Справа № 333/5647/21
Провадження № 2/333/705/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Косолап А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження, позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, код ЄДРПОУ 23494714), третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна (місце перебування: 01054, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41, оф. 215), третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович (місце перебування: 69041, м. Запоріжжя, бул. Вінтера, буд. 26, оф. 1.2)про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до АТ «Альфа-Банк» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 10.11.2020 року № 36350, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С.про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 63 099,78 грн.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю.відкрито виконавче провадження № 63907913 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Харою Н.Ю.від 10.11.2020 року № 36350.

Разом з тим, як зазначає позивач, виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений з порушеннями вимог чинного законодавства, оскільки нотаріус не перевірив безспірність боргу, наявність повідомлення позивача ОСОБА_1 про існуючий борг.

Також, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172.

З огляду на викладене, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 10.11.2020 року № 36350, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С.про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 63 099,78 грн.

Ухвалою суду від 17.08.2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Крім того, ухвалою суду від 17.08.2021 року витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С.належним чином засвідчені копії матеріалів, на підставі яких вчинено виконавчий напис від 10.11.2020 року № 36350; від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 63907913.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» Ременюк Т.О. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду письмові пояснення, в яких просила суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на те, що позивач зловживає своїми процесуальними правами, а саме спрямовує свої дії на спроби зірвати виконавче провадження та ухилитись від виконання зобов`язань за кредитним договором. Крім того вказала, що витрати на професійну правничу допомогу, про стягнення яких заявлено позивачем, є завищеними, належним чином не обґрунтованими. Заяви про зменшення витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано не було.

Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що 21.01.2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» підписано Анкету заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» та договір оферти на укладення угоди про надання кредиту №501103351, обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії, на підставі яких позивач отримав від відповідача кредитні кошти у розмірі 60 000 грн.

10.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №36350, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором від 21.01.2019 року №501103351 в сумі 63 099,78 грн.

13.12.2020 року АТ «Альфа-Банк» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. з заявою про примусове виконання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №36350, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором від 21.01.2019 року №501103351 в сумі 63 099,78 грн.

14.12.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. прийнято постанови про відкриття виконавчого провадження №63907913 по примусовому виконанню виконавчого напису від 10.11.2020 року №36350, 14.12.2020 року - постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 , а 16.12.2020 року постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (із змінами в редакції станом на 10.11.2020 р.), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість (ч. 1). Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 2).

Згідно з ст. 88 Закону України «Про нотаріат» (із змінами в редакції станом на 10.11.2020 р.), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. (ч. 1). Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. (ч. 2).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в т.ч. щодо вчинення нотаріусами виконавчих написів, регламентується Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 22.02.12 за № 282/20595 (із відповідними змінами).

Так, відповідно до ч. 1 глави 16 наведеного вище Порядку (із відповідними змінами), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів (п. 1.1). Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України (п. 1.2.). Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача (п. 1.4.).

Пунктом 2.1. зазначеного вище Порядку (із відповідними змінами) передбачено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно з п. 2.3. вказаного вище Порядку (із відповідними змінами), вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Приписами п. 3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами (із відповідними змінами) визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами (із відповідними змінами).

За змістом п. 3.5. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами (із відповідними змінами), при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі № 750/1627/18.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором.

Згідно висновків, зазначених Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року №6-887цс17 у справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі № 750/1627/18.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Пунктом 2 наведеного вище Переліку (із відповідними змінами, що були чинними станом на час вчинення оскаржуваного у цій справі виконавчого напису) встановлено, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал документа, за яким проводиться стягнення; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми простроченої заборгованості та строків її погашення.

Таким чином, з метою перевірки дотримання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. при вчиненні оскаржуваного у цій справі виконавчого напису положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 (із відповідними змінами), а також вчинення останнім виконавчого напису на підставі документів, визначених в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 судом зобов`язано третю особу надати на адресу суду належним чином засвідчені копії матеріалів, на підставі яких було видано виконавчий напис від 10.11.2020 року № 36350, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С.про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 63 099,78 грн.

Станом на 05.07.2022 року вимоги ухвали суду від 17.08.2021 року не виконано, належним чином засвідчені копії матеріалів, на підставі яких було видано виконавчий напис від 10.11.2020 року № 36350, від приватного нотаріуса не надходили.

Також, ухвалою суду від 17.08.2021 року приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. зобов`язано надати на адресу суду належним чином засвідчені копії виконавчого провадження №63907913.

На виконання вимог ухвали суду від 17.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. надано копії матеріалів виконавчого провадження №63907913, а саме: договір оферти на укладення угоди про надання кредиту №501103351, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії від 21.01.2019 року, анкети заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» від 21.01.2019 року, виконавчий напис від 10.11.2020 року № 36350, постанову про арешт коштів боржника від 16.07.2021 року, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 16.07.2021 року, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 14.12.2020 року, постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.12.2020 року, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 16.12.2020 року, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 14.12.2020 року, заяву АТ «Альфа-Банк» про примусове виконання рішення від 13.12.2020 року.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №357/12818/17 (провадження №44380св18).

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №201/4198/17 (провадження№61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі №554/6777/17 (провадження №61-19494св18).

З висновку Верховного Суду вбачається, що сума, яка зазначена в графіку щомісячних платежів повинна збігатися із сумою заборгованості, нарахованою з урахуванням штрафних санкцій.

Розглянувши наведені вище документи, судом встановлено, що останні не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що виконавчий напис від 10.11.2020 року № 36350, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. після спливу тридцяти днів з моменту надіслання кредитором (АТ «Альфа-Банк») повідомлення - письмової вимоги боржнику про усунення порушень за кредитним договором у відповідності до положень п. 2.3. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами (із відповідними змінами).

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 отримував письмову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором із зазначенням суми боргу.

Таким чином, відомості про отримання боржником письмової вимоги про погашення заборгованості, ані нотаріусу, ані суду надані не були, а тому суд приходить до висновку про відсутність належного повідомлення позивача про існування заборгованості, що була заявлена до стягнення шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, що виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій, зазначені у написі, є безспірними.

Статтею 76 ЦПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1).

За змістом ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що матеріали цієї справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. виконавчого напису від 10.11.2020 року №36350 у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат», на підставі Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 та згідно з положеннями Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 (із відповідними змінами).

Доказів протилежного матеріали цієї справи не містять та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. не надано.

Крім того, судом при розгляді справи по суті спору прийнято до уваги, що відповідачем АТ «Альфа-Банк»також не надано доказів на підтвердження надання приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Харі Н.С. саме тих документів, що визначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах цієї справи наведених вище доказів, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. від 10.11.2020 року №36350 є доведеними та обґрунтованими, у зв`язку з чим, задовольняються судом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на викладене, позивач просить стягнути з АТ «Альфа-Банк»на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 619,95 грн.

Як доказ понесених витрат на надання професійної правничої допомоги, позивачем долучено до матеріалів справи договір про надання правової (правничої) допомоги від 21.07.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та керуючим адвокатського бюро «ЮРКОНСАЛТ» Геннадія Працевитого, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 11.08.2021 року серії АР №1049998, рахунок за надані адвокатські послуги від 21.07.2021 року №141 на суму 3 000 грн., акт до договору про надання правової допомоги від 21.07.2021 року №141 на суму 3 000 грн., рахунок за надані адвокатські послуги від 11.08.2021 року №170 на суму 12 619,95 грн., акт до договору про надання правової допомоги від 11.08.2021 року №170 на суму 12 619,95 грн.

Розглянувши зазначені вище документи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд виходить з того, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Крім того, саме такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 01.09.2021 року, винесеній за результатами розгляду справи № 178/1522/18.

З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, а також виконаних адвокатом робіт, за відсутності обґрунтованої заяви АТ «Альфа-Банк» про зменшення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення з АТ «Альфа-Банк» на його користь понесених ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 619,95 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту України № 296/5 від 22.02.2012 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, код ЄДРПОУ 23494714), третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна (місце перебування: 01054, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41, оф. 215), третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович (місце перебування: 69041, м. Запоріжжя, бул. Вінтера, буд. 26, оф. 1.2)про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис 10.11.2020 року № 36350, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С.про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 63 099,78 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. судового збору та 15 619 (п`ятнадцять тисяч шістсот дев`ятнадцять) грн. 95 коп. витрат на прфесійну правничу домогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 05.07.2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод