Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого-судді Тептюка Є.П.

за участю секретаря Щербак-Стерниш Д.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ майна в натурі в порядку поділу спільного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину майна, визнання права на реєстрацію майна, витребування Ѕ частини земельної ділянки,-

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ майна в натурі в порядку поділу спільного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину майна, визнання права на реєстрацію майна, витребування Ѕ частини земельної ділянки. Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 22.11.2001 року по 17.03.2015 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У березні 2010 року подружжя придбало у ОСОБА_7 земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0246 та недобудований садовий будинок, загальною площею 48 кв.м., який був розташований на даній земельній ділянці. Земельна ділянка розташована на території СТ «Дніпро» Червонослобідської сільської ради Черкаського району. Її вартість становила 20000 доларів США. Юридичним оформленням купівлі-продажу нерухомого майна займався ОСОБА_4 . Придбавши садовий будинок, подружжя протягом 2010-2013 років спільною працею та за спільні кошти здійснили істотне його поліпшення, однак у червні 2014 року, позивач з`ясувала, що 25.03.2010 року з ОСОБА_7 був оформлений не договір купівлі-продажу земельної ділянки, а договір дарування виключно земельної ділянки. Отже, відповідач ошукав ОСОБА_1 з донькою. Крім того, у 2014 році, позивач дізналася, що ОСОБА_4 , переслідуючи мету унеможливити відновлення права ОСОБА_1 на майно, здійснив ряд фіктивних правочинів по відчуженню земельної ділянки. Так, ОСОБА_4 , 20 січня 2012 року оформив договір купівлі-продажу земельної ділянки з другом ОСОБА_8 , при цьому подружжя продовжувало проживати однією сімєю в садовому будинку. ОСОБА_8 , не вступаючи у фактичне володіння і користування земельною ділянкою, 28.03.2012 року подарував її матері відповідача ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 продала земельну ділянку ОСОБА_5 . Таким чином спільно набуте майно в результаті недійсних правочинів опинилось у володінні третьої особи ОСОБА_5 . Поряд з тим, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 не набули право власності на розташований на земельній ділянці садовий будинок, ні у вигляді незавершеного будівництвом обєкту, ні у вигляді сукупності будівельних матеріалів, оскільки предметом їх угоди є виключно земельна ділянка. Дані обставини свідчать про те, що станом на момент подання позову, спірний садовий будинок як незавершений будівництвом обєкт є спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і перебуває у незаконному володінні ОСОБА_5 . Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 23.10.2018 року, визнано удаваним правочином договір дарування земельної ділянки, розміром 0,0468 га, з кадастровим :01:001:0246, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради в СТ «Дніпро», укладений 25.03.2010 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 як такий, що вчинено для приховання договору купівлі-продажу, та визнано таким, що 25.03.2010 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, розміром 0,0468 га, з кадастровим :01:001:0246, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради в СТ «Дніпро» із розташованою на цій ділянці споруди у вигляді садового будинку, як сукупності будівельних матеріалів. Оскільки рішенням суду встановлено юридичний факт купівлі-продажу майна, спірне майно, а саме земельна ділянка із розташованим на ній садовим будинком у вигляді незавершеного будівництвом обєкта, є спільною сумісною власністю. Будівництво садового будинку закінчено і він фактично експлуатується за своїм призначенням, але не приймався до експлуатації і право власності на нього не оформлювалось з вини відповідача. Оскільки позивач позбавлена можливості здійснити в одноособовому порядку дії про прийняттю обєкта до експлуатації, отримати висновок про технічний стан будинку та зареєструвати право власності на належну їй Ѕ частку будинку, остання звернулася до суду і просила виділити в натурі та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину незавершеного будівництвом обєкту садового будинку з господарськими спорудами, та Ѕ частину земельної ділянки, що розташовані у садівничому товаристві «Дніпро» Червонослобідської сільської ради Черкаського району на земельній ділянці за кадастровим номером :01:001:0246; виділити в натурі та визнати за ОСОБА_1 Ѕ частину земельної ділянки № НОМЕР_1 за кадастровим номером :01:001:0246, яка необхідна для обслуговування Ѕ частини незавершеного будівництвом обєкту садового будинку з господарськими спорудами, що розташований на зазначеній земельній ділянці; визнати за ОСОБА_1 право на оформлення та реєстрацію у відповідних органах в установленому законом порядку права власності на Ѕ частину кожного наступного нерухомого майна: незавершеного будівництвом обєкту садовий будинок з господарськими спорудами, що розташований у садівничому товаристві «Дніпро» Червонослобідської сільської ради Черкаського району на земельній ділянці за кадастровим номером :01:001:0246, земельну ділянку № НОМЕР_1 за кадастровим номером :01:001:0246, що розташована у садівничому товаристві «Дніпро» Червонослобідської сільської ради Черкаського району, яка необхідна для обслуговування Ѕ частини незавершеного будівництвом обєкту садового будинку з господарськими спорудами; витребувати у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 Ѕ частину земельної ділянки № НОМЕР_1 за кадастровим номером :01:001:0246, яка необхідна для обслуговування Ѕ частини незавершеного будівництвом обєкту садового будинку з господарськими спорудами.

16.11.2021 року від позивача надійшла уточнена позовна заява в якій вона просила в порядку поділу спільного майна подружжя провести розподіл садового будинку з надвірними спорудами по варіанту 3 експертизи, викладеному у висновку експерта за результатами проведення комплексної будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи по цивільній справі №707/1469/19 від 14.09.2021 року №05/21-БТ, ЗТ, проведеного судовим експертом Оніщенко Надією Сергіївною: виділити в натурі та визнати за ОСОБА_1 право власності на частину незавершеного будівництвом обєкту садового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки, що розташовані у садівничому товаристві «Дніпро» Червонослобідської сільської ради Черкаського району на земельній ділянці за кадастровим номером :01:001:0246, згідно варіанту 3 розподілу садового будинку з надвірними будівлями та спорудами у відповідності до часток Ѕ до Ѕ - як першому співвласнику по варіанту 3 експертизи, викладеному у висновку експерта від 14.09.2021 року №05/21-БТ, ЗТ, проведеного судовим експертом Оніщенко Надією Сергіївною; визнати за ОСОБА_1 право на оформлення та реєстрацію у відповідних органах та в установленому законом порядку, права власності на виділене їй майно; витребувати у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 частину земельної ділянки № НОМЕР_1 за кадастровим номером :01:001:0246, яка перейшла у її власність для обслуговування виділеної частини незавершеного будівництвом обєкту садового будинку з господарськими спорудами, що розташований на зазначеній земельній ділянці, площею 224 м2, яка виділена ОСОБА_1 в роздільне користування, відповідно до 3 варіанту розподілу садового будинку; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати за надання правничої допомоги.

Стислий виклад відзиву на позовну заяву:

30.07.2019 року від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Гнатюк А.І. надійшов відзив на позовну заяву в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки спірне майно ще 20.01.2012 року вибуло з володіння ОСОБА_4 на законних підставах, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в шлюбі. Позивач заявляє вимоги про визнання за нею права власності на майно, яке наразі належить третім особам. ОСОБА_5 є належним набувачем майна. Також позивач не надає суду доказів того, що спірне будівництво введене в експлуатацію, або зареєстроване у встановленому законом порядку. Тобто позивач намагається визнати право власності у спрощений спосіб і змінити власника. Зокрема позивач незаконно бажає визнати право власності на недобудову та назвати її нерухомим майном без введення об`єкту в експлуатацію за участю ДАБІ.

Стислий виклад відповіді на відзив:

19.08.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій вона зазначає, що спірне майно набуте за спільні кошти подружжя в період шлюбу, а тому є обєктом спільної сумісної власності. ОСОБА_5 ніколи не була власником садового будинку, а тому останній може бути поділено між подружжям. СК визначає, що поділ об`єкту незавершеного будівництва членами подружжя можливий, враховуючи відсоток готовності об`єкта.

Пояснення сторін у судовому засіданні:

Позивач та представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала і просила відмовити у їх задоволенні, з підстав наведених у відзиві.

Відповідач ОСОБА_5 була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в установленому законом порядку, однак у судове засідання не з`явилась, і про причини своєї неявки не повідомила, а тому суд в порядку ч. 1 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим провести розгляд справи без її участі.

Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі:

12.06.2019 року від позивача надійшло клопотання про забезпечення доказів та клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 08.07.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження.

16.09.2019 року позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 17.09.2019 року вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони на відчуження земельної ділянки, площею 0.0468 га, що розташована у садівничому товаристві «Дніпро» у с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, кадастровий номер :01:001:0246, номер запису про право власності: 7052399, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:3435, виданого 19.09.2014 року приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим Олександром Сергійовичем.

25.09.2019 року від позивача надійшла заява про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 25.09.2019 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 24.12.2020 року поновлено провадження у справі.

19.03.2021 року від представника відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 12.04.2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Черкаського районного суду Черкаської області по справі №707/375/21 відмовлено. У задоволенні клопотання позивача та її представника про забезпечення доказів відмовлено. Клопотання позивача та її представника по призначення у справі судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи задоволено. Призначено у справі будівельно-технічну та земельно-технічну судову експертизу, проведення якої доручено експерту Онищенко Надії Сергіївні.

24.05.2021 року від експерта Оніщенко Н.С. надійшло клопотання про витребування додаткових матеріалів для проведення експертизи.

Ухвалою суду від 25.05.2021 року провадження у справі поновлено.

16.11.2021 року позивачем подано клопотання про відшкодування витрат на проведення експертизи.

12.01.2022 року представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Гнатюк А.І. подано клопотання про призначення експертизи. Ухвалою суду від 13.01.2022 року у задоволенні клопотання відмовлено.

13.01.2022 року судом закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду.

Встановлені судом обставини:

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 23.10.2018 року, яке набрало законної сили, визнано удаваним правочином договір дарування земельної ділянки розміром 0,0468 га з кадастровим номером :01:001:0246, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради в садовому товаристві «Дніпро» укладений 25 березня 2010 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , посвідчений державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Дмитренко Д.М. (реєстровий № 2-579 ), як такий, що вчинено для приховання договору купівлі-продажу, який укладено 25.03.2010 року, між ОСОБА_10 , як продавцем, та ОСОБА_4 , як покупцем. Визнано таким, що 25 березня 2010 року між ОСОБА_10 , як продавцем, та ОСОБА_4 , як покупцем був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0,0468 га з кадастровим номером :01:001:0246, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради в садовому товаристві «Дніпро» із розташованою на цій ділянці споруди у вигляді садового будинку, як сукупності будівельних матеріалів.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 03.01.2019 року виправлено описку в тексті рішення суду від 23.10.2018 року, а саме замість прізвища відповідача « ОСОБА_10 » вказано вірно « ОСОБА_7 ».

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 11.02.2019 року рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23.10.2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , третя особа ОСОБА_5 про визнання удаваним договору дарування земельної ділянки та фактично укладеним договору купівлі-продажу залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати КЦС від 11.11.2020 року рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23.10.2018 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 11.02.2019 року залишено без змін.

Згідно повідомлення СТ «Дніпро» від 11.02.2017 року №75, ОСОБА_4 став членом СТ «Дніпро» з 17.04.2010 року, у звязку з покупкою у ОСОБА_7 земельної ділянки № НОМЕР_1 та розташованого на ній садового будинку. На момент вступу в члени товариства на ділянці № НОМЕР_1 існував садовий будинок. ОСОБА_4 проживав разом з сімєю у складі ОСОБА_1 та їх сина ОСОБА_6 в садовому будинку, розташованому на земельній ділянці АДРЕСА_1 в період з 01.04.2020 року по березень 2014 року включно. 18 лютого 2012 року ОСОБА_4 вибув з членів СК «Дніпро» у звязку з продажом земельної ділянки. Після виходу із членів кооперативу ОСОБА_4 разом із сімєю у складі ОСОБА_1 та їх сина ОСОБА_6 продовжував проживати у садовому будинку до березня 2014 року. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_1 здійснювали добудову садового будинку, розташованого на земельній ділянці АДРЕСА_1 .

У другому повідомленні СТ «Дніпро`за цією ж датою та вихідним номером, тобто від 11.02.2017 року №75 зазначено, що ОСОБА_7 була членом СТ «Дніпро» з 27.03.2010 року на праві переходу права власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 , що розташована в СТ «Дніпро» в порядку спадкування. На момент вступу ОСОБА_7 в право власності та члени кооперативу, на земельній ділянці існував садовий будинок. ОСОБА_7 була власницею цього садового будинку. Попереднім, до ОСОБА_7 , власником садового будинку була її мати ОСОБА_11 ОСОБА_7 вибула з членів СТ «Дніпро» з 27.03.2010 року, у звязку з продажем земельної ділянки та садового будинку ОСОБА_4 . На момент виходу ОСОБА_7 з членів кооперативу на земельній ділянці № НОМЕР_1 існував садовий будинок.

19.01.2012 року ОСОБА_4 , як продавець, та ОСОБА_8 , як покупець, уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0468 га, кадастровий номер :01:001:0246, яка розташована у садівничому товаристві «Дніпро», в адмінмежах Червонослобідської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення садівництва. Земельна ділянка належить продавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №814420, виданого міськрайонним управлінням Держкомзему у місті Черкаси та Черкаському районі Черкаської області 23.03.2010 року, в якому є відмітка про перехід права власності до ОСОБА_4 на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого Дмитренко Д.М., нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори 25.03.2010 року.

28.03.2012 року ОСОБА_8 , як дарувальник, та ОСОБА_9 , як обдарована, уклали договір дарування земельної ділянки, за яким дарувальник безоплатно передає у власність, а обдаровувана приймає у власність земельну ділянку загальною площею 0,0468 га, яка розташована в адмінмежах Червонослобідської сільської ради у садівничому товаристві «Дніпро», Черкаського району та області, з цільовим призначенням для ведення садівництва. Земельна ділянка має кадастровий номер :01:001:0246.

19.09.2014 року ОСОБА_9 , як продавець, та ОСОБА_5 , як покупець, уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0468 га, яка розташована у садівничому товаристві «Дніпро», Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення садівництва. Кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0246.

З листа СТ «Дніпро» від 21 травня (рік не зазначено) за №1 вбачається, що на земельній ділянці № НОМЕР_1 , кадастровий номер :01:001:0246, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради в СТ «Дніпро» розташований літній садовий будинок з господарськими спорудами зі 100% ступенем готовності.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2019 року, ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.2014 року, належить земельна ділянка, кадастровий номер :01:001:0246, площею 0,0468 га, що розташована у садівничому товаристві «Дніпро», с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва.

22.09.2021 року від судового експерта Оніщенко Надії Сергіївни надійшов висновок № 05/21-БТ, ЗТ за результатами проведення комплексної будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи, згідно якого будівельна готовність садового будинку з мансардою літ. «А» визначається, як сума питомих ваг фактично збудованих елементів і складає 100%. Отже, будівельна готовність садового будинку з мансардою літ. «А», який знаходиться на земельній ділянці № НОМЕР_1 , що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради СТ «Дніпро» Черкаського району Черкаської області складає 100%. Враховуючи ступінь будівельної готовності садового будинку літ. «А» - 100%, його технічний стан добрий, провести реальний розподіл садового будинку літ. «А», який знаходиться на земельній ділянці № НОМЕР_1 , що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради СТ «Дніпро», з дотриманням рівності ідеальних часток співвласників у співвідношенні Ѕ до Ѕ із подальшим переплануванням вбачається можливим. Експертом запропоновано чотири варіанти розподілу садового будинку літ. «А» з надвірними будівлями та спорудами у співвідношенні часток Ѕ до Ѕ. Також експертом запропоновано чотири варіанти розподілу земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0.0468 га за кадастровим номером :01:001:0246, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради в СТ «Дніпро», з виділом частин земельної ділянки пропорційно розмірам ідеальних часток співвласників Ѕ до Ѕ та відповідно до запропонованих варіантів розподілу садового будинку літ. «А» з надвірними будівлями та спорудами.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 19.04.2022 року, постановленому в заочному порядку, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним відмовлено.

Ціна позову підтверджується висновком про оцінку вартості незавершеного будівництвом дачного будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки у АДРЕСА_2 , наданого субєктом оціночної діяльності ОСОБА_12 04.06.2019 року, за яким вартість будинку з надвірними спорудами складає 651940 грн., а земельної ділянки 45000 грн.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі та визначають час коли сторони були подружжям, однак у мотивувальній частині рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23.10.2018 року зазначено, що «На підставі аналізу представлених сторонами доказів, суд дійшов висновку про те, що під спірним договором дарування відповідачі приховали договір купівлі-продажу. Договір дарування було оформлено після фактичної виплати подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які на той час перебували в шлюбі, вартості земельної ділянки з недобудованим садовим будинком». Час протягом якого ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, судом не встановлювався, а земельна ділянка не визнавалася об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стороною позивачів на підтвердження законності забудови садового будинку надано типовий проект № б/н Тип 2, з заміною дерев`яної конструкції веранди та фронтонів на цегляні, літнього садового будинку. Адреса будівництва: ділянка АДРЕСА_2 . Склад приміщень: кімната, веранда, тераса. Площа жилої забудови 37,2 м.2.

Натомість, з технічного паспорту виготовленого 31.05.2021 року КП «ЧООБТІ» на садовий будинок АДРЕСА_2 вбачається, що площа забудови збільшена і становить 77,8 кв.м., а план садового будинку відрізняється від типового проекту. Крім садового будинку з`явились нові приміщення, господарські будівлі та надвірні споруди.

Враховуючи, що наданий типовий проект, виданий ОСОБА_13 «УкрЖИИПГраждансельстрой г. Киев» без зазначення року, за підписами начальника техбюро та ГИП, які не засвідчені печатками, та з огляду на те, що даний проект стосується заміни дерев`яної конструкції веранди та фронтонів на цегляні у літньому садовому будинку на ділянці АДРЕСА_2 , суд визнає даний доказ неналежним, недостовірним, неповним та недопустимим, оскільки останній не є будівельним паспортом, виданий третій особі, і не стосується забудови земельної ділянки, а містить дані щодо заміни деревяних конструкцій на цегляні.

Так, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 № 103 затверджено Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки. Відповідно до п.1.2.-1.4., 2.2, 2.7., 2.10 Порядку, будівельний паспорт забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт) визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці. Параметри забудови визначаються з урахуванням будівельних норм, що встановлюють вимоги до планування та забудови територій, а також встановлених чи визначених в установленому порядку режимів використання об`єктів всесвітньої спадщини, їх територій та буферних зон, пам`яток культурної спадщини, їх територій та зон охорони, історичних ареалів населених місць, історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій та їх зон охорони, охоронюваних археологічних територій. Розроблення будівельного паспорта здійснюється відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні. У разі зміни намірів забудови земельної ділянки (розміщення нових, реконструкція або капітальний ремонт існуючих об`єктів), реалізація яких не перевищує граничнодопустимих параметрів, до будівельного паспорта можуть вноситись зміни. Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів. У схемі забудови земельної ділянки, сформованій уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури, визначається місце розташування запланованих об`єктів будівництва, червоні лінії, лінії регулювання забудови, під`їзди до будівель і споруд, відстань від об`єкта будівництва до вулиць (доріг), мінімальні відстані від об`єкта будівництва до меж земельної ділянки, а також будівель і споруд, розташованих на суміжних земельних ділянках, місця підключення до інженерних мереж (за наявності).

Суд констатує, що в матеріалах справи відсутній будівельний паспорт на забудову спірної земельної ділянки.

Норми права, що підлягають застосуванню:

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, провадження № 61-2446 св 18, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, провадження № 61-8518 св 18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частини першої статті 61 СК України об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), встановлено, зокрема, рівність прав і обов`язків у шлюбі та сім`ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями Кодексу та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч. 1 ст. 68 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За змістом статті 70 СК України, статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року по справі № 200/22329/14-ц зазначено, що «Частиною другою статті 331 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 цього кодексу, частини третьої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про основи містобудування" реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об`єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій. Закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об`єктів забороняється.

За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року N 461, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-III категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Визнання ж права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі N 6-159цс15, і підстав для відступу від нього не вбачається».

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 16.06.2021 року по справі № 1008/339/12 зазначає - « Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу між подружжям (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13).

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проект або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Наслідком самочинного будівництва є те, що особа, яка його здійснила, не набуває права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Необхідно зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Ураховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної оцінки доводам відповідача та не встановили, чи був побудований спірний будинок на підставі відповідних документів та дозволів, чи не є він самочинним будівництвом.

Задовольняючи вимоги позову щодо визнання спільним майном земельної ділянки, суди посилалися на те, що якщо на земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди відповідно до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 09 грудня 2015 року у справі № 6-814цс15, постанові Верховного Суду від 25 лютого 2019 року у справі № 199/2099/17.

Верховний Суд погоджується з висновками судів у частині застосування положень статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, однак, враховуючи, що рішення судів у частині визнання спільним майном об`єкта незавершеного будівництва та його поділу підлягають скасуванню, то рішення у частині вимог щодо земельної ділянки також підлягають скасуванню».

Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи:

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази в їх сукупності та повноті суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

З матеріалів справи не вбачається період часу протягом якого ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, однак підтверджується факт виплати подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які на той час перебували в шлюбі, вартості земельної ділянки з недобудованим садовим будинком, що розташовані у садівничому товаристві «Дніпро», с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області та є предметом розгляду даної справи.

Попереднім судовим рішенням встановлено, що 25 березня 2010 року між ОСОБА_7 , як продавцем, та ОСОБА_4 , як покупцем був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0,0468 га з кадастровим номером :01:001:0246, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради в садовому товаристві «Дніпро» із розташованою на цій ділянці споруди у вигляді садового будинку, як сукупності будівельних матеріалів.

В результаті укладання подальших правочинів купівлі-продажу та дарування спірної земельної ділянки, станом на 17.09.2019 року, право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0246, площею 0,0468 га, що розташована у садівничому товаристві «Дніпро», с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, зареєстровано за ОСОБА_5 .

На час придбання ОСОБА_4 земельної ділянки розміром 0,0468 га з кадастровим номером :01:001:0246, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради в садовому товаристві «Дніпро», на останній розміщувався садовий будинок як сукупність будівельних матеріалів. Право власності на садовий будинок не зареєстровано за будь-якою особою.

Позивач у судовому засіданні зазначав про те, що садовий будинок, який розташований на спірній земельній ділянці, є об`єктом незавершеного будівництва зі 100% ступенем готовності. Судом не заперечується факт того, що ступінь будівельної готовності садового будинку літ. «А», який знаходиться на земельній ділянці № НОМЕР_1 , що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради СТ «Дніпро» складає 100%, згідно висновку експерта від 22.09.2021 року, однак суд не приймає наведену стороною позивачів обставину, що даний садовий будинок є об`єктом саме незавершеного будівництва, оскільки наявні ознаки самочинного будівництва.

Так, згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак, свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Суд не приймає доводи позивача про те, що типовий проект № б/н Тип 2, адреса будівництва: ділянка АДРЕСА_2 підтверджує законність забудови земельної ділянки, та правові підстави для зведення на ній садового будинку. Даний доказ визнаний судом неналежним, недостовірним, неповним та недопустимим.

З технічного паспорту на садовий будинок АДРЕСА_2 від 31.05.2021 року вбачається, що садовий будинок збудований у 2011 році, а отже забудовник для отримання дозволу на забудову земельної ділянки мав виготовити проект та отримати будівельний паспорт, який у матеріалах справи відсутній. Крім того, сторони не заперечують той факт, що садовий будинок було ними добудовано. Даний факт підтверджується і експікацією приміщень садового будинку. Тобто площа садового будинку, після придбання ОСОБА_4 спірної земельної ділянки збільшилась, зокрема зявились новобудови у вигляді надвірних споруд та господарських будівель, і надбудови у вигляді нових приміщень.

За умови реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта садового будинку, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мали розробити проектну документацію та отримати дозвіл на виконання будівельних робіт, проте жодних дій не вчинили і дозвільних документів не отримали.

Відсутність дозволу на будівництво, проєкта або порушення умов будівництва, тягне визнання такого будівництва самочинним, відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Оскільки садовий будинок, як сукупність будівельних матеріалів, зведений на земельній ділянці № НОМЕР_1 , що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради СТ «Дніпро», без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту, суд приходить до висновку, що останній є об`єктом самочинного будівництва, а не обєктом незавершенного будівництва.

Поняття «об`єкт незавершеного будівництва» (частина 3 статті 331 ЦК України) та «самочинно збудований об`єкт» (частина 1 статті 376 ЦК України) мають різний правовий статус та відмінне законодавче регулювання, у звязку з чим позивачем помилково обрано спосіб захисту порушеного права.

Враховуючи, що садовий будинок під літ. «А», який знаходиться на земельній ділянці АДРЕСА_2 , що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради СТ «Дніпро» є обєктом самочинного будівництва, суд відмовляє у задоволенні вимоги щодо виділення та визнання права власності на частину незавершеного будівництвом об`єкту садового будинку з господарськими спорудами.

Оскільки позивачем не заявлялася вимога про розподіл та визнання права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0246, що розташована у садівничому товаристві «Дніпро» Червонослобідської сільської ради Черкаського району в ідеальних частках по Ѕ кожному, а ставилось питання щодо виділення в натурі та визнання права власності на частку земельної ділянки, на якій розташована частина садового будинку, відповідно до 3 варіанту розподілу, суд позбавлений можливості визнати право власності саме на дану частку земельної ділянки, так як у розподілі садового будинку позивачу відмовлено, і тому не має підстав для застосувань положень ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, на які посилається ОСОБА_1 , щодо переходу права на земельну ділянку у разі набуття прав власності, господарського відання, оперативного управління на об`єкт нерухомого майна (крім багатоквартирного будинку), об`єкт незавершеного будівництва, що розміщені на ній. Однак суд зауважує, що позивач не позбавлена права звернутися з позовом щодо розподілу вказаної земельної ділянки як об`єкта спільної сумісної власності подружжя.

Вимоги позивача щодо надання судом права на оформлення та реєстрацію у відповідних органах, та в установленому законом порядку, права власності на виділене їй майно та витребування у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 частини земельної ділянки № НОМЕР_1 за кадастровим номером :01:001:0246, яка перейшла у її власність для обслуговування виділеної частини незавершеного будівництвом обєкту садового будинку з господарськими спорудами, що розташований на зазначеній земельній ділянці, площею 224 м2, яка виділена ОСОБА_1 в роздільне користування, відповідно до 3 варіанту розподілу садового будинку є похідними, а тому не підлягають до задоволення.

Крім того, вимога щодо надання особі права на оформлення та реєстрацію права власності на певну річ не є ефективним способом захисту, оскільки навіть наявність судового рішення про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва не змінює правового статусу такого майна й не перетворює сукупність будівельних матеріалів на новостворену річ об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю, споруду тощо) в розумінні статті 181 та частини 2 статті 331 ЦК України, оскільки не звільняє забудовника від обов`язку після завершення будівництва (створення майна) ввести його в установленому порядку в експлуатацію в загальному порядку та здійснити державну реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно.

Судові витрати:

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Позивач як інвалід 2 групи, згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 від 07.08.2021 року, виданого довічно, звільнена від сплати судового збору.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а судом у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Отже, судові витрати, що складаються з витрат позивача на правничу допомогу, оплату експертного дослідження та витрат на виготовлення технічного паспорту суд відносить на рахунок позивача, за умови того, що у задоволенні позовних вимог судом відмовлено.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ майна в натурі в порядку поділу спільного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину майна, визнання права на реєстрацію майна, витребування Ѕ частини земельної ділянки відмовити повністю.

Судові витрати, що складаються з судового збору, віднести на рахунок держави.

Судові витрати, що складаються з витрат позивача на правничу допомогу, оплату експертного дослідження та витрат на виготовлення технічного паспорту віднести на рахунок позивача.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду або безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідачі: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований у АДРЕСА_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 від 06.12.1997 року, виданий Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована у АДРЕСА_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області.

Повний текст рішення складено 28.07.2022 року.

Суддя: Є. П. Тептюк