Шаргородський районний суд
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року

м. Шаргород

Справа № 152/785/22

провадження № 2-н/152/21/22

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Соколовська Т.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

встановив :

ОСОБА_1 звернулась до Шаргородського районного суду Вінницької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дочкою повноліття.

Згідно з ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Вимоги, за якими видаються судові накази, мають бути безспірними, наказне провадження є спрощеним порядком розгляду справи, який не передбачає виклику учасників справи у судове засідання та розгляду заявлених клопотань.

Згідно ч. 2 ст. 167 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу, суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з п.5 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Пунктом 3 частини 1 статті 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави зробити висновок, що видача судового наказу можлива лише у випадку пред`явлення вимоги про стягнення аліментів на одну дитину у загальному розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину або у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

ОСОБА_1 заявлено вимогу, яка не відповідає приписам ст. 161 ЦПК України, оскільки вона просить суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто одночасно у частці від заробітку батька дитини та у твердій грошовій сумі.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що заявлена ОСОБА_1 вимога не відповідає вимогам п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України щодо заявленого розміру аліментів та не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, отже у видачі судового наказу слід відмовити та роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ч.2 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Крім того суд звертає увагу заявника на те, що згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Тобто, право на звернення до суду з заявою про видачу судового наказу чи з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дитина.

Відповідно до положень п.4 ч.2 ст.163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Однак, до заяви про видачу судового наказу не долучено доказів, які б підтверджували факт проживання дитини разом із заявником, що позбавляє суд можливості зробити висновки з цього питання та перевірити наявність у заявника права вимоги на стягнення аліментів, як у особи, з якою проживає дитина.

Дані порушення норм процесуального права унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для видачі судового наказу.

Керуючись ч.1 ст. 160, п.4, п. 5 ч.1 ст. 161, п. 3 ч.1 ст. 165, ч.2 ст. 166 ЦПК України, суддя -

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ч.2 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Ухвала постановлена та підписана суддею 16.08.2022.

Головуючий суддя: Т.О. Соколовська