ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/20/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягувач: Акціонерне товариство «УкрСиббанк»

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заявник просить суд визнати виконавчий лист, виданий 08.06.2016 Дарницьким районним судом м. Києва по цивільній справі № 753/22568/14 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» 86453 дол. США 78 центів таким, що не підлягає виконанню. Заява обґрунтована тим, що у виконавчому листі відсутній номер рішення, рішення не відправлено до Єдиного державного реєстру судових рішень, виконавчий лист був виданий на півтора роки раніше ніж рішення набрало законної сили, відсутній повний текст рішення.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 25.07.2022 р. прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 , стягувач: акціонерне товариство «Укрсиббанк», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про час та місце судового розгляду заяви повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили, проте їх неявка згідно ч.3 ст. 432 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.05.2015 р. позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборговані 63871 долар США 85 центів за кредитом, 22581 долар США 93 цента за відсотками, а всього 86453 долара США 78 центів за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29 листопада 2006 року. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 106552 гривні 34 копійки нарахованої пені за прострочення сплати за кредитом, 126557 гривень 11 копійок нарахованої пені за прострочення відсотків, а всього : 233109 гривень 45 копійок за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29 листопада 2006 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 1827 гривень 00 копійок сплаченого судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 1827 гривень 00 копійок сплаченого судового збору.

На виконання вищевказаного заочного рішення 08.06.2016 р. Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 753/22568/14.

Згідно із пунктами 1,2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Заявник посилається на існування підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Однак суд не погоджується з такими посиланнями заявника з огляду на наступне.

З матеріалів справи № 753/22568/14 вбачається, що номер рішення суду вказано як у виконавчому документі, так і в рішенні суду, відтак твердження заявника є помилковими та не відповідають дійсності.

Щодо відсутності публікації рішення суду, відсутності повного тексті та не направлення до Єдиного державного реєстру судових рішень, слід вказати, що вказані обставини не звільняють боржника від відповідальності за рішенням суду, оскільки згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконавчі листи у справі № 753/22568/14 видані та оформлені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», відтак підлягають примусовому виконанню.

Щодо інших тверджень скаржника слід вказати наступне.

На момент пред`явлення виконавчого листа до виконання діяли положення Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 05.04.2015. Відповідно до ч.1 ст. 22 зазначеного Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду.

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Водночас, відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Однак, як вбачається з матеріалів заяви та цивільної справи 753/22568/14 твердження заявника не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За вказаних обставин, та враховуючи, що рішення суду від 07.05.2015 набрало законної сили, а виконавчий лист, що виданий на виконання судового рішення відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», підстави для задоволення заяви відсутні.

Крім того, вивчивши матеріали заяви, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена також у конвенцією "Про захист прав та свобод людини", яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 року. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконано, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не приймаються. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини. Судове рішення, яке підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Суд враховує також позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (справа Юрій Миколайович Іванов проти України).

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що підстави для визнання вищевказаного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні, у зв`язку із чим в задоволенні даної заяви необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 81, 83, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягувач: Акціонерне товариство «УкрСиббанк»- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя О.Р. Лужецька