Справа № 349/487/21
Провадження № 22-ц/4808/732/22
Головуючий у 1 інстанції Гаврилюк О. О.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Шандалович В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рогатинського районного суду, ухвалене суддею Гаврилюк О.О. 11 квітня 2022 року в м. Рогатині, повний текст якого складено 13 квітня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 14 січня 2021 року на автодорозі Н-09 в с. Підкамінь Рогатинського району Івано-Франківської областісталася ДТП за участю транспортного засобу марки Audi A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та транспортним засобом марки DAF моделі FT XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , яке видане 13 жовтня 2020 року ТСЦ 8048. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Яремчанського міського суду від 26 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» згідно Полісу обов`язкового страхування АО №4232867 з терміном дії до 26 січня 2021 року; ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становив 130000 грн., франшиза - 2600 грн.

18 січня 2021 року позивач звернувся до страховика відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності.

Згідно Висновку експерта №ВЕ-18/2021 від 07.05.2021 року вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику транспортного засобу DAF моделі FT XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 дорівнює його ринковій вартості на момент пошкодження та становить 696460 грн. Вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди становить 59878 грн. Вартість відновлювального ремонту - 1320038,98 грн., що перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином транспортний засіб вважається фізично знищеним. Вартість матеріального збитку становить 506581,75 грн.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 506581,75 грн. та судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Рішенням Рогатинського районного суду від 11 квітня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 506581,75 грн., а також 10000 грн. витрат на правову допомогу, 5065 грн. сплаченого судового збору, 5000 грн. на залучення експерта. Всього на загальну суму 526646,75 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального та процесуального права, за неповного дослідження обставин справи.

Зазначає, що суд безпідставно взяв до уваги висновок судової автотоварознавчої експертизи №ВЕ-18/2021 від 07.05.2021 року, оскільки такий є недопустимим та недостовірним доказом. Зокрема, його складено за завою представника позивача на підставі наданих ним цифрових фотознімків пошкодженого автомобіля та відомостей, що містилися на той час в матеріалах цивільної справи, без особистого огляду експертом пошкодженого автомобіля, а також за відсутності протоколу (акту) огляду транспортного засобу, який складається експертом в присутності учасників ДТП та в якому відображаються пошкодження ТЗ. Вважає, що для проведення дослідження замовником було надано фото невідомо якого транспортного засобу. Відтак експерт не володів достатніми вихідними даними щодо характеру та обсягу його пошкоджень.

Також вважає, що експертом неправомірно визначено ринкову вартість автомобіля тільки виходячи із середньої ринкової вартості КТЗ по Україні з врахуванням строку його експлуатації. Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та колісних транспортних засобів від 24.11.2003 року №142/5/2092 повинна враховуватися його комплектність, укомплектованість та фактичний стан, строк експлуатації, величина пробігу, особливості кон`юнктури ринку регіону тощо.

На думку апелянта неправильно визначена і вартість ТЗ після ДТП за формулою 7.3. Методики. Оскільки автомобіль вважається фізично знищеним, то вартість його в пошкодженому вигляді мала б розраховуватися як вартість залишків (утилізаційна вартість).

Також така експертиза не є судовою, оскільки проведена за заявою сторони, а не за ухвалою суду.

У відповідь на адвокатський запит представника апелянта від 21.04.2022 року ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» направило документи, серед яких протокол огляду ТЗ від 30.01.2021 року; Звіт №8988 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ від 19.02.2021 року; Висновок експертного дослідження №8988 від 19.02.2021 року щодо визначення вартості КТЗ у пошкодженому вигляді. Дані докази отримані апелянтом 03.05.2022 року. За даними матеріалами вартість ТЗ на момент пошкодження - 696460,00 грн., вартість КТЗ у пошкодженому вигляді - 232819,67 грн. А тому розмір матеріальної шкоди може становити 336240,33 грн. (696460,00-232819,67-127400) як різниця між вартістю до та після ДТП за мінусом отриманого страхового відшкодування.

Позивач отримав страхове відшкодування 07.04.2021 року та знав про результати експертиз, які проводилися на замовлення страхової компанії, однак все ж звернувся до судового експерта, як вважає апелянт, з метою завищення розміру матеріальної шкоди.

Зауважує також, що за три місяці до ДТП авто позивача було завезене в Україну по ціні 178709,80 грн. зі Словенії та придбане ним за ціною 153000,00 грн. В позовній заяві сказано його вартість 240900,00 грн., виходячи з цін продажу аналогічного авто з вітчизняного Інтернет-ресурсу. А тому вважає, що його сумніви щодо ринкової вартості автомобіля обґрунтовані.

З огляду на викладене просить рішення Рогатинського районного суду від 11 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що відповідач брав участь в розгляді справи в суді першої інстанції, подавав заперечення, клопотання про витребування доказів, а отже реалізував свої права. Звіт про оцінку майна, представлений ним, виконаний суб`єктом оціночної діяльності відповідно до договору на замовлення страхової компанії, яку позивач не уповноважував на такі дії. Отже і Звіт №8988, і висновок експертного дослідження №8988/1 від 19.02.2021 року виконані з порушенням закону. ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» залучена до участі у справі в якості третьої особи, однак не подавала вказані документи у встановленому законом порядку під час розгляду справи в суді першої інстанції. Також зміст апеляційної скарги не містить доказів неможливості їх подання до місцевого суду. А отже такі матеріали не були предметом дослідження в суді першої інстанції та не можуть бути прийняті апеляційним судом. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Рогатинського районного суду від 11 квітня 2022 року без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт та його представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили суд її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14.01.2021 року близько 14 год. 15 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Підкамінь, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «DAF XF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1, 13.3 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Яремчанського міського суду від 26.02.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. (т. 1, а.с. 4).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», про що свідчить копія Поліса №АО/4232867 від 27.01.2020 року. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 130000 грн., розмір франшизи - 2600 грн. (т. 1, а.с. 5).

За змістом копії Свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_4 від 13.10.2020 року власником автомобіля марки «DAF», модель «FT XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 3, 144).

18.01.2021 року потерпілий ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» із заявою про страхове відшкодування внаслідок події, що мала місце 14.01.2021 року (т. 1, а.с. 6).

Згідно Висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №ВЕ-18/2021 від 07.05.2021 року, складеного судовим експертом Семенченком П.О. на замовлення представника позивача, розмір матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 як власнику автомобіля DAF FT XF 105.460, р.н. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП, що мала місце 14.01.2021 року о 14.15 год. на автомобільній дорозі Н-09 в Яремчанському районі Івано-Франківської області, дорівнює ринковій вартості станом на час ДТП (в неушкодженому стані) та складає 696460 грн. 00 коп. Вартість транспортного засобу DAF FT XF 105.460, р.н. НОМЕР_2 після даної ДТП станом на момент ДТП складає 59878 грн. 25 коп. (т. 1, а.с. 45-71).

Відповідно до копії Меморіального ордера №@2PL041703 від 01.03.2021 року ОСОБА_2 оплачено 5000,00 грн. ФОП Семенченку П.О. за оцінку збитків від пошкодження автомобіля DAF FT XF 105.460, р.н. НОМЕР_2 (т. 1, а.с. 75).

Як вбачається з відповіді Територіального сервісного центру МВС №2641 від 21.08.2021 року №31/9/1/1498 на запит суду, згідно баз даних Єдиного державного реєстру МВС України транспортний засіб марки DAF FT XF 105.460, р.н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_5 був зареєстрований 13.10.2020 року в ТСЦ 8046 вартістю 153000,00 грн. (т. 1, а.с. 152).

Згідно наданих 04.10.2021 року на запит суду Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в м. Києві на вимогу суду документів, вантажний/сідловий тягач-Е - спеціалізований DAF FT XF 105.460 2013 року випуску, № шасі НОМЕР_5 06.10.2020 року був привезений із Словенії вартістю 178709,80 грн. та на підставі Договору купівлі-продажу транспортного засобу №7624/2020/824 від 12.10.2020 року проданий ТОВ «ТИРБА+ВТС» ОСОБА_2 за ціною 153000,00 грн. (т. 1, а.с. 162-168).

До апеляційної скарги представником відповідача було долучено також відповідь ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» №314-ЮР від 03.05.2022 року на адвокатський запит від 21.04.2022 року, копії Протоколу огляду транспортного засобу від 30.01.2021 року, Звіту №8988 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 19.02.2021 року та Висновку експертного дослідження №8988/1 від 19.02.2021 року, складених на замовлення ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», Розрахунку №35122/21 суми страхового відшкодування від 13.03.2021 року та Страхового акту №351 /22/21 від 07.04.2021 року (т. 2, а.с. 15-33).

З даних матеріалів вбачається, що ринкова вартість транспортного засобу DAF FT XF 105.460, р.н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_5 станом на дату ДТП (14.01.2021 року) становила 696460,00 грн., вартість відновлювального ремонту - 1984235,55 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування та роботи), значення коефіцієнту фізичного зносу - 0,5699, вартість матеріального збитку - 696460,00 грн. Вартість КТЗ у пошкодженому стані - 232819,67 грн.

07.04.2021 року ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» перерахувало ОСОБА_2 визначену суму страхового відшкодування в розмірі 127400,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 як особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому придбання транспортного засобу позивачем за зазначеною у договорі купівлі-продажу ціною не спростовує Висновок експерта №ВЕ-18/2021 від 07.05.2021 року щодо розміру матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 . Зазначений Висновок відповідає положенням чинного законодавства щодо висновку експерта, виконаний кваліфікованим судовим експертом, попередженим про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Тому такий є належним та достатнім доказом в даній справі. Також матеріалами справи підтверджено понесені позивачем витрати на залучення експерта, на професійну правничу допомогу та сплату судового збору, які у випадку задоволення позову підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин першої, четвертої, п`ятої, восьмої статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 28 даного Закону до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У статті 30 вказаного Закону зазначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що ринкова вартість автомобіля позивача DAF FT XF 105.460, р.н. НОМЕР_2 на момент ДТП становила 696460 грн. 00 коп., а вартість відновлювального ремонту внаслідок його пошкодження - 1320038 грн. 98 коп., що підтверджується Висновком експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №ВЕ-18/2021 від 07.05.2021 року, складеного судовим експертом Семенченком П.О. на замовлення представника позивача (т. 1, а.с. 45-71).

Таким чином, оскільки витрати на відновлювальний ремонт даного автомобіля перевищують його вартість на момент ДТП, його ремонт є економічно необґрунтованим, а тому розмір завданого позивачу матеріального збитку слід розраховувати як різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Такі висновки відповідають вищевказаним нормам права та правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі №752/16797/14-ц (провадження №14-80цс19).

З огляду на викладені норми права та обставини справи, суд першої інстанції правильно виходив з того, що в даному випадку з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, за мінусом сплаченого страхового відшкодування.

Що ж стосується посилань апелянта на те, що Висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №ВЕ-18/2021 від 07.05.2021 року не може бути належним та допустимим доказом визначення вартості авто позивача до та після ДТП, оскільки складений за завою представника позивача на підставі наданих ним матеріалів, без достатніх вихідних даних щодо характеру та обсягу пошкоджень автомобіля, то слід зазначити наступне.

Так, частиною першою статті 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі - Методика).

За змістом п. 5.1 Методики за рішенням особи, яка залучила експерта, визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе у разі надання нею даних, необхідних для проведення дослідження.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням.

Як вбачається з Висновку експерта №ВЕ-18/2021 від 07.05.2021 року, експерту були надані копії матеріалів даної цивільної справи на електронному носії та фотознімки пошкодженого КТЗ «DAF FT XF 105.460», р.н. НОМЕР_2 у кількості 166 шт. (т. 1, а.с. 45).

При цьому посилання апелянта на те, що такі фотознімки не стосуються автомобіля позивача, який пошкоджений в ДТП 14.01.2021 року, є голослівними та нічим не обґрунтованими.

Не заслуговують на увагу і твердження апелянта про те, що дана експертиза не може вважатися судовою, оскільки проведена за заявою сторони, а не за ухвалою суду.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (ст. 1 Закону України «Про судову експертизу»), а експерт Семенченко В.О. має кваліфікацію судового експерта та внесений до Реєстру атестованих судових експертів. Також експерту було відомо про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України (т. 1, а.с. 45 (зворот)).

Щодо доводів апелянта, що експертом неправомірно визначено ринкову вартість автомобіля, тільки виходячи із середньої ринкової вартості КТЗ по Україні з врахуванням строку його експлуатації, без врахування його комплектності, укомплектованості та фактичного стану, строку експлуатації, величини пробігу, особливостей кон`юнктури ринку регіону тощо, то слід зазначити, відповідно до п. 1.6 Методики ринкова вартість КТЗ (його складників) - це вартість, за яку можливе відчуження КТЗ (його складників) на ринку подібного КТЗ (його складників) на дату оцінки за договором, укладеним між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу. Поняття дійсної вартості, що вживається у судовій практиці, за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості.

Визначаючи ринкову вартість автомобіля, експертом було взято до уваги середню по Україні ціну КТЗ, який був у використанні, з урахуванням строку його експлуатації, коефіцієнт ринку регіону, величину пробігу, комплектності, технічний стан. При цьому зазначено також, що ним не встановлено, що на транспортному засобі проводилась заміна складових частин, що могла б вчинити вплив на коригування його вартості.

Крім того, як вбачається з долучених апелянтом до апеляційної скарги матеріалів виконаного на замовлення ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» Звіту №8988 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 19.02.2021 року, ринкова вартість транспортного засобу DAF FT XF 105.460, р.н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_5 станом на дату ДТП (14.01.2021 року) визначена така ж, як і у Висновку експерта №ВЕ-18/2021 від 07.05.2021 року - 696460,00 грн., і відповідачем вона не заперечувалася.

Посилання на неправильно визначену вартість ТЗ після ДТП також необґрунтовані, оскільки згідно вимог п. 18 Методики вартість утилізації КТЗ може визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися, або ж із застосуванням методу питомої ваги окремої складової КТЗ від ринкової вартості КТЗ.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 брав участь в розгляді справи в суді першої інстанції, в тому числі з участю представника, подавав відзив на позов, однак не долучав документів, які додані ним до апеляційної скарги. При цьому в суді апеляційної інстанції ним не надано доказів неможливості подання їх до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Також згідно з частиною другою статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Однак відповідного клопотання від сторони відповідача теж не було.

Таким чином відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування Висновку експерта №ВЕ-18/2021 від 07.05.2021 року, не спростовано визначений розмір матеріального збитку та вартість транспортного засобу після ДТП, а отже не доведено, що такі визначено експертним дослідженням неправильно.

Схожі висновки містяться і в постановах Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №194/986/15-ц (провадження №61-25206св18), від 04.09.2019 року у справі №361/5018/16-ц (провадження №61-22662св18), від 18.03.2021 року у справі №127/11715/19 (провадження №61-3481св20).

Зазначення вартості авто при його ввезенні на територію України чи в договорі купівлі-продажу теж не можуть свідчити про дійсну його вартість.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що апелянту було відстрочено сплату судового збору у розмірі 4598,73 грн. за подання апеляційної скарги до ухвалення апеляційним судом рішення, вказану суму судового збору необхідно стягнути з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рогатинського районного суду від 11 квітня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) в дохід державного бюджету судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4598 (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 73 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 28 липня 2022 року.