Справа № 751/8048/21
Провадження № 2/743/98/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої-судді Павленко О.В., при секретарі судового засідання Довбенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, Орган опіки та піклування Ріпкинської селищної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду, в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив позбавити останнього батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач доводиться рідним братом малолітньому ОСОБА_3 . Мати останнього, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Малолітній ОСОБА_3 проживає разом із позивачем, який дбає про його здоров`я, розвиток, навчання, виховання, утримання, взявши на себе обов`язок його опікуна. Відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_3 , який більше року не відвідує, не спілкується зі своїм сином, ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо нього, не займається його вихованням, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зовсім не дбає про його матеріальне становище. Отже, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому його слід позбавити батьківських прав, стягнувши на користь позивача аліменти на утримання дитини у вищезазначеному розмірі, оскільки він має намір встановити опіку над своїм братом.

У судове засідання позивач та треті особи не з`явилися, надавши до суду заяви, в яких просили справу розглядати у їх відсутність та в яких зазначили, що позовні вимоги вони підтримують у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Відповідно до ст. 128 ЦПК України, він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. У матеріалах справи відсутній його відзив на позовну заяву.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12.06.2014, а також витягом з Державного реєстру акті цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 1433, 135 Сімейного кодексу України № 6 від 16.02.2021 підтверджується, що матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 , а батьком є відповідач у справі.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 23.10.1995, вбачається, що матір`ю позивача також є ОСОБА_4 .

Відтак, позивач та малолітній ОСОБА_3 є рідними братами по лінії матері.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 02.12.2020, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Пленум Верховного Суду України у п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Із довідки ЧРУП ГУНП в Чернігівської області № 11063 від 29.07.2021 про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні ОСОБА_1 від 07.07.2021, вбачається, що у ході її проведення було встановлено, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Актами проживання особи без реєстрації від 29.03.2021 та від 18.05.2021, підтверджується, що ОСОБА_3 , 2014 р.н., проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки Чернігівського дошкільного навчального закладу № 24 «Дивоцвіт», центр розвитку дитини Чернігівської міської ради Чернігівської області № 3 від 14.05.2021, ОСОБА_3 , 2014 р.н., відвідує вказаний заклад з 23.09.2020. За час знаходження дитини в дошкільному навчальному закладі, його батько ОСОБА_2 жодного разу не з`являвся і не цікавився дитиною. Малолітнім ОСОБА_3 опікуються його брат, ОСОБА_1 , та бабуся ОСОБА_5 .

Згідно довідки Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 20 від 13.10.2021 № 01-26/106, ОСОБА_3 , 2014 р.н., навчається у 1-Г класі, проживає разом із братом ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_5 . Останні приводять та забирають дитину зі школи, цікавляться її досягненнями та поведінкою. За час навчання дитини його батько, ОСОБА_2 , до школи не приходив, навчанням сина не цікавився.

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 44 від 03.02.2022 було затверджено висновок та вирішено доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням органу опіки та піклування Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 33 від 18.02.2022 було затверджено висновок та вирішено доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого, що ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний, моральний і духовний розвиток.

На підставі вищенаведеного, враховуючи прояв байдужості відповідача ОСОБА_2 до результатів розгляду справи судом про позбавлення його батьківських прав, суд дійшов висновку, що останній самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо його сина ОСОБА_3 , 2014 р.н., та наміру їх виконувати не виявляє, участі в житті та утриманні дитини не приймає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо його сина ОСОБА_3 , 2014 р.н., підлягають задоволенню.

Ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Таким чином, виходячи із положень чинного законодавства України, розмір аліментів, визначений у ч. 5 ст. 183 СК України, презюмується, як мінімально необхідний для забезпечення гармонійного розвитку дитини, визначається у частці від доходів платника аліментів, розмір якої залежить від кількості дітей, та стягується фактично у безспірному порядку.

На переконання суду, можливість стягнення аліментів у розмірі, визначеному ч. 5 ст. 183 СК України, у наказному провадженні, тобто фактично у безспірному порядку, не впливає на висновки суду, про можливість їх стягнення у тому ж розмірі у позовному провадженні.

Також, суд дійшов висновку, що положення про можливість суду приймати рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (ч. 3 ст. 166 СК України) підлягають застосуванню у вирішенні даної справи як аналогія закону, оскільки останній не визначає порядку стягнення аліментів на неповнолітню дитину за умови відсутності у неї матері, батька та іншого законного представника.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від доходів відповідача є таким, що відповідає засадам справедливості, розумності та є необхідними для забезпечення умов та рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 2 ст. 182 ЦПК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом 28.10.2021.

Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 59 ЦПК України, законними представниками малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років є їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Оскільки позивач ще не має статусу опікуна малолітнього ОСОБА_3 , 2014 р.н., суд дійшов висновку, що його вимога про стягнення аліментів на його користь є передчасною, а відтак, не підлягає задоволенню в цій частині.

Проте, враховуючи, що особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2021 року, шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні до суду, у розмірі 908 грн.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , місце перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради (вул. І. Мазепи, 19, м. Чернігів, ), Орган опіки та піклування Ріпкинської селищної ради (вул. Святомиколаївська, 85, смт. Ріпки Чернігівського району Чернігівської області, ), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 28.10.2021 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зобов`язати законного представника малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у місячний строк з дня набрання законної сили рішення суду відкрити особистий рахунок на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України.

У решті позову - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено 04 серпня 2022 року.

Суддя О.В. Павленко