Справа № 191/3943/21
Провадження № 2/191/1228/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 липня 2022 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Прижигалінської Т.В.
за участю секретаря - Яніної О.В.
згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем ОСОБА_2 знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 09 березня 1985 року.
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року шлюб між ними розірвано.

14 листопада 2007 року на спільні сумісні кошти подружжя, сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу оформлено на ім`я відповідача та посвідчено 14.11.2007 року приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Харченко О.А.

В п. 7 вищезазначеного договору, зокрема, вказано: «Покупець стверджує, що на момент придбання квартири перебуває у шлюбі і витрачає на її купівлю спільні подружні кошти за згодою дружини ОСОБА_1 ».

Право власності на квартиру зареєстровано 14.11.2007 року в Синельниківському МБТІ за № 2127 в книзі № 120.

Ніякої домовленості між ними про відступ від рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя не відбувалося, шлюбний договір не укладався. Згоди щодо розпорядження майном між ними не досягнуто, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд визнати за нею ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , визначивши що її частка у спільній сумісній власності подружжя складає 1/2 частину.

До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її присутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач жодного разу у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини своєї неявки до суду не повідомляв, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Матеріали справи містять розписку ОСОБА_2 про отримання ним позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі.

Суд не враховує довідку Військової частини НОМЕР_3 від 03.03.2022 року № 33 з якої вбачається, що ОСОБА_2 відповідно до Наказу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року проходить військову службу у військовій частині А НОМЕР_4 Синельниківському батальйоні територіальної оборони, як поважну причину неявки відповідача до суду, оскільки суду не надано належних доказів, що перебування його на службі є перешкодою для явки в судові засідання, тим більш що відповідач отримував судові виклики шляхом SMS повідомлення, які доставлені.

За таких обставин, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.

З наданих суду матеріалів справи встановлено, що 09 березня 1985 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали у міському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Синельникове Дніпропетровської області шлюб, актовий запис № 50.

Судом встановлено, що у період шлюбу сторони придбали квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої зазначено ОСОБА_2 , даний факт підтверджується копією договору купівлі - продажу нерухомого майна - квартири від 14.11.2007 року посвідченого 14.11.2007 року приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Харченко О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2440.

Згідно п. 7 вищезазначеного договору, зокрема, вказано: «Покупець стверджує, що на момент придбання квартири перебуває у шлюбі і витрачає на її купівлю спільні подружні кошти за згодою дружини ОСОБА_1 ».

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно право власності на спірну квартиру зареєстровано 14.11.2007 року в Синельниківському МБТІ за № 2127 в книзі № 120 в цілому за ОСОБА_2 .

На підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.03.2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення набрало законної сили 29.04.2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 КпШС визначено, що поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу.

Згідно із ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, яка діяла на момент укладення вищевказаного договору купівлі-продажу, визначалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що спірна квартира, яка є предметом спору є об`єктом спільної сумісної власності подружжя на підставі статті 22 КпШС України, згідно з приписами статті 28 КпШС України, їхні частки є рівними, а тому за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину спірної квартири.

У відповідності до ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Питання про розподіл судових витрат вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 280, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 22, 28, 29 Кодексу про шлюб та сім`ю України, ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Вимоги позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право приватної власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , визначивши що її частка у спільній сумісній власності подружжя складає 1/2 частину.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Т. В. Прижигалінська