КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 жовтня 2022 року м. Київ

Справа № 760/15137/16-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/1805/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Шкоріної О.І., Поліщук Н.В. за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення повторної комісійної експертизи

в с т а н о в и в

У вересні 2016 року ОСОБА_2 , ТОВ «Торговий дім «ІСТА» звернулися до суду з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним свідоцтв України № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 на знаки для товарів і послуг та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 , ТОВ «Торговий дім «ІСТА» задоволено частково.

Визнано повністю недійсними свідоцтва України № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6 на знаки для товарів та послуг.

Зобов`язано Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести до Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг відомості щодо визнання недійсними повністю свідоцтв України на знаки для товарів і послуг № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6 та опублікувати відповідні відомості у офіційному бюлетені «Промислова власність».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідач ОСОБА_5 , 14 грудня 2020 року звернувся з апеляційною скаргою на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 грудня 2017 року.

У вимогах апеляційної скарги відповідач ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для розгляду до Печерського районного суду міста Києва, так як порушені правила підсудності.

Звертає увагу, зокрема, на те що позивачами не було надано доказів спорідненості товарів і послуг 01,03, 04. 07, 12, 35, 37, 39 класів МКТП, для яких зареєстровані знаки «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2» з товарами 9 класу МКТП , для яких зареєстрований знак « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». А тому вважає заявлені позовні вимоги недоведеними та такими, що не підлягають до задоволення.

Вказане рішення суду першої інстанції та апеляційна скарга відповідача ОСОБА_5 були предметом апеляційного перегляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 червня 2021 року (судді Болотов Є.В., Музичко С.Г., Березовенко Р.В.) апеляційну скаргу ОСОБА_5 було задоволено частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 грудня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , ТОВ «Торговий дім «ІСТА» до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва України № НОМЕР_6 на знак для товарів і послуг та зобов`язання вчинити дії скасовано. Ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову /т.5 а.с.51-54/.

Постановою Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (Луспеник Д.Д., Воробйова І.А., Коломієць Г.В., Лідовець Р.А., Черняк Ю.В.) касаційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 14 червня 2021 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції вказав, зокрема, на те, що суд апеляційної інстанції, вважаючи вказаний висновок експерта необґрунтованим, не скористався процесуальною можливістю у порядку, передбаченому ЦПК України, викликати експерта в судове засідання для надання усних пояснень щодо його висновку або поставити на обговорення питання про призначення додаткової чи повторної експертизи.

При новому розгляду справи апеляційним судом відповідачем ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Чулініна Д.Г. подано клопотання про призначення повторної комісійної судової експертизи в якому він просив поставити питання щодо: схожості знаків для товарів і послуг за свідоцтвами України № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6 із знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_7 настільки, що їх можна спутати; можливості введення споживачів в оману щодо особи, яка виробляє товар чи надає послуги; наявності у знаку за свідоцтвом № НОМЕР_7 загальновживаного символу або терміну. Клопотання мотивовано суперечністю висновків судової експерти № 306/16 дійсним обставинам справи та матеріалам справи /т.6 а.с.175-176/.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів виходить з такого.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В порядку визначеному ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України) .

Положеннями ч.ч.1-3 ст. 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 цієї статті).

Виходячи з положень ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В силу ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 102 ЦПК України встановлює вимоги до висновку експерта. Так, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Положеннями ч.1 ст.103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст.110 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебувають у провадженні, зокрема, суду.

З матеріалів справи вбачається, що на стадії розгляду справи судом першої інстанції відповідачами і, зокрема, відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_1 клопотання про призначення повторної комісійної судової експертизи заявлено не було.

На стадії розгляду справи апеляційним судом, після скасування рішення апеляційного суду судом касаційної інстанції, відповідачем ОСОБА_1 заявлено клопотання про призначення повторної комісійної судової експертизи в якому він просив поставити питання щодо: схожості знаків для товарів і послуг за свідоцтвами України № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6 із знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_7 настільки, що їх можна спутати; можливості введення споживачів в оману щодо особи, яка виробляє товар чи надає послуги; наявності у знаку за свідоцтвом № НОМЕР_7 загальновживаного символу або терміну. Клопотання мотивовано суперечністю висновків судової експерти № 306/16 дійсним обставинам справи та матеріалам справи.

Разом з цим, клопотання, що розглядається, заявлено відповідачем ОСОБА_1 , який як встановлено ухвалою Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року та Постановою Верховного Суду від 03 лютого 2021 року, був повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, проте правом на звернення з таким клопотанням на стадії розгляду справи судом першої інстанції не скористався. А отже виходячи з норм процесуального закону звернення даного відповідача з таким клопотанням на стадії повторного розгляду справи судом апеляційної інстанції, після скасування рішення апеляційного суду судом касаційної інстанції, здійснено з порушенням порядку встановленого законом, доказів неможливості подання такого клопотання до суду першої інстанції або причин, що об`єктивно не залежали від нього апеляційному суду не надано.

Крім цього предметом апеляційного розгляду є рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 , ТОВ «Торговий дім «ІСТА» до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним свідоцтва № НОМЕР_6 на знаки для товарів і послуг та зобов`язання вчинити дії, так як лише в цій частині стосується прав і законних інтересів особи, яка звернулась з апеляційною скаргою - відповідача ОСОБА_5 .. А отже питання схожості інших знаків зі знаком позивача виходить за межі даного апеляційного розгляду.

Відповідачем ОСОБА_7 надано інший висновок експерта, оцінка якому буде надана під час розгляду справи по суті.

Відповідач ОСОБА_5 , апеляційна скарга якого є предметом розгляду, з клопотанням про призначення повторної комісійної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності до суду не звертався, лише здійснив заяву про підтримання клопотання відповідача ОСОБА_7 .

А тому, враховуючи відсутність виняткових випадків, клопотання про призначення повторної комісійної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності, заявлене відповідачем ОСОБА_1 на стадії апеляційного перегляду справи, підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367,103,113 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

у х в а л и в

Клопотання відповідача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст ухвали складений 04 листопада 2022 року.