ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 серпня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/6446/19

Головуючий у першій інстанції Ковальова Т.Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/644/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шарапової О.Л.,

суддів Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

секретар: Шапко В.М.

Сторони:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Оскаржується рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 січня 2022 року.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ТОВ «НіжинТеплоМережі» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому, з врахуванням уточних позовних вимог, просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за теплову енергію за період з 01.04.2015 по 30.11.2015 в сумі 804.6 грн, судовий збір у розмірі 1921 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 . Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_1 . Відповідачі належним чином не виконують обов`язки по оплаті послуг, які надаються, а тому утворилася заборгованість.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 січня 2022 року стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «НіжинТеплоМережі» заборгованість за теплову енергію за період з 01.04.2015 по 30.11. 2015 в сумі 804 грн 60 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «НіжинТеплоМережі» по 960 грн 50 коп витрат по сплаті судового збору з кожної.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог, стягнути судові витрати.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Особи, які подали апеляційну скаргу, посилаються на те, що факт місця реєстрації не доводить використання житлово-комунальних послуг; гарячою водою вони не користуються, так як мають електричний боллер, а на гарячу воду стоїть лічильник, який введений з 28.03.2001 в комерційну експлуатацію засобу обліку води СГВ-15 №831762, тобто нарахування плати за нормативами споживання за наявності квартирних засобів обліку є неправильним. Особи, які подали апеляційну скаргу, вказують на те, що наявне судове рішення за тотожними вимогами, а тому в даному випадку суд мав закрити провадження у справі. Особи, які подали апеляційну скаргу, зазначають, що пропущений строк звернення до суду по вимогам з квітня по листопад 2015 року, про що ними було заявлено в ході розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що відповідачі є споживачами комунальних послуг, які надаються ТОВ «НіжинТеплоМережі», у кв. АДРЕСА_1 . Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_1 . Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником вказаної квартири є ОСОБА_1 (а.с. 3, 4, 16).

Договір між сторонами стосовно надання послуг теплопостачання не укладався.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, відповідачі мають заборгованість за надані послуги за період з 01.04.2015 по 30.11.2015 у сумі 804,60 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що остання повірка лічильника була здійснена 28.03.2001; в період нарахування спірної заборгованості лічильник гарячої води, який встановлено у квартирі відповідачів, не пройшов відповідну повірку згідно з вимогами закону і за вказаних обставин він не був застосований при визначенні суми оплати за спожиті відповідачами послуги. До вимог про стягнення 804,60 грн заборгованості за надання послуг з теплопостачання за період з 01.04.2015 по 30.11.2015 позовна давність не пропущена, оскільки позивач звертався до суду із позовною заявою в лютому 2017 року про стягнення заборгованості з відповідачів за період з 01.04.2012 по 30.11.2016, тобто у вказаний період входив період з 04.04.2015 по 30.11.2015, тому строк позовної давності не пропущений.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «НіжинТеплоМережі» заявлено вимогу про стягнення заборгованості за період з квітня по листопад 2015 року; позовна заява подана до суду 28 грудня 2019 року, тобто після спливу строку позовної давності.

В ході розгляду справи судом першої інстанції відповідачами заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що вони гарячою водою не користуються, так як мають електричний боллер, а на гарячу воду стоїть лічильник, не заслуговує на увагу, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно акту про включення в комерційну експлуатацію водоміру наявна інформація про введення з 28.03.2001 лічильника по гарячій воді у квартирі АДРЕСА_1 . Проте остання повірка вказаного лічильника була здійснена 28.03.2001. В період нарахування спірної заборгованості лічильник гарячої води, який встановлено у квартирі відповідачів, не пройшов відповідну повірку згідно з вимогами закону і за вказаних обставин він не був застосований при визначенні суми оплати за спожиті відповідачами послуги.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявне судове рішення за тотожними вимогами, а тому в даному випадку суд мав закрити провадження у справі, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки зі змісту постанови Чернігівського апеляційного суду від 24 червня 2019 року вбачається, що з відповідачок на користь ТОВ «НіжинТеплоМережі» була стягнута заборгованість за надані послуги за період з січня по листопад 2016 року.

Посилання ТОВ «НіжинТеплоМережі» на те, що вони зверталися з позовом про стягнення цієї заборгованості у 2017 році, а тому строк звернення до суду не пропущений, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки зі змісту постанови Чернігівського апеляційного суду від 24 червня 2019 року вбачається, що ТОВ «НіжинТеплоМережі», з урахуванням уточненої позовної заяви, просило стягнути заборгованість за надані послуги за період з січня по листопад 2016 року.

З урахуванням приписів ст.. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідачів слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному порядку у розмірі 2881 грн. 50 коп. ( 1921 грн. Х 150%).

Керуючись ст. 367, 374, п.4 ч.1 ст.376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ніжинського мвськрайонного суду від 18 січня 2022 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТеплоМережі» ( 16600, м. Ніжин, вул. Глібова,1; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) у відшкодування витрат, пов`язаних з апеляційним розглядом справи, 2881 грн. 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст.. 389 ЦПК України.

Головуюча: Судді: