Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/588/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 серпня 2022 року м. Гребінка

08 серпня 2022 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Татіщевої Я.В., секретаря Трохименка В.В., розглянувши у приміщенні суду м. Гребінка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на праві приватної власності.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 був зареєстрований за вказаною адресою за згодою попереднього власника квартири, якому відповідач є внуком. Зазначає, що ОСОБА_2 не проживає у зазначеному житлі з часу реєстрації, а саме, з 1999 року по сьогоднішній час, не є членом сім`ї позивача, не несе жодних витрат по утриманню житла, не здійснює оплату комунальних послуг. Вказує, що реєстрація відповідача у вказаній квартирі перешкоджає позивачеві, як власнику, володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй майном, зокрема, унеможливлює отримання нею субсидії на комунальні послуги.

Позивач ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 ; судові витрати віднести на рахунок позивача.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду через підсистему «Електронний суд» заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 16.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Полтавської області Іщенком І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 497, ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відомості про право власності внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (а.с. 06-07).

З інформаційної довідки про реєстрацію місця проживання особи від 19.07.2022 року, виданої виконавчим комітетом Гребінківської міської ради, та довідки № 42 від 11.07.2022 року, виданої житлово-будівельним кооперативом «Магістраль», вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14, 10).

Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд (ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР ).

Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що з дати набуття позивачем права власності на вищевказаний житловий будинок між ним і відповідачем укладались будь-які договори щодо користування відповідачем цим будинком.

Окрім цього, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Так, рішенням ЄСПЛ у справі «Андрій Руденко проти України» (Заява № 35041/05) від 21.12.2010 року право приватної власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики ЄСПЛ, реальна загроза порушення права особи, що пов`язана із настанням або ненастанням певної обставини, прирівнюється до порушення прав особи. ЄСПЛ визнає порушенням саму загрозу виникнення такого порушення у майбутньому і поширює статус "жертви порушення прав" на потенційну жертву. Критерії, за яких потенційне порушення прав прирівнюється до такого порушення, чітко визначаються практикою Європейського суду з прав людини.

У справі Malone v. the United Kingdom (№ 8691/79, Рішення від 2 серпня 1984) ЄСПЛ зазначив, що наявність законодавчо обумовленого підґрунтя для порушення прав особи саме по собі становить порушення прав особи, незалежно від того чи було здійснено безпосереднє втручання у права особи (пар.64).

У справі Sejdiж and Finci v. Bosnia and Herzegovina (№27996/06 34836/06, рішення від 22 грудня 2009) ЕСПЛ визнав порушенням наявність законодавчо обумовлених передумов, що б перешкоджали Заявнику реалізувати свої права у разі, якщо останній виявить бажання реалізувати свої права у майбутньому. Суд виходив з того, що сукупність об`єктивних обставин справи дозволяє зробити припущення, що існує реальна можливість того, що Заявник може забажати реалізувати свої права у майбутньому (пар. 29).

Таким чином, у відповідності до практики ЄСПЛ, порушенням права особи є наявність усіх законодавчо обумовлених передумов для такого порушення, навіть у разі, коли потенційне порушення пов`язується із гіпотетичною обставиною, що може настати або не настати.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що порушене право власності позивача ОСОБА_1 підлягає судовому захисту.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 133, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Я. В. Татіщева