Справа №601/854/22
Провадження № 2/601/452/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Мочальської В.М.,

з участю секретаря Домінської І.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції сторін.

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визна ння ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона є власницею вищевказаного будинку. Відповідачі зареєстровані в спірному будинку, однак за місцем своєї реєстрації ОСОБА_2 з вересня 2009 року, а ОСОБА_3 з 2013 року не проживають. Факт реєстрації відповідачів в житловому приміщенні порушує її право на вільне розпорядження належним їй майном.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, однак від них на адресу суду надійшли заяви про визнання позову, просять слухати справу без їхньої участі.

Суд, в силу ч.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви, клопотання сторін та процесуальні дії суду.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 06.06.2022 відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

04.07.2022 від відповідачки ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позову.

06.07.2022 від відповідачки ОСОБА_3 надійшла заява про визнання позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

З договору дарування житлового будинку від 10.10.2009, Р№ 3521 вбачається, що ОСОБА_1 є власницею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24439221 від 13.11.2009 вбачається, що ОСОБА_1 є власницею будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

З акту обстеження, складеного старостою Білокриницького старостинського округу Кременецької міської ради Пшевлоцьким Романом від 20.05.2022 вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 відповідачка ОСОБА_2 фактично не проживає з вересня 2009 року по день складення акту.

З акту обстеження, складеного старостою Білокриницького старостинського округу Кременецької міської ради Пшевлоцьким Романом від 20.05.2022 вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 відповідачка ОСОБА_3 фактично не проживає з 2013 року по день складення акту.

З довідки № 22/08-28/1-2 від 10.02.2022, виданої виконавчим комітетом Кременецької міської ради вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачі: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу наявності підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, яке належить на праві приватної власності позивачці.

Оцінка суду.

Вивчивши зміст позову, беручи до уваги визнання позовних вимог відповідачами, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та представлені позивачкою на виконання вимог ст. 80, 81 ЦПК України, які вона вважає достатніми для обґрунтування позовних вимог, та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Ця норма права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно з частиною першою статті 383 ЦК України, статтею 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Аналізуючи вказані норми матеріального права, можна дійти висновку, що користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником у будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У спірному будинку зареєстровані відповідач. ОСОБА_2 з вересня 2009 року, а ОСОБА_3 з 2013 року в ньому відсутні без поважних причин. Дані обставини визнаються відповідачами.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, а ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнати такими, що втратили право на користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю без поважних причин у спірному будинковолодінні понад один рік.

Розподіл судових витрат.

У відповідності до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. 4, 13, 81, 200, 211, 258, 259, 264, 265, 268, 352, 354, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 копійок, сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 копійок, сплаченого судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок, сплаченого нею по квитанції № 79 від 20.05.2022.

Дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вказане рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Текст повного судового рішення складено 21 липня 2022 року.

Головуюча