Справа № 350/258/22
Номер провадження 2/350/454/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі :

головуючого судді Бейка А.М.

секретаря Маєвської С.П.

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача Ошуста С.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки і піклування Перегінської селищної ради про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 29.06.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожнятівського районного управління юстиції в Івано-Франківській області за актовим записом № 24, неповнолітню дитину залишити на проживанні разом з нею, прізвище ОСОБА_1 не змінювати, стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29 червня 2013 року. Від спільного проживання в них народилася одна дитина: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який має неврівноважений характер у зв`язку з чим безпричинно влаштовував сварки та скандали, постійно звинувачував її у неіснуючих проступках. Така поведінка відповідача призвела до неможливого з ним спільного проживання, тому в лютому 2022 року вона з сином покинула відповідача та переїхала на постійне місце проживання в с. Брошнів Калуського району Івано-Франківської області. З того часу вони спільно не проживають та жодних сімейних відносин не підтримують, шлюб існує формально. Позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача та вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому просить шлюб розірвати.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом в якому просить визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним.

В основу своїх позовних вимог за зустрічним позовом позивач зіслався на те, що їхній з відповідачкою син ОСОБА_6 постійно проживає разом з ним у належному йому житловому будинку по АДРЕСА_1 , навчається в Перегінському ліцеї. Дитина повністю забезпечена всім необхідним, одягом та продуктами харчування, до будинку підключена інтернет-мережа необхідна для дистанційного навчання. Також з ними проживає син позивачки від першого шлюбу ОСОБА_8 .

Відповідачка створила нову сім`ю, іноді провідує сина ОСОБА_6 , проте не має можливості утримувати його матеріально, так як ніде не працює, а також не має власного житла.

Він має самостійний дохід і постійне місце проживання, проживає в задовільних матеріально-побутових умовах і створив належні умови для виховання та всебічного розвитку свого сина ОСОБА_6 , до якого добре відноситься. У зв`язку з викладеним він змушений звернутися з вказаним позовом до суду.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги за первісним позовом в частині розірвання шлюбу підтримала повністю, просила про задоволення позову. Позовні вимоги за зустрічним позовом визнала у повному обсязі, не заперечила щоб їхній малолітній син ОСОБА_6 проживав разом з відповідачем.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Ошуст С.Є. у підготовче судове засідання не з`явилися. ОСОБА_2 направив суду заяву в якій просив розглянути справу у відсутності сторони відповідача, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав повністю, просив про задоволення позову. Первісний позов визнав частково в частині розірвання шлюбу, заперечив проти позовної вимоги в частині визначення місця проживання малолітнього сина разом з позивачкою.

Представник органу опіки і піклування Перегінської селищної ради Кулик Х.Б. у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала повністю, просила врахувати те, що сторони самостійно досягли згоди щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком ОСОБА_2 , а тому комісією з питань захисту прав дитини дане питання не розглядалося.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи, що відповідачі за первісним та зустрічним позовом позов визнали, визнання ними позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ними позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ст.247 ч.2 ЦПК України). Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ч.3 ст.211 ЦПК України.

Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим.

Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно 11.02.2022, сторони зареєстрували шлюб 29.06.2013 року про що зроблено відповідний актовий запис № 24. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачці присвоєно ОСОБА_1 (а.с. 4).

Від спільного подружнього життя у сторін є одна малолітня дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 5).

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

З матеріалів справи встановлено, що між сторонами по справі склалися такі стосунки, які призвели до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Сторони не бажають зберегти сім`ю, щоб суперечило їхнім інтересам, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася, шлюб існує формально.

За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки позивачка просила залишити обране нею прізвище ОСОБА_1 , враховуючи її інтереси та керуючись вимогами законодавства України, суд вважає її вимогу підставною.

Що стосується зустрічного позову, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що сторони з 29.06.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, та є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 11.02.2022 року та копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_3 від 21.01.2022 року (а.с. 4-5).

З акта обстеження житлово-побутових умов проживання дітей за адресою: АДРЕСА_1 складеного 15.06.2022 року комісією Служби у справах дітей Перегінської селищної ради Кулик Х.Б. та Сорохман В.В. вбачається, що ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_6 та пасинком ОСОБА_8 проживає у власному одноповерховому житловому будинку, який складається з чотирьох кімнат та коридору. Будинок газифікований, окремо побудована літня кухня, умови проживання добрі. Діти чисті та доглянуті, забезпечені продуктами харчування та необхідним одягом. До будинку підведена інтернет-мережа, яка необхідна для дітей під час дистанційного навчання. При спілкуванні з малолітнім ОСОБА_6 , останній пояснив, що хоче жити разом з батьком (а.с. 46).

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.7 та ч.8 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Не підлягають доказуванню, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами добросовісне виконання ним батьківських обов`язків, створення для сина необхідних умов для проживання та розвитку, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на її виховання та розвиток.

Відповідачкою у справі ОСОБА_1 до суду подано заяву про визнання позову.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Мати дитини має право та обов`язок піклуватися про її здоров`я, стан розвитку, незалежно від того, з ким буде проживати дитина. При цьому суд зазначає, що мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не може бути обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини. Крім того, виходячи з положень статей 157,181 СК України, той з батьків, хто проживає окремо, зобов`язаний так само брати учать у вихованні та утриманні дитини, як і той, хто проживає з дітьми, останній до того ж не має права перешкоджати у такому спілкуванні.

Отже, при визначенні місця проживання дитини з батьком, мати не позбавляється можливості спілкування з дитиною та участі у її вихованні та утриманні. Відповідачка, як мати дитини, може реалізувати свої права шляхом досягнення нових домовленостей з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування у позасудовому порядку або за судовим рішенням, у разі порушення її прав. У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дитиною, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Будь яких доказів, які б свідчили про те, що визначення місця проживання дитини разом з батьком може зашкодити інтересам дитини, в ході розгляду справи не здобуто.

Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визначення місця проживання дитини є обґрунтованою, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, визнання відповідачкою позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позов слід задовольнити, визначити місце проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Позивачка за первісним позовом понесла документально підтверджені судові витрати у виді сплати судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 992 грн. 40 коп. та 600 грн. витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на її користь у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог.

На підставі викладеного, ст. ст. 7, 24, 104, 105, 110, 112, 114, 141, 160, 161 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.141, 200, 247, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 29.06.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожнятівського районного управління юстиції в Івано-Франківській області за актовим записом № 24 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 - залишити ОСОБА_1 .

У решті позову відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки і піклування Перегінської селищної ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає в АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору та 600 грн. витрат на правничу допомогу, а всього разом 1592 грн. 40 коп.

Копію рішення направити в Рожнятівський районний відділ ДРАЦС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складений 09.11.2022 року.

Суддя А.М. Бейко