Справа № 570/4036/21
Номер провадження 2-о/570/9/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року Рівненський районний суд Рівненської області в складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судового засідання Іллюк С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення юридичних фактів, -

в с т а н о в и в :

Звернувшись до суду з даною заявою, заявник ОСОБА_1 просить суд встановити наступні юридичні факти:

1) встановити юридичний факт, що « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » була одна і та сама особа;

2) встановити факт належності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючих документів:

Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №381924, виданого Костопільською районною державною адміністрацією 03.10.2003, площею 0,50 га, розташовану на території Дюксинської сільської ради Костопільського району

Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №381925 , виданого Костопільською районною державною адміністрацією 03.10.2003 площею 2,24 га, розташовану на території Дюксинської сільської ради Костопільського району.

В обгрунтування заявленої вимоги про встановлення юридичного факту, що « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » була одна і та сама особа, заявник зазначає наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 86 років померла його баба - ОСОБА_6 , яка мешкала у с. Дюксин Костопільського району Рівненської області.

Спадкоємцем померлої ОСОБА_6 був батько заявника - ОСОБА_8 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 також помер.

Після смерті батька заявник став його спадкоємцем.

За час життя ОСОБА_6 одержала у власність 2 земельні ділянки:

- земельна ділянка площею 0,50 га на території Дюксинської сільської ради Костопільського району, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №381924, виданим 03.10.2003.

- земельна ділянка площею 2,24 га на території Дюксинської сільської ради Костопільського району, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №381925 , виданим 03.10.2003.

При оформленні Державних актів на землю було допущено помилку у написанні імені та по батькові, замість « ОСОБА_6 » зазначено « ОСОБА_7 ».

З огляду на допущену помилку у правовстановлюючих документах існує перешкода у оформленні спадкових прав, що змусило заявника звернутись до суду для встановлення юридичних фактів, а саме, що « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 » це була одна і та сама особа і, що вищевказані правовстановлюючі документи належали ОСОБА_6 .

В судове засідання заявник не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просить провести розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Представник заінтересованої особи Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення, заяв не подано.

Від заінтересованої особи ОСОБА_2 до суду надійшла заява про те, що він на даний час мобілізований до лав ЗСУ, у зв`язку з чим немає можливості з`явитися в судове засідання та просить провести його у його відсутність, підтримує вимоги заяви.

Від заінтересованої особи ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона не заперечила проти задоволення заявлених вимог.

Від заінтересованої особи ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він не заперечив проти задоволення заявлених вимог.

Від заінтересованої особи ОСОБА_5 до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він не заперечив проти задоволення заявлених вимог.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Аналіз змісту поданої ОСОБА_1 заяви свідчить про те, що заявник фактично просить встановити факт тотожності особи, а саме, що « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » була одна і та сама особа, що суперечить вимогам статті 315 ЦПК України.

Наведене виключає можливість розгляду в порядку цивільного судочинства заяви про встановлення факту тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах, зокрема, факт що « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » була одна і та сама особа, що є підставою для закриття провадження в справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 листопада 2019 року у справі № 592/7612/17 зробив висновок про те, що поняття спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства слід тлумачити в сукупності з положеннями частини третьої статті 124 Конституції України та в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в судах.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи наведене, в частині заявленої вимоги про встановлення юридичного факту, що « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » була одна і та сама особа, необхідно закрити провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Оскільки зазначені вимоги не підлягають судовому розгляду, тому суд не зазначає, до юрисдикції якого суду віднесено їх вирішення.

Керуючись ст.ст. 255, 353, 354 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Провадження в частині заявленої вимоги про встановлення юридичного факту, що « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » була одна і та сама особа у справі за заявоюОСОБА_1 , заінтересовані особи: Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення юридичних фактів - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Гнатущенко Ю.В.