Провадження № 2/522/915/22
УХВАЛА

25 жовтня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді: Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката Мартинюк Юлії Сергіївни, представника ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення до житлового приміщення та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення до житлового приміщення та стягнення моральної шкоди.

-усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення до неї ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 .

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду на ОСОБА_3 в розмірі 10 000 грн.

Адвокат Мартинюк Ю.С., яка представляє інтереси відповідача ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про закриття провадження у справі, оскільки позивачка фактично зі згоди відповідача проживає в квартирі, тому відсутній предмет спору.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала клопотання.

Позивачка заперечувала проти задоволення клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання про закриття провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд із цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження №61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження 61-1807св20) та від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 200/21797/14-ц (провадження № 61-8175св19).

Враховуючи, що станом на час пред`явлення позову наявний предмет спору у справі, тому у задоволені клопотання представника відповідача про закриття провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 182, 255, 258 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката Мартинюк Юлії Сергіївни, яка передставляє інтереси відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення до житлового приміщення та стягнення моральної шкоди відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 28.10.2022.

Суддя Р.Д. Абухін

25.10.2022