Справа № 200/7374/19
Провадження № 2/932/1416/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 жовтня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кондрашова І.А.,

за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилсервіс-2», про визнання недійсним рішення досудової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтований тим, що на адресу місця проживання позивача невідомою особою 24 квітня 2019 року було доставлено письмове повідомлення (досудова вимога) про сплату заборгованості. Вказана вимога КП «Жилсервіс-2» визначає обліковування по особистому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість за начебто надані відповідачем послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території з управління багатоквартирним будинком у загальному розмірі 6 521, 20 грн.

Позивач вважає вказану заборгованість безпідставною, оскільки жодних послуг відповідач не надавав, а обслуговування багатоквартирного будинку здійснює ОСББ. Посилаючись на таке, просить суд визнати недійсним рішення (досудову вимогу) від 23.04.2019 року по особистому рахунку № НОМЕР_1 , та визнати незаконним нарахування боргу за житлово-комунальні послуги за період з 2016 2018 року включно, до дати 01.04.2019 року, за надані послуги з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Томаша В.І. від 21 травня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та надано позивач строк для усунення її недоліків протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

05.07.2019 недоліки були усунуті позивачем.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Томаша В.І. від 16 липня 2019 року, відкрито провадження у справі.

У зв`язку із закінченням строку відрядження судді ОСОБА_2 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, справа згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 22.10.2019, передана судді ОСОБА_3 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року, справа прийнята в провадження судді ОСОБА_3 .

У зв`язку із відстороненням судді ОСОБА_3 справа передана судді ОСОБА_4 .

Рішенням Вищої ради правосуддя від 07.07.2020 р. № 2049/0/15-20 суддю ОСОБА_4 звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 15.02.2021 року справа передана судді Кондрашову І.А.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2021 року, справа прийнята в провадження судді Кондрашова І.А.

З урахуванням категорії справи, її складності, характеру та обсягу доказів, суд доходить висновку про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений у встановленому порядку.

За змістом ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на те, що представник відповідача не з`явився в судове засідання без поважних причин (без повідомлення причин неявки), суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Судом встановлено, що позивачу на його домашню адресу була надіслана вимога претензія про сплату заборгованості від 23.04.2019 року, особовий рахунок НОМЕР_1 (досудова вимога).

У зазначеній вимозі позивачу запропоновано сплатити заборгованість у розмірі 6 521, 20 грн. за комунальні послуги та роз`яснено наслідки у вигляді нарахування інфляційних витрат, 3% річних та можливості примусового стягнення вказаного боргу у судовому порядку.

За своїми ознаками зазначена вимога є досудовою вимогою (претензією), в якій викладена інформація для споживача стосовно наявної заборгованості та пропозиція добровільно врегулювати вказану заборгованість.

Позивач просить суд визнати недійсною досудову вимогу про оплату заборгованості від 23.04.2019 року.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова ВП ВС від 05.06.2018, справа № 338/180/17, постанова ВП ВС від 11.09.2018, справа № 905/1926/16, постанова ВП ВС від 30.01.2019, справа № 569/17272/15-ц).

Суд вважає, що для ефективного захисту прав та інтересів позивача, їх поновлення та забезпечення реального виконання судового рішення, належним способом судового захисту в даному випадку є вимога про виключення (списання) заборгованості з особового рахунку позивача. В даному випадку досудова вимога не має жодних правових наслідків для позивача, оскільки за своїм змістом є претензією, тобто не має обов`язкового характеру, і ОСОБА_1 має право на власний розсуд вирішити питання щодо виниклої заборгованості.

Отже, пред`явлена досудова вимога не є актом, який встановлює обов`язкові правила поведінки, чи зобов`язує споживача примусово виконати його обов`язок, та не є актом індивідуально-правової дії, і має суто інформаційний характер, а відтак не може бути предметом оскарження.

На переконання суду, досудова вимога не може бути визнана недійсною, оскільки не створює будь-яких правових наслідків для позивача.

В судовому засіданні позивач додатково підтвердив, що з кінця 2019 року будь-яких дій КП «Жилсервіс-2», направлених на примусове стягнення з нього заборгованості, не вчинялось.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, тому позовна вимога про визнання недійсною рішення (досудової вимоги) від 23.04.2019 року по особистому рахунку № НОМЕР_1 , задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про визнання незаконним нарахування боргу, суд вказує таке.

За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8,9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

На думку суду, позивач, заявляючи позовну вимогу про визнання незаконним нарахування боргу, не вказав, яке його право було порушено діями Комунального підприємства «Жилсервіс-2» та яке право підлягає захисту.

Так, позивачем не зазначено правову норму, яка забороняє комунальному підприємству нараховувати заборгованість по особовому рахунку, навіть якщо така заборгованість є суперечливою. Суд вважає, що нарахування заборгованості є безумовним правом суб`єкта господарювання, в даному випадку Комунального підприємства «Жилсервіс-2», а питання розміру заборгованості та її обґрунтованості, мають вирішуватись не шляхом заборони її нарахування чи визнання неправомірними таких дій, а шляхом реструктуризації, списання чи виключення безпідставно нарахованих сум заборгованості з особового рахунку споживача.

З цього слідує, що самі по собі дії КП «Жилсервіс-2» по нарахуванню заборгованості, не можуть бути визнані неправомірними чи незаконними. Тому належним способом судового захисту в даному випадку є позов про проведення перерахування та списання (виключення) з особового рахунку позивача сум заборгованості за комунальні послуги.

У пунктах 6.6., 6.7. Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, йдеться про те, що суд, розглядаючи справу, має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, суд не знаходить підстав для визнання досудової вимоги недійсною та визнання дій КП «Жилсервіс-2» по нарахуванню заборгованості, незаконними, тому позовні вимоги слід визнати необґрунтованими, а відтак в їх задоволенні належить відмовити повністю.

В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати віднесено на рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258, 259, 261, 263-265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Комунального підприємства «Жилсервіс-2» (49000, м. Дніпро, вул. Володимира Мономаха, буд. 10, ), про визнання недійсним рішення досудової вимоги, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ