Справа №295/965/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Скришевської О.Р.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , правонаступниками якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до Житомирської міської об`єднаної територіальної громади в особі Житомирської міської ради про визнання права власності на майно у порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ ЗАЯВИ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на гараж № НОМЕР_1 , розташований по АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

В обґрунтування позову позивач вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина на гараж АДРЕСА_2 . Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, однак постановою державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори від 24.09.2020 року у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Посилається на те, що в позасудовий спосіб позбавлена можливість належним чином оформити майнові права на спадкове майно.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Ухвалою судді від 01.02.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання; витребувано з Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) належним чином завірену копію спадкової справи № 723/2004, заведену після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.02.2021 року, на виконання ухвали суду від 01.02.2021 року, до суду надано належним чином завірену копію спадкової справи № 723/04, заведену до майна померлого ОСОБА_4 (а.с.34-112).

Ухвалою суду від 03.03.2021 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

21.04.2021 р. ухвалою суду зупинено провадження у цивільній справі для вирішення питання щодо залучення до участі в справі правонаступника, у зв`язку зі смертю позивача (а.с.139).

Ухвалою суду від 16.02.2022 р. поновлено провадження у справі, витребувано з Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) витяг зі спадкового реєстру та належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 (а.а.141)

30.05.2022 року, на виконання ухвали суду від 16.02.2022 року, до суду надано належним чином завірену копію спадкової справи №189/2021, заведену до майна померлої ОСОБА_1 (а.с. 150-179).

Відповідно до ухвали суду від 01.06.2022 р. замінено позивача в даній цивільній справі з ОСОБА_1 на її правонаступників - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.181).

У судове засідання 27.07.2022 р . ОСОБА_2 та ОСОБА_3 направили заяву по розгляд справи у їх відсутність, у якій зазначили, що позов підтримують та просять його задоволити (а.с. 186-187).

Представник відповідача ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, електронною поштою надіслала до суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без участі представника міської ради. У клопотанні вказала, що відповідач позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні, оскільки у матеріалах справи відсутні докази належності спірного гаража спадкодавцю. За інформацією департаменту містобудування та земельних відносин міської ради, рішень з питання надання спадкодавцю ОСОБА_4 земельної ділянки для будівництва гаража не приймалось. Також представник відповідача вказав, що діями відповідача будь-яких прав позивача не порушено (а.с.119).

Інших заяв по справі не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності учасників справи, які скористалися своїм правом і подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, та розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ та ОЦІНКА СУДУ

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , 1940 року народження, та ОСОБА_1 , 1941 року народження, перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , яке видано 29.10.1961 року (а.с. 51).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується змістом копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 16.03.2004 року (а.с. 8).

Згідно копії довідки №2003/02-14 від 24.09.2020 року, яка видана державним нотаріусом Житомирської державної нотаріальної контори Ковальовою С.В., та матеріалів спадкової справи № 723/04, заведеної до майна померлого ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4 . Діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від спадщини відмовилися на користь позивача (а.с. 11, 38, 40, 42).

Зі змісту листа Житомирського міського відділу Державного комітету Ради Міністрів УРСР в справах будівництва і архітектури №32 від 29.01.1969 року вбачається, що відділ у справах будівництва та архітектури дозволяє будівництво гаража для зберігання автомобілів, які перебувають у приватній власності громадян, які проживають у житловому будинку, у дворі житлового будинку по АДРЕСА_3 (а.с. 12).

З копії протоколу зборів мешканців житлового будинку по АДРЕСА_3 від 10.02.1969 року вбачається, що відповідно до листа Житомирського міського відділу будівництва і архітектури №32 від 29.01.1969 року щодо будівництва гаражів для мешканців вказаного будинку та згідно результатів опитування мешканців будинку, вирішили затвердити список осіб, для яких будуть будуватися гаражі, серед яких ОСОБА_6 (а.с. 13).

Згідно копії листа Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради №539/13 від 26.02.2019 року, відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради народних депутатів від 13.02.1992 року №81 «Про практичні заходи по поверненню історичних назв вулицям та площам Житомира, впорядкування нумерації будинків на цих вулицях та площах…» 5-ти поверховому житловому будинку по АДРЕСА_3 , була надана нова адреса: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради видано довідку №5879 від 23.09.2019 року про технічні показники об`єкту, згідно якої за наявними даними, які знаходяться в підприємстві, об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 , присвоєно інвентаризаційний номер 18225 (а.с. 17).

Зі змісту довідки №16 від 26.11.2020 року, яка видана Приватним підприємством «Житлове експлуатаційне підприємство №1 м. Житомира» ОСОБА_1 , вбачається, що її чоловіку ОСОБА_6 відповідно до рішення Житомирського міського відділу в справах будівництва і архітектури № 32 від 29.01.1969 року та згідно з протоколом зборів мешканців будинку по АДРЕСА_3 від 10.02.1969 року, на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 було виділено ділянку для забудови гаража № НОМЕР_1 під автомобіль, який був збудований в цей же рік (а.с. 18).

24.09.2020 року державним нотаріусом Житомирської державної нотаріальної контори Ковальовою С.В. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4 на спадкове майно, яке складається з гаража № НОМЕР_1 , розташованого по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності на це майно (а.с. 9-10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_1 , що підтверджується змістом свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.137).

Згідно матеріалів спадкової справи №189/2021, заведеної до майна померлої ОСОБА_1 , спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_1 , в рівних частинах є її доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.170-176).

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, МОТИВИ та ОЦІНКА СУДУ

Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

В частинах 1, 2 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Стаття 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК).

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 була єдиною спадкоємецею після смерті її чоловіка - ОСОБА_4 , яка у встановленому порядку і спосіб прийняла спадщину, яка належить їй з часу відкриття спадщини- дати смерті чоловіка.

Після смерті позивачки її спадкоємицями за законом, які прийняли спадщину, в рівних частинах є її доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позивачі звернулись до суду з позовом, оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно.

Щодо того, чи входить гараж № НОМЕР_1 , розташований по АДРЕСА_1 , до спадкового майна, на який право власності в порядку спадкування може бути визнано у судовому порядку, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

У Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових і будівель", і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних).

Відповідно до пункту 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127 не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року.

Отже, на підставі досліджених доказів, судом встановлено, що на момент будівництва ОСОБА_4 гаража (1969 рік) чинне законодавство не вимагало обов`язкової реєстрації нерухомого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що спірний гараж, побудований у 1969 році, який є предметом спадкування, і спадкоємці обґрунтовано звернулись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, оскільки нотаріус відмовив в оформленні спадкових прав, а іншого способу оформити право власності на спірний гараж чинним законодавством не передбачено.

Подібний за змістом правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 року у справі № 557/1209/16-ц.

З матеріалів справи вбачається, що померлий ОСОБА_6 у 1969 році отримав дозвіл на будівництво гаража за адресою: АДРЕСА_1 , який був збудований у цьому ж році, технічний паспорт (а.с. 15) не містить відміток, що гараж побудований самовільно, а чинне на той час законодавство не вимагало обов`язкової реєстрації нерухомого майна.

Отже суд приходить до переконання, що вказане нерухоме майно - гараж не є самочинним та самовільним будівництвом, оскільки відповідний дозвіл видавався уповноваженим на це органом, а відтак ОСОБА_6 набув на нього право власності відповідно до чинного на час побудови законодавства.

Суд не бере до уваги твердження представника Житомирської міської ради про те, що за інформацією департаменту містобудування та земельних відносин міської ради, рішень з питання надання спадкодавцю ОСОБА_4 земельної ділянки для будівництва гаража не приймалось, оскільки дозвіл на будівництво гаража йому надавався Житомирським міським відділом Державного комітету Ради Міністрів УРСР в справах будівництва і архітектури у 1969 році, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, суд приходить до переконання, що зазначений гараж входить до складу спадщини, на яку у позивачів виникло право після смерті спадкодавців ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , а тому наявні підстави для визнання за ними права власності на це майно в порядку спадкування.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для визнання в порядку спадкування за законом за позивачами в рівних частинах права власності на гараж № НОМЕР_1 , який розташований по АДРЕСА_1 , як на спадкове майно, після смерті батьків - ОСОБА_4 і ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 5, 12-13, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 частину гаража АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті матері - ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/2 частину гаража АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті матері - ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Відповідач: Житомирська міська об`єднана територіальна громада в особі Житомирської міської ради, місце знаходження: м. Житомир, м-н ім. С.П. Корольова, 4/2, .

Суддя О.В. Стрілецька