Справа № 629/6501/21
(2/199/1951/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

31.10.2022

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

у відсутності учасників справи,

у відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в спрощеному позовному провадженні (заочний розгляд справи) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №1443304 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту від 30.10.2019 р. у сумі 12 424 (дванадцять тисяч чотириста двадцять чотири) грн. 00 коп., а також про розподіл судових витрат. Позов обґрунтований тим, що позивач є небанківською фінансовою установою, внесене до Державного реєстру фінансових установ, як фінансова компанія, Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №426 від 28.02.2021 р. ТОВ отримано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК №870 від 28.02.2017 р., ТОВ отримала ліцензія на здійснення діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг №756 від 28.03.2017 р.

30.10.2019 р. між учасниками даної справи був укладений договір №1443304 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту через Інформаційно-телекомунікаційну систему ТОВ, доступ до якої забезпечується через веб-сайт ТОВ або мобільний додаток, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти в сумі 4 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат, взяв зобов`язання повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Грошові кошти були перераховані 30.10.2019 р. на банківський рахунок відповідача № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ПриватБанк», вказаний відповідачем особисто в заяві на отримання кредиту.

Кредитний договір був укладений в електронній формі.

28.11.2019 р. через особистий кабінет клієнтом було ініційовано продовження строку користування кредитом до 28.12.2019 р. шляхом вибору в Особистому кабінету опції «Продовжити кредит» з натисканням відповідної клавіші та з одночасним ініціюванням платежу на користь ТОВ у розмірі 648,00 грн., нарахованих та несплачених на дату платежу процентів.

28.12.2019 р. через особистий кабінет клієнтом особисто було ініційовано продовження строку користування кредитом до 27.01.2020 р. шляхом вибору в Особистому кабінету опції «Продовжити кредит» з натисканням відповідної клавіші та з одночасним ініціюванням платежу на користь ТОВ у розмірі 2088,00 грн., нарахованих та несплачених на дату платежу процентів.

У зв`язку з невиконанням відповідачем строків користування кредитними коштами з 30.01.2020 р. по 25.04.2020 р. було здійснено нарахування процентів згідно умов договору.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, перед укладанням кредитного договору ТОВ шляхом розміщення на офіційному веб-сайті надало клієнту доступ до інформації, необхідної для укладення кредитного договору, де, серед іншого, міститься інформація про тарифи, ціни та умови надання фінансових послуг, порядок їх надання, розміщені Правила та примірний кредитний договір, що планується до укладення.

Саме на першій сторінці веб-сайту міститься інформація про: акційну/знижену процентну ставку, стандартну процентну ставку, про максимальний строк кредиту, що становить не більше 30 днів, про максимальну суму кредиту, умови пролонгації, способи отримання кредиту тощо.

Окрім того, на першій сторінці веб-сайту ТОВ міститься посилання на вкладку «Обов`язкова інформація для клієнта», де також міститься інформація про всі істотні умови кредитного договору.

Невід`ємною частиною кредитного договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті www.creditplus.ua, та які діяли на момент укладення кредитного договору, та, підписуючи кредитний договір, клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Станом на 17.11.2021 р. заборгованість відповідача перед ТОВ складає 12 424 грн. 00 коп., з яких: 4 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 8 424,000 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

В силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Як встановлено судом, на переконання позивача, відповідач є боржником за договором №1443304 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту від 30.10.2019 р., який був укладений через Інформаційно-телекомунікаційну систему ТОВ, доступ до якої забезпечується через веб-сайт ТОВ або мобільний додаток, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти в сумі 4 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат, взяв зобов`язання повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Грошові кошти були перераховані 30.10.2019 р. на банківський рахунок відповідача № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ПриватБанк».

За підрахунком позивача, станом на 17.11.2021 р. заборгованість відповідача перед ТОВ складає 12 424 грн. 00 коп., з яких: 4 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 8 424,000 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 20-23).

Процесуальні дії у справі:

-ухвалою суду від 05.07.2022 р. цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту прийнято до розгляду на підставі розпорядження Голови Верховного Суду від 06.04.2022 р. №16/0/9-22 та ч. 2 ст. 32 ЦПК України.

Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з договірних правовідносин (кредитного договору) та регулюються ч.ч. 1, 2 ст. 207, ст.ст. 626, 628, ч. 1 ст. 638, ст. 526, ч. 1 ст. 1054, ч. 2 ст. 1054, ч. 1 ст. 633, ст. 634, ст. 1056-1, ч. 1 ст. 1048, ст. 1049 ЦК України.

Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються позикодавцем, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим позикодавець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

При зверненні до суду із даним позовом, позивач посилається на те, що грошові кошти були перераховані відповідачу 30.10.2019 р. на банківський рахунок відповідача № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ПриватБанк», вказаний відповідачем особисто в заяві на отримання кредиту.

Втім, суд позбавлений можливості встановити дану обставину через відсутність доказів перерахування грошових коштів у спосіб, вказаний відповідачем.

Разом з тим, наданий позивачем розрахунок заборгованості не є доказом користування відповідачем грошовими коштами та наявної заборгованості.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Отже підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунку позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів сформульовані у статтях 77-80 ЦПК України.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Обов`язок доказування позивачем не виконаний: наданий позивачем доказ (а.с. 20-23) не підтверджує обставини видачі позики на умовах фінансового кредиту та його розміру, а також заборгованість, суду не було надано доказів на підтвердження заповнення відповідачем заявки на видачу кредиту тощо, на що посилається позивач у позовній заяві.

Суд, безпосередньо дослідивши зібрані докази, оцінивши їх на предмет належності і допустимості, достатності та достовірності кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозв`язку, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю.

Щодо розподіл судових витрат (ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України): оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача.

Керуючись ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ст.ст. 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Дата складення повного судового рішення 07.11.2022 р.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Спаї