ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 632/201/21 Номер провадження 22-ц/814/2421/22Головуючий у 1-й інстанції Библів С.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах адвокатом Базилевським Сергієм Борисовичем,

на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 31 травня 2021 року, постановлене суддею Библівим С.В.,

по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

26.01.2021 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 02.08.2011. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. Просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитом станом на 13.12.2020 у розмірі 61 362,20 грн. та 2 270,00 грн. судових витрат.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 31.05.2021 позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено та стягнуто із ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.08.2011 станом на 13.12.2020 у сумі 61 362,20 грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн.

Рішення міськрайонного суду вмотивовано тим, що позивачем доведено неналежне виконання позичальником кредитних зобов`язань, унаслідок чого утворилась заборгованість за тілом кредиту в розмірі, заявленому банком до стягнення та не спростованого відповідачем.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 08.12.2021 заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Руденка А.О. про перегляд заочного рішення цього ж суду від 31.05.2021 залишено без задоволення./а.с.217 т.1/

Не погодившись із указаним судовим рішенням, відповідач, в інтересах якого діє адвокат Базилевський С.Б., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення міськрайонного суду скасувати в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 54 674,21 грн., в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Посилаючись на вимоги ч.4 ст.263 ЦПК України щодо обов`язковості застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду, просить врахувати позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану у справі №342/180/17 від 03.07.2019, яка є подібною до цієї справи (№632/201/21).

Вважає оскаржуване рішення постановленим із порушенням вимог ст.81 ЦПК України, а його висновки такими, що ґрунтуються на припущеннях, оскільки відповідно до наведеної вище позиції Верховного Суду витяг із Умов і Правила надання банківських послуг не є належним доказом у справі, тому що такі умови кредитування, розміщені на сайті банку, неодноразово змінювалися і позивач міг надати до суду їх Витяг у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову.

Відповідач заперечує факт укладення кредитного договору шляхом приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. Вважає надану йому позику безпроцентною та безстроковою, оскільки сторони у письмовій формі не погоджували ціну договору в формі процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вважає, що міськрайонний суд залишив поза увагою відсутність в анкеті-заяві б/н від 02.08.2011 розміру суми позики, а також, що розмір кредитного ліміту вдвічі менший ніж заборгованість за тілом кредиту, заявлена до стягнення. Також суд не зазначив доказ, який підтверджує встановлення кредитного ліміту.

Заперечує належність, як доказів, надані банком: розрахунок заборгованості, який містить такі складові, як, процентна ставка, відсотки, пеня, нарахування яких не погоджувалося сторонами зобов`язання; а також виписка із банківського рахунку, де відображені відомості про нарахування до сплати процентів за користування кредитними коштами, страхових платежів та комісії, які також сторонами не погоджувалися.

Звертає увагу, що розрахунок заборгованості не містить розміру загальної суми позики, яку відповідач отримав та яку повернув, а також залишок заборгованості. Натомість вважає суперечливими відомості про фінансові операції щодо отримання та повернення кредиту, відображені в розрахунку заборгованості та виписці по рахунку, за період із 10.02.2016 по 03.08.2017.

Із урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у справі №342/180/17 від 03.07.2019, наводить власний розрахунок суми боргу відповідача перед банком, де відображені фактично отримані ним кредитні кошти за період із 01.01.2017 по 13.12.2020 в розмірі 124 734,08 грн., із яких повернуто 118 046,09 грн., а тому залишок становить 6 687,99 грн. Зазначає, що наданий ним розрахунок не включає відсотків та неустойки, які сторонами не погоджувалися, але банк безпідставно врахував їх списання та нарахування у своєму розрахунку, приєднавши його до позову.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

09.08.2022 представник відповідача - адвокат Базилевський С.Б. подав до суду письмові пояснення, у яких просив застосувати до спірних правовідносин висновки Верховного Суду, сформовані у справі №393/126/20 від 23.05.2022, а також заяву про відшкодування витрат за надану професійну правничу допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приймає до уваги наступне.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 02.08.2011 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк та погодився із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Ознайомлений та згоден із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Умови і Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанк www.privatbank.com.ua. Зобов`язується виконувати Умови і Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися зі змінами на сайті ПриватБанк www.privatbank.com.ua./а.с.29 т.1/

Згідно витягу із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» банком визначено наступні тарифні плани: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD». У примітках вказано, що повна версія Умов та Правил надання банківських послуг, а також актуальні Тарифи розміщені на офіційному сайті ПриватБанку: https://privatbank.ua./а.с.32 т.1/

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256./а.с.33-58 т.1/

16.01.2018 ОСОБА_1 підписав договір споживчого кредиту, яким погоджено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та порядок повернення кредиту./а.с.30-31 т.1/

Згідно довідок ПриватБанк на підставі укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору б/н останньому надано банківські картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 31.12.2015 терміном дії 12/19; кредитний ліміт 25 000,00 грн.; № НОМЕР_2 , дата відкриття 16.01.2018 терміном дії 12/21, кредитний ліміт 25 000,00 грн., який змінено 13.05.2019 та зменшено до 0,00 грн./а.с.27, 28 т.1/

Відповідно до виписки по рахунку за договором б/н станом на 15.12.2020 ОСОБА_1 за період із 10.02.2016 по 28.11.2020 залишок після операції склав 78 425,97 грн./а.с.17-26 т.1/

Згідно наданого банком розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором №б/н від 02.08.2011 станом на 13.12.2020 становить 78 425,97 грн., що складається із: заборгованість за тілом кредиту - 61 362,20 грн.; заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 17 063,77 грн. Із загальної заборгованості за кредитом банком заявлено до стягнення заборгованість за його тілом у розмірі 61 362,20 грн./а.с.10-16 т.1/

Задовольняючи позовні вимоги, міськрайонний суд виходив із того, що позивачем доведено неналежність виконання позичальником кредитних зобов`язань, а тому позов визнано обґрунтованим, його вимоги законними і такими, що підлягають задоволенню.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги їх не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та довільного тлумачення норм права на свою користь.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У відповідності до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17-ц, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Із огляду на викладене колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача, що витяги із Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанк та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що містяться в матеріалах справи, не відповідають вимогам статті 207 ЦК України щодо письмової форми правочину та статті 634 ЦК України щодо форми договору приєднання, а тому не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 02.08.2011 шляхом підписання анкети-заяви.

Разом із цим, за відсутності узгоджених сторонами умов кредитування, банк має право вимоги повернення фактично отриманої та не повернутої позичальником суми кредитних коштів, розмір якої має бути доведений належними та допустимими доказами.

Згідно вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Обґрунтовуючи підстави стягнення заборгованості за тілом кредиту, банком, окрім розрахунку, надано виписку по картковому рахунку, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитним договором, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей.

Зі змісту виписки по рахунку вбачається, що позичальник активно користувався кредитними коштами, у тому числі послугою «Миттєва розстрочка», всього витративши коштів за отриманою карткою на загальну суму 226 854,67 грн., тоді як внесено на погашення заборгованості 141 779,51 грн., тобто наявне мінусове сальдо, а тому вимоги позову є підставними, а розмір заборгованості обґрунтованим та не спростованим відповідачем належними та допустимими доказами.

Наданий відповідачем разом із апеляційною скаргою розрахунок заборгованості, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки він ґрунтується на неповних даних, зокрема, відсутні відомості про нарахування та сплату відсотків та пені.

Стосовно доводів відповідача, що він не погоджував такі умови кредитування та не давав згоди на списання коштів на їх погашення, колегія суддів зазначає наступне. По-перше, ні Законом, ні умовами кредитного договору не передбачено процедури здійснення взаємозаліку між внесеними позичальником на свій картковий рахунок коштів у якості відсотків та неустойки, за рахунок яких можливо було б погашати існуючу заборгованість по тілу кредиту. По-друге, 16.01.2018 позичальник підписав паспорт споживчого кредиту, тим самим погодивши такі умови кредитування, як проценти та неустойки, про стягнення яких банк не заявляє вимог.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до нерозуміння природи зобов`язання та не ґрунтуються на доказах, а надані ним, відповідачем, 09.08.2022 письмові пояснення з посилання на постанову Верховного Суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20, за своїм змістом, є доповненням до апеляційної скарги, поданим із порушенням строку, визначеного ч.1 ст.364 ЦПК України, а тому оцінці не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Зміст оскаржуваного рішення відповідає вимогам ст.265 ЦПК України, в тому числі в частині щодо мотивованої оцінки доводів сторін, наданих ними доказів, норм права, які суд застосував та мотивів їх застосування.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, апеляційний суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Згідно частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із огляду на висновки суду першої інстанції, з якими погоджується суд апеляційної інстанції, про обґрунтованість вимог позову АТ КБ «ПриватБанк» та його задоволення у повному обсязі, а також відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, понесені ним витрати на правничу допомогу згідно заяви від 09.08.2022, відшкодування не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою в його інтересах адвокатом Базилевським Сергієм Борисовичем, - залишити без задоволення.

Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 31 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16.08.2020.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак