УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, з огляду на таке.

Згідно позовних вимог позивач просить визначити, що частка ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку складає 0,0597га, а частка ОСОБА_2 0,0243га.

З позовної заяви вбачається, що майно, на яке претендує позивачка є частка у земельній ділянці, яку набули у спільну сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згідно рішення Вінницької міської ради від 03.06.2005 р. № 1243. До позову долучено правовстановлюючий документ Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 825226.

Як роз`яснено у п.23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

За п.24 зазначеної Постанови, суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину ) частина друга ст. 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Постановою від 22.09.2022р. № 701/02-31, ухваленою державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Малая Н.С., відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на земельну ділянку , після смерті ОСОБА_3 , з тих підстав, що розмір частки в праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна, що підлягає спадкуванню, не визначено.

Таким чином, з наданих суду письмових доказів вбачається, що спадкова справа відкрита, правовстановлюючий документ на нерухоме майно частка з якого є спадковою наявний, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку у земельній ділянці з тих підстав що частка померлого у спільній сумісній власності не виділена, що є перешкодою у видачі свідоцтва у справі власності на спадкове майно. Тобто, співвласники майна набули його у спільну власність та мали можливість визначити частки.

Окрім того, відповідно до п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставин. Проте, позовна заява не містить обґрунтувань.

Позивачем не зазначено у позові та не долучено до позову належного та допустимого доказу, який підтверджує, що померлому належала на праві власності певна частка у нерухомому майні, а саме у земельній ділянці, яке є спадковим і на яку претендує саме позивач.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав та інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; за п.5) - виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Поданий до суду позов не містить будь-якого обґрунтування порушення права позивача , визначеним відповідачем та підстав звернення до суду саме з визначеним ним предметом позову визнання права власності на спадкове майно, при тому що у неї є правовстановлюючий документ на нерухоме майно, частина якого є спадковою та отримане свідоцтво про право власності на спадщину, а саме частку у будинковолодінні, яке розміщене на спірній земельній ділянці.

Також, при пред`явленні позову до суду не враховано, що згідно ст.. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох і більше осіб (сіпввласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) та може належати особам на праві спільної часткової або праві спільної сумісної власності. У даному випадку спірне майно належить на праві спільної сумісної власності, а правовий режим кожного виду власності регулюється різними статтями Цивільного Кодексу України.

Крім того, позивачем не враховано норми ч. 2 ст. 370 ЦК України, а саме, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Доказів про те, що за життя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 домовилися між собою про розподіл спірної земельної ділянки суду надано не було.

Додана до матеріалів позовної заяви схема розподілу земельної ділянки не є належним доказом домовленості між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо розподілу спірної земельної ділянки, оскільки він виготовлений 2022році після смерті ОСОБА_3 .

Крім того, згідно ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Документи, що підтверджують сплату судового збору в матеріалах позову відсутні.

У випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з ч.3 ст. 6 Закону №3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позові майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру (п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014р. ).

Статтею 4 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що з 01.01.2022року, за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», останній сплачується за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 відсотка розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням визначеної в позовній заяві ціни позову у розмірі 731 372,00грн, позивачу необхідно надати до суду надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 7313,72 грн. за вимогу майнового характеру та 992,40 грн. за вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно - залишити без руху та надати позивачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали суду, для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасник справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: