Справа № 283/3118/21
Провадження №2-п/283/5/2022
У Х В А Л А

11 серпня 2022 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Совчик Я.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малинського районного суду Житомирської області від 15 червня 2022 року в справі №283/3118/21 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

15.06.2022 Малинським районним судом Житомирської області ухвалено заочне рішення у справі справі №283/3118/21 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги АТ «ПУМБ» задоволено у повному обсязі; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованість за договором №701 від 18.05.2020 у розмірі 43888 (сорок три тисячі вісімсот вісімдесят вісім) гривень 60 копійок та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Копія заочного рішення була направлена судом 16.06.2022 на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача.

06.07.2022 (штамп на конверті) ОСОБА_1 звернулася до Малинського районного суду Житомирської області із заявою про перегляд заочного рішення у цивільній справі №283/3118/21 за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якої зазначила, що їй було невідомо про існування судового процесу відносно неї, вона була неналежним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, оскільки не проживає за адресою реєстрації. Також заявниця була позбавлена можливості надати суду докази та навести свої заперечення проти позовних вимог Банку, в результаті чого порушено її право на справедливий судовий розгляд. АТ «ПУМБ» не було здійснено заходів досудового врегулювання спору, ОСОБА_1 не отримувала жодних повідомлень від Банку. Крім того, на думку заявника, у зв`язку з тим, що остання проживає в АДРЕСА_1 , то за територіальною юрисдикцією, згідно з ч.1 ст.27 ЦПК України, спір повинен бути розглянутий Дніпровським районним судом м. Києва.

Отже, ОСОБА_1 просить суд задовольнити заяву про перегляд заочного рішення, скасувавши його та направити позовну заяву про стягнення заборгованості для розгляду за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, 09.08.2022 направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити.

Представник АТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв, клопотань від представника до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1-2 ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Частиною 1 ст.288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, лише за сукупністю цих двох умов у суду є підстави для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в заяві про перегляд заочного рішення суду вказує, що в суду не було підстав ухвалювати заочне рішення, оскільки відповідачу по справі не було відомо про час і місце розгляду справи, оскільки вона фактично проживає в АДРЕСА_1 . У якості доказу проживання за вказаною адресою ОСОБА_1 надала до суду договір оренди житлового приміщення від 01.09.2020.

Разом з цим, суд бажає зазначити наступне.

Після надходження до суду позовної заяви, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2021, вказану справу було передано на розгляд судді Хомич В.М.

На виконання вимог ч.2 ст.187 ЦПК України, 13.12.2021 судом було направлено запит до сектору ведення реєстру Малинської міської територіальної громади виконавчого комітету Малинської міської ради, з метою встановлення реєстрації місця проживання відповідача по справі ОСОБА_1 , відповідь на який отримана 22.12.2021. Відповідно до відомостей щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , які містяться в реєстрі громади, остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 ст. 31 ЦПК України визначено, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (в редакції на день відкриття провадження у справі) місце проживання особи, яке на день набрання чинності цим Законом підтверджувалося пропискою або було відповідно зареєстроване, вважається зареєстрованим.

З врахуванням вказаної норми, зазначена цивільна справа була прийнята судом до провадження з дотриманням правила загальної територіальної підсудності, а тому підстав для зміни підсудності немає.

Всі судові повістки про виклик відповідача до суду спрямовувалися за адресою її реєстрації та були отриманні ОСОБА_1 завчасно, про що, зокрема, свідчать відомості з сайту Укрпошти про доставку поштових відправлень.

Таким чином, твердження відповідача щодо неналежного її повідомлення про судові засідання у вказаній справі судом до уваги не приймаються.

Крім цього, суд враховує і ту обставину, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, відповідачка по справі в судові засідання неодноразово не з`являлась, про причини неявки та їх поважність не повідомляла.

Стосовно ж посилань ОСОБА_1 на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи - порушення банком ч. 5 ст. 11, частин 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" шляхом встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суд зазначає наступне.

Станом на день виникнення спірних правовідносин (день укладенання кредитного договору між стронами) стаття 11 Закону України "Про захист прав споживачів" не мала частини 5, а Закон застосовувався до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування" (ст. 11 Закону).

За змістом ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції на час укладення оспорюваного договору) договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на час укладання кредитного договору).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Статтею 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що Банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Згідно з п. 8 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених Постановою Національного банку України від 08 червня 2017 року № 49, банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. Банк зазначає реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту за рядком «Усього» у колонках 9 і 10 (відповідно) форми, наведеної в додатку 2 до цих Правил.

Пунктом 5.7.3 частини 5 публічної пропозиції на укладення ДКБО визначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касового обслуговування, надання консультаційних та інформаційних послуг споживчого кредиту; сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному в заяві на приєднання до договору.

Відповідно до частин 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які с несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

ОСОБА_1 , як позичальник, була ознайомлена з графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, якими чітко визначена сума щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, що підтверджується її підписом у заяві про приєднання до договору КБО, а, отже, вона погодилася на такі умови кредитного договору.

До того ж ОСОБА_1 , як позичальник, мала можливість протягом 14 днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від даного договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання нею грошових коштів (ст. 15 Закону України Про споживче кредитування»), однак, жодних дій щодо відмови від договору не вчинила, що в чергове свідчить про те, що вона погодилася з усіма істотними умовами договору.

Комісія за обслуговування кредиту у вигляді розрахунково-касового обслуговування, включена до сукупної вартості кредиту, зміна якої не передбачена умовами договору, а, отже, не суперечить вимогам законодавства. Натомість, несправедливими умовами за положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» вважається можливість зміни плати за обслуговування кредиту.

Крім того, з врахуванням всіх умов договору, зокрема, розміру процентної ставки кредитування 0,01% річних, суд не вбачає істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу у визначенні у договорі комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,99%.

Інших вагомих обставин для перегляду заочного рішення суду заявником не зазначено.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не з`явилася в судове засідання та не повідомила про причини неявки без поважних причин, а також, по суті заявником не представлено відповідних доказів, які можуть бути підставою для перегляду оскаржуваного заочного рішення суду.

Згідно з ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Частиною 4 ст.287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

За наведених обставин, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення Малинського районного суду Житомирської області від 15.06.2022 року відсутні, а тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення слід відмовити.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 287-289, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малинського районного суду Житомирської області від 15 червня 2022 року в справі №283/3118/21 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає, однак відповідач вправі оскаржити заочне рішення суду в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали виготовлений 11.08.2022.

Суддя В. М. Хомич