Справа №: 398/2637/22
провадження №: 2-о/398/141/22
УХВАЛА

Іменем України

"16" серпня 2022 р. місто Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі судді Демченко І.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Державне підприємство «Артемсіль», Олександрійський міськрайонний центр зайнятості про встановлення факту припинення трудових правовідносин,-

ВСТАНОВИВ:

16.08.2022 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник просить суд встановити факт припинення трудових відносин між ОСОБА_1 та Державним підприємством «Артемсіль».

Як вбачається із змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник зазначає, що вона є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України. Зазначає, що до початку проведення антитерористичної операції він перебував у трудових відносинах з ДП «Артемсіль» та працював на посаді машиніста самохідних установок. Зазначає, що з метою припинення трудових відносин ним 26.07.2022 року було направлено письмову заяву про припинення між ним та ДП «Артемсіль» трудових відносин, але по цей час трудові відносини не розірвано. Встановлення факту припинення трудових відносин необхідно заявнику для подальшої реалізації його права на постановки на облік та подальшого працевлаштування.

Вирішуючи питання відкриття провадження у даній справі суддя дійшов наступних висновків.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до приписів частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Частиною першою статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

При цьому, частиною 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, обов`язковою умовою розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження є те, що встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд зазначає, що термін "припинення трудового договору" є найбільш широким за об`ємом і охоплює всі випадки закінчення дії трудового договору, в тому числі за угодою сторін, внаслідок вибуття зі складу підприємства в зв`язку зі смертю та ін. Розірвання трудового договору торкається лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін.

Припинення трудового договору є правомірним лише за наявності наступних умов: 1) за передбаченими у законі підставами припинення трудового договору; 2) з дотриманням певного порядку звільнення за конкретною підставою; 3) є юридичний факт щодо припинення трудових правовідносин (розпорядження власника, заява працівника, відповідний акт третьої сторони - суду, військкомату).

Підставами припинення трудового договору є такі обставини, які визначаються законом як юридичні факти для припинення трудового договору.

Трудове законодавство України передбачає єдині загальні підстави припинення трудового договору (ст.36 КЗпП). Для деяких категорій працівників у законодавстві встановлений і ряд додаткових підстав (статті 37, 41 КЗпПта інші законодавчі акти).

При звільненні працівника в трудову книжку повинні вноситися записи про причини (підстави) звільнення відповідно до формулювання їх у законодавстві і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Всі підстави припинення трудового договору можна класифікувати в залежності від двох критеріїв: 1) виду юридичного факту, який є причиною припинення; 2) волевиявлення яких саме суб`єктів спричинило припинення трудового договору.

За першим критерієм розрізняється припинення трудового договору в зв`язку з певними подіями (закінчення строку договору, смерть працівника), а за другим - у зв`язку з певними юридичними діями: взаємне волевиявлення сторін; ініціатива працівника; ініціатива власника або уповноваженого ним органу; ініціатива третіх осіб, які не є стороною трудового договору; порушення правил прийому на роботу.

Таким чином, припинення трудових відносин має виражатись у певній юридичній формі.

Існування між заявником та роботодавцем трудових правовідносин, підтверджується наданою заявником копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , та обумовлює існування спору про право продовження трудового договору чи його розірвання.

Припинення трудового договору має певні правові наслідки, породжує права та обов`язки, як для працівника, так і роботодавця, зокрема матиме місце спір щодо дати такого припинення, проведення розрахунків тощо.

Окрім того, встановлення факту припинення трудових відносин є підставою для нарахування, в тому числі, допомоги по безробіттю згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

В даному випадку, звернувшись до суду із заявою про встановлення факту припинення трудових відносин, заявник зазначив, що він не може належним чином оформити припинення трудових відносин, в трудовій книжці не зазначено про його звільнення. Тобто, із змісту заяви вбачається, що між заявником та ДП «Артемсіль» існує спір щодо припинення трудових відносин, спонукання внести запис до трудової книжки про звільнення, тобто трудовий спір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 03.05.2018 справа №235/3754/17.

За таких обставин в порядку окремого провадження може бути встановлений лише певний факт, не пов`язаний із наступним вирішенням спору, а із заяви ОСОБА_1 , про встановлення факту припинення трудових відносин, вбачається спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження.

Відповідно до абзацу 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Державне підприємство «Артемсіль», Олександрійський міськрайонний центр зайнятості про встановлення факту припинення трудових правовідносин, роз`яснивши заявнику його право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. 293, 294, 315, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Державне підприємство «Артемсіль», Олександрійський міськрайонний центр зайнятості про встановлення факту припинення трудових правовідносин.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Олександрійського

міськрайонного суду

Кіровоградської області І.М.Демченко