Справа № 195/587/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
19.07.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Кондус Л.А., при секретарі - Дєєвої Ю.С.
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування.
Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 мала місце дорожньо-транспортна пригода, де водій ОСОБА_2 , керуючи автопоїздом у складі вантажного спеціалізованого контейнеровоза DAF XF460 FAR, д.н.з НОМЕР_1 , та причіпу спеціалізованого контейнеровоза KRONE AZ, д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись в напрямку с. Червоне поле, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . В результаті ДТП ОСОБА_3 загинув.
Відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» за полісом ЕР206257677.
Позивач через свого представника ТОВ «ЮК «Відшкодування» звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.
Листом від 01.02.2022 відповідач повідомив, що розгляд заяви про виплату страхового відшкодування зупинено, оскільки відповідач не має документального підтвердження того, що по справі завершено кримінальне провадження, що позивач сприймає за відмову у виплаті страхового відшкодування.
15.02.2022 відповідачу надіслано чеки про витрати на поховання.
Станом на 10.05.2022 досудове розслідування не завершено.
Позивач вважає відмову відповідача щодо виплати страхового відшкодування у повному обсязі безпідставною та такою, що грубо порушує права позивача на відшкодування шкоди, передбаченої Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Загальний розмір відшкодування для позивача становить: 78 000,00 грн. - відшкодування моральної шкоди; 7 600,00 грн. - витрати, понесені на поховання.
Представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, при цьому наполягають на позовних вимогах та проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов або будь-яких доказів до суду не надав.
Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження , суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження наданими позивачем доказами, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини, з яких судом встановлено наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_2 мала місце дорожньо-транспортна пригода, де водій ОСОБА_2 , керуючи автопоїздом у складі вантажного спеціалізованого контейнеровоза DAF XF460 FAR, д.н.з НОМЕР_1 , та причіпу спеціалізованого контейнеровоза KRONE AZ, д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись в напрямку с. Червоне поле автодорогою Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . В результаті ДТП ОСОБА_3 загинув, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12).
Відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» за полісом ЕР206257677.
Листом від 01.02.2022 відповідач повідомив, що розгляд заяви про виплату страхового відшкодування зупинено, оскільки відповідач не має документального підтвердження того, що по справі завершено кримінальне провадження, що позивач сприймає за відмову у виплаті страхового відшкодування (а.с.36-37).
15.02.2022 відповідачу надіслано чеки про витрати на поховання (а.с.38-39).
Станом на 10.05.2022 досудове розслідування не завершено.
Позивач у справі, ОСОБА_1 , надала суду докази на підтвердження родинних відносин із загиблим ОСОБА_3 , а саме: копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 , де ОСОБА_5 зазначено батьком (а.с.14), копію свідоцтва про укладення шлюбу, де зазначена, що позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище " ОСОБА_6 " на ОСОБА_7 " (а.с.15).
До матеріалів справи позивачем також долучено документи на підтвердження відмови від своїх часток страхового відшкодування на користь позивача від ОСОБА_8 ,(а.с.24), ОСОБА_9 (а.с.28), ОСОБА_10 (а.с. 35).
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно- правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004року № 1961-IV «Про обов 'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).
Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення сраховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Тобто з матеріалів справи вбачається, що заява про виплату страхового відшкодування була подана.
Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.
Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.
Статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації.
Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.
Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Згідно п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Окрім цього, відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності.
Цивільно-правова відповідальність потерпілого не була і не може бути застрахована відповідно до вимог Закону.
Пішохід не є джерелом підвищеної небезпеки, а наявність чи відсутність вини пішохода у настанні ДТП не може бути підставою для покладення на нього зобов`язання із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.
Законом гарантовано потерпілому виплату відповідного розміру відшкодування за шкоду, заподіяну його здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу, який він має право отримати від страховика забезпеченого транспортного засобу, незалежно від вини потерпілого, якщо не встановлено, що шкода завдана внаслідок його умислу або непереборної сили, чого за обставин цієї справи не встановлено.
Відповідно до ст. 27.3 Закону Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Відповідно до ст. 27.4. Закону Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плату місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 грудня 2021 року становить 6 500,00 грн.
Загальний розмір відшкодування для позивача становить:
- 78 000,00 грн. - відшкодування моральної шкоди;
- 7 600,00 грн. - витрати, понесені на поховання.
Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відсутність у матеріалах справи доказів притягнення винної особи до кримінальної відповідальності або закриття кримінального провадження відносно неї, не означає відсутність її вини для цивільно-правової відповідальності, не може свідчити про відсутність страхового випадку та про відсутність підстав для відшкодування відповідачем завданої позивачці шкоди в межах суми страхового відшкодування.
Суд зауважує, що факт страхового випадку зафіксовано правоохоронними органами, що стверджується даними наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.10).
Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 9, 83, 141, 229, 235, 258-259, 265, 268, 274, 280-284 ЦПК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області.
Повний текст рішення суду складено 22.07.2022.
Суддя: Л. А. Кондус