РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року

м. Рівне

Справа № 570/699/21

Провадження № 22-ц/4815/72/22

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Хилевич С.В., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на додаткове рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 08 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 12 травня 2021 року задоволено цивільний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 21.01.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем за №166, яким пропонується стягнути з позивача 38004,72 доларів США, які є боргом за кредитним договором №730/158-САФ03.16-2 від 16.01.2007, укладеним між позивачем та АТ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є відповідач АТ «Альфа-Банк» та 1500 грн. витрат за вчинення виконавчого напису.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.

Додатковим рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 08 червня 2021 року задоволено клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 50000 грн. 00 коп.

У поданій на додаткове рішення апеляційній скарзі представник АТ «Альфа-Банк» вважає, що воно є незаконним та необґрунтованим, ухваленими з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не забезпечив відповідачу право на подання клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також не повідомив про розгляд відповідного клопотання, прийнявши додаткове рішення без врахування усіх обставин справи.

Зазначає, що заяву про ухвалення додаткового рішення у справі відповідач не отримував.

Звертає увагу, що поважні причини, за яких позивач не міг долучити доказів, що підтверджують розмір витрат до закінчення судових дебатів у справі відсутні.

Вказує, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись, принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в ухваленні додаткового рішення.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує доводи наведені апелянтом.

Вказує, що відповідачу було відомо про розмір судових витрат з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі, однак правом на заперечення не скористався.

Стверджує, що протягом більш ніж десяти років відповідач намагається змінити рішення Рівненського міського суду у справі № 2-3907/09 від 11 серпня 2009 року. За цей період стосовно одного і того ж кредитного договору було ухвалено чотири судових рішення та вчинено один виконавчий напис. Вважає, що таке зловживання відповідачем своїми правами призвело до того, що адвокатом було витрачено великий обсяг часу та об`єм робіт для захисту його прав та інтересів.

На підставі викладеного просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копію договору про надання правничої допомоги від 11 лютого 2021 року, акт про надання правничої допомоги адвокатом на виконання вищевказаного договору з детальним описом робіт та їх вартістю, яка становить 50000 грн.

Заяву щодо витрат на правничу допомогу подано у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідач в установленому порядку не був повідомлений про прийняття судом до розгляду заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, та не був повідомлений про дату час та місце розгляду вказаної заяви, що в свою чергу призвело до порушення судом першої інстанції прав відповідача на доступ до суду та можливості подання ним своїх заперечень, пояснень та клопотань по суті поданої позивачем заяви.

Водночас як слідує із змісту доводів апеляційної скарги відповідача, ним заперечується розмір заявлених до стягнення вимог на правничу допомогу адвоката.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Не є визначальним твердження ОСОБА_1 , що зловживання відповідачем своїми правами призвело до того, що його адвокатом було витрачено великий обсяг часу та об`єм робіт для захисту його прав та інтересів, від «численних судових позовів» банку протягом більш ніж десяти років. Відповідач намагається змінити рішення Рівненського міського суду у справі № 2-3907/09 від 11 серпня 2009 року і за цей час стосовно одного і того ж кредитного договору було ухвалено чотири судових рішення та вчинено один виконавчий напис.

Визначення розміру відшкодування на правничу допомогу не може містити складову емоцій чи невдоволення чи бути за своїм змістом додатковим видом матеріальної відповідальності банку.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до роз`яснення в п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд в Постанові від 12.06.2018 року по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес).

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів колегія суддів враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 50000 грн. не є співмірним із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та підлягає зменшенню до 5000 гривень..

З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга Акціонерного товариства «Альфа-Банк» підлягає до задоволення частково, додаткове рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 08 червня 2021 року зміні.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Додаткове рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 08 червня 2021 року змінити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.В. Хилевич

С.С. Шимків