апелянта ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» від своєї апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За ч. 6 цієї статті у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача (пункт 38 Постанови Пленуму ВССУ №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014).

Неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується (постанова КЦС ВС від 28.01.2019 в справі № 619/1146/17)

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суду має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необгрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується. Добросовісні дії позивачів, спрямовані на захист їх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист (постанова КЦС ВС від 12.11.2020 в справі № 359/9512/17, на яку посилався апелянт в своїй скарзі).

За обставинами даної справи позивач звертався до суду з клопотаннями, зокрема про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції (т. 3, а.с. 135), про відкладення розгляду справи 13.06.2019 (т. 3, а.с. 182-184) тощо. Також представник позивача брав участь в судових засіданнях, в тому числі 30.05.2019 (т. 3, а.с. 175-176).

Тобто, позивач приймав участь в справі, займав відповідну процесуальну позицію щодо спору, заявляв клопотання тощо. Вказані обставини не свідчать про необґрунтованість дій позивача. Доказів на підтвердження існування свідомих недобросовісних дій, фактів зловживання позивачем процесуальними правами відповідач до суду не надав, з огляду на що вимоги відповідача про компенсацію витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню.

Доводи апелянта щодо затягування позивачем розгляду справи та умисного ухилення від відвідування судових засідань відхиляються апеляційним судом, оскільки в звіті про надання адвокатських послуг відсутні відомості про оплату послуг адвокату за судові засідання, які фактично не відбулись. З огляду на вище наведене в сукупності, оскільки апелянт не спростував висновків суду першої інстанції та не навів достатні переконливі аргументи з наданням відповідних доказів наявності необґрунтованих, свідомих недобросовісних дій та факту зловживання правами позивача, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване додаткове рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький