Справа № 462/1929/21 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1036/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Савчук Г.В.,

без участі сторін, розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Савки Тараса Володимировича на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 липня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації),-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року ПАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» звернулося в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 суми страхового відшкодування у розмірі 140689 грн. 70 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалися на те, що 02 травня 2019 між ПрАТ «СК «Альфа страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №330.0000046.701.0383. Предметом страхування є транспортний засіб Jaguar F-Pace номерний знак НОМЕР_1 . 18 листопада 2019 року у м. Львові по вул. Дорошенка при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. С.Бандери відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю Jaguar F-Pace та Renault Dokker номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Вказувли, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинення вищевказаного ДТП, в результаті якого було пошкоджено автомобіль Jaguar F-Pace.

Власник пошкодженого застрахованого транспортного засобу звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Jaguar F-Pace номерний знак НОМЕР_1 було проведено його огляд, про що складено протокол огляду транспортного засобу та протокол додаткового огляду транспортного засобу, а також отримано рахунок № НОМЕР_3 на оплату ремонту пошкодженого автомобіля на суму 187 733,70грн., окрім того отримано акти виконаних робіт №70 та №166, згідно яких вартість ремонту транспортного засобу Jaguar F-Pace номерний знак НОМЕР_1 склала 240 689,70 грн.

ПрАТ «СК «Альфа Страхування» складено страхові акти №1477.206.19.03 та №1477.206.19.03-1, відповідно до яких вартість ремонту Jaguar F-Pace, номерний знак НОМЕР_1 складає 240689,70 грн., на підставі яких за заявою власника транспортного засобу щодо виплати страхового відшкодування здійснено виплату такого на рахунки СТО.

Крім цього зазначав, що винуватцем ДТП визнано відповідача ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» згідно полісу АО5536337, на підставі якого ПрАТ «СГ «ТАС» виплатило позивачу ПрАТ «СК «Альфа Страхування» 100 000,00 грн.

Оскільки розмір витрат на виплату страхового відшкодування складає 240689,70 грн., а при цьому полісом АО5536337 покрито лише частину шкоди на суму 100000,00 грн., а відтак просив стягнути залишок шкоди в сумі 140689,70 грн. та 2270,00 грн. судового збору.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 06 липня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Стахування» суму страхового відшкодування у розмірі 140 689 грн. 70 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Стахування» 2270,00 грн. судового збору..

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Савка Тарас Володимирович.

В апеляційній скарзі посилається на те, що обставини справи, які підтверджені належними та допустимими доказами, а також приписи ст. 1172 ЦК України, дають підстави зробити висновок про те, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки як в момент ДТП, так і до сьогоднішнього часу перебуває в трудових відносинах з Управлінням поліції охорони у Львівській області працюючи на посаді водія автотранспортних засобів, та в момент ДТП, яка мала місце 18 листопада 2019 року виконував свої прямі трудові обов`язки водія.

Вказує, що шкода завдана іншому автомобілю-учаснику вище вказаної ДТП є шкодою завданою ОСОБА_1 під час виконання трудових обов`язків, що в силу норм ст. 1172 ЦК України свідчить про покладення обов`язку з її відшкодування на юридичну особу-роботодавця, в даному випадку на Управління поліції охорони у Львівській області, а тому, на думку скаржника, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність підстав стягнення суми страхового відшкодування саме з ОСОБА_1 .

Також зазначає, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки приписи ЦПК України дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи».

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 07 липня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 25 липня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 18 листопада 2019 р. о 13 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Dokker номерний знак НОМЕР_2 на вул. Дорошенка у м. Львові, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. С.Бандери, не надав переваги у русі автомобілю «Jaguar F-race», номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 1.5, 2.3б, 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10. 10. 2001р.

Факт вказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Залізничного районного суду м.Львова від 16.12.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Дана постанова суду набрала законної сили.

У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Наведеним також стверджується, що вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини ОСОБА_1 , який порушив п.п. 1.5, 2.3б, 16.11 Правил дорожнього руху України, та що автомобіль «Jaguar F-race» номерний знак НОМЕР_1 у цій дорожньо-транспортній пригоді був пошкоджений.

Згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії №330.0000046.701.0383 від 02 травня 2019 року автомобіль «Jaguar F-race» номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , застрахований ПрАТ «СК «Альфа Страхування».

Також встановлено, що ОСОБА_2 звернувся в ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів.

18 листопада 2019 року представником ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було проведено огляд транспортного засобу «Jaguar F-race» номерний знак НОМЕР_1 , про що складено протокол огляду транспортного засобу.

Згідно з рахунком на оплату № 222 від 25 листопада 2019 року та акту виконаних робіт №70 від 29.02.2020 виданого ФОП « ОСОБА_3 » вартість ремонту автомобіля склала 187733,70 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт №166 від 30 травня 2020 рокц, виданого ФОП « ОСОБА_3 », вартість ремонту склала 52956,00 грн.

Відповідно до страхового акту №1477.206.19.03 від 17 січня 2020 року сума страхового відшкодування становить 187733,70 грн., яка була перерахована ФОП ОСОБА_3 згідно платіжного доручення №2960 від 24 січня 2020 року.

Згідно страхового акту №1477.206.19.03-1 від 26 березня 2020 року сума страхового відшкодування становить 52956,00 грн., яка була перерахована ФОП ОСОБА_3 згідно платіжного доручення №13772 від 10 квітня 2020 року.

Згідно виписки/особового рахунку з 14 квітня 2020 року по 14 квітня 2020 року АТ «СГ ТАС» (приватне) перерахувало на рахунок НОМЕР_4 100000,00 грн., як страхове відшкодування згідно договору №АО5536337 від 24.05.2019, транспортний засіб «Jaguar F-race», номерний знак НОМЕР_1 , регресний платіж по справі №1477/2019, без ПДВ.

Постановляючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред`явлено до належного відповідача ОСОБА_1 .

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись, виходячи із наступних обставин.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових правовідносин із таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зроблено висновок, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Згідно із частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Статтею 50 ЦПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Як зазначено вище, належним відповідачем у справах про стягнення коштів, виплачених в якості страхового відшкодування, у відповідності до вимог ст. 1187 та 1172 ЦК України є юридична особа або фізична особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог.

Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки № 182 від 20 квітня 2022 року, виданої Управлінням поліції охорони у Львівській області, ОСОБА_1 працює на посаді водія автотранспортних засобів сектору монтажних робіт центру технічної охорони Управління поліції охорони у Львівській області з 01 лютого 2017 року (наказ УГІО у Львівській області від 01.02.2017 року).

Відповідно до довідки № 1540/43/33/03-2022 від 20 квітня 2022 року, виданої Управлінням поліції охорони у Львівській області, службовий автомобіль Renault Dokker номерний знак НОМЕР_2 перебуває на балансі Управління поліції охорони у Львівській області.

За наведених обставин, що ОСОБА_1 як на момент вчинення ДТП, так і до сьогоднішнього часу перебуває в трудових відносинах з Управлінням поліції охорони у Львівській області, працюючи на посаді водія автотранспортних засобів, та в момент ДТП, яка мала місце 18.11.2019 року виконував свої трудові обов`язки, тому позов пред`явлено до неналежного відповідача.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Савки Тараса Володимировича підлягає до задоволення, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 липня 2021 року до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Савки Тараса Володимировича задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 06 липня 2021 року скасувати.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 3 405 гривень сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 липня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.