КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8931/2022
справа №754/1626/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 30 травня 2022 року, постановлену під головуванням судді Зотько Т.А.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пічкур Юлії Анатоліївни, боржник у виконавчому провадженні: ОСОБА_2 , -

встановив:

У лютому 2022 року адвокат Буянов І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пічкур Юлії Анатоліївни.

Подану скаргу мотивує тим, що 14 червня 2016 року Деснянським районним судом м. Києва винесено рішення по справі № 754/1626/16 про відібрання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батька ОСОБА_2 та передачу матері ОСОБА_1 .

Зазначене рішення про відібрання дитини набрало законної сили та підлягало негайному виконанню. На підставі рішення отримано виконавчий лист № 2-2223/16, який скеровано на виконання до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

24 червня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по відібранню дитини. Неодноразовими виходами за місцем реєстрації, зазначеному у виконавчому документі, боржника ОСОБА_2 разом з малолітньою дитиною не виявлено. Державним виконавцем було встановлено, що боржник за зареєстрованим місцем не проживає і місце його знаходження не відоме, про що складено відповідні акти державного виконавця.

19 грудня 2017року Державний виконавець Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нефедова Олександра Сергіївна прийняла рішення про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказує, що 26 вересня 2018року, дізнавшись про винесену постанову, якою порушено права стягувача у виконавчому проваджені, адвокатом Буяновим І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано заяву про проведення перевірки виконавчого провадження, яка зареєстрована за вхідним № 21152.

04 жовтня 2018 року Начальником Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві - Бучацьким Юрієм Олександровичем здійснено перевірку матеріалів виконавчого провадження № 51501009 та законність винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, винесену 19 грудня 2017 року. Зазначена постанова про закінчення виконавчого провадження під час перевірки начальником була визнана такою, що вчинена з порушенням вимог Закону України « Про виконавче провадження» та скасована начальником відділу, а виконавче провадження по відібранню дитини відновлено. Однак виконавчі дії виконавцем не проводилися. Стягувач декілька разів особисто зверталась до державної виконавчої служби Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ їй повідомляли, що вживають всі необхідні дії для виконання виконавчого провадження по відібранню дитини.

21 січня 2022 року, звернувшись до виконавчої служби з вимогою про проведення виконавчих дій по відібранню дитини, ОСОБА_1 дізналася, що державним виконавцем Пічкур Юлією Анатоліївною 03 грудня 2021 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Вказує, що не згодна з оскаржуваною постановою, уважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що державним виконавцем не вчинено жодних дій для вжиття заходів щодо визначення місця знаходження ОСОБА_2 та дитини ОСОБА_3 .

Зазначає, що державний виконавець не вжив усіх передбачених законом заходів для виконання рішення суду, не спромігся використати надані йому Законом права для виконання рішення суду.

Мотивуючи наведеним, просить суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Пічкур Юлії Анатоліївни Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пічкур Юлії Анатоліївни від 03 грудня 2021 року про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-2223/16 від 14 червня 2016 року, а виконавчий лист повернути до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для подальшого виконання.

Постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця Пічкур Юлії Анатоліївни, яку направити для прийняття рішення до Міністерства юстиції України та до правоохоронних органів для реагування.

Стягнути судові витрати у розмірі 9 992,00 гривень.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30 травня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірною постанову державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) Пічкур Юлії Анатоліївни від 03 грудня 2021 року про закінчення виконавчого провадження.

Стягнуто з Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у загальному розмірі 5000 грн.

В задоволенні інших вимог скарги відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, Деснянським відділом Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що скаржником в обґрунтування понесених судових витрат додано лише договір про надання правової допомоги №22/2-22-ц від 22 січня 2022 року, протокол узгодження видів, обсягів та договірної ціни за надання професійної правової допомоги №22/2-22-ц від 31 січня 2022 року та акт №1/22/2-22-ц приймання передачі виконаних робіт від 31 січня 2022 року, однак заявник не подав детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, при цьому, протокол і акт приймання передачі саме детальним описом наданих послуг (робіт), виконаних адвокатом, вважатися не можуть і до уваги судом братися не повинні.

Вказує, що із наданих заявником документів не вбачається, що заявлені витрати мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим (як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат ДВС).

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 30 травня 2022 року та постановити ухвалу, якою у задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні 08 вересня 2022 року адвокатом Буяновим І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу.

Уважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Вказує, що апеляційна скарга не містить тверджень та спростувань доводів скарги. Зазначає також, що у разі встановлення адвокатом і клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаний під час надання правової допомоги, не вимагається ( постанова ВС КАС у справі №640/18402/19 від 28 грудня 2020 року).

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 30 травня 2022 року без змін.

Одночасно просить стягнути з Деснянського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу при розгляду справи в апеляційній інстанції у сумі 5 500,00 гривень.

В судовому засіданні представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримала, посилаючись на викладені в ній обставини. Витрати на правову допомогу уважає неспівмірними із обсягом виконаної адвокатом роботи та такими, що не є необхідними.

Представник заявниці проти доводів апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи вимогу скаржника про визнання неправомірною постанову державного виконавця від 03 грудня 2021 року про закінчення виконавчого провадження, суд першої інстанції керувався тим, що державним виконавцем не були вжиті усі можливі заходи для примусового виконання судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні вимог скарги в частині скасування постанови державного виконавця від 03 грудня 2021 року, суд першої інстанції керувався тим, що 09 лютого 2022 року згідно з постановою про результати перевірки законності виконавчого провадження, начальником Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену 03 грудня 2021 року, відтак відсутні підстави для повторного скасування постанови державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) Пічкур Юлії Анатоліївни від 03 грудня 2021 року про закінчення виконавчого провадження.

Відмовляючи в задоволенні вимоги про постановлення окремої ухвали щодо дій державного виконавця, суд першої інстанції вказав, що стороною заявника не доведено та не підтверджено відповідними доказами наявність в діях (бездіяльності) державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) Пічкур Юлії Анатоліївни ознак кримінального правопорушення.

Задовольняючи частково вимогу про відшкодування судових витрат у розмірі 5 000,00 гривень суд першої інстанції врахував складність справи та виконаної адвокатом роботи, які підтверджені належними доказами, принципу справедливості, співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Доводів на спростування висновків суду першої інстанції в частині вирішення по суті скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця апеляційна скарга не містить.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вказує на таке.

Установлено, що 22 січня 2022 року між адвокатом Буяновим І.В. (адвокат) та Терещенко Т.М.(клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №22/2-22-ц (а.с.32-34).

Пунктом 1.1. вказаного договору визначено, що адвокат приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси Клієнта у Деснянському районному суді м. Києва, Київському апеляційному суді, Верховному Суді. Здійснювати свою професійну діяльність адвоката згідно з умовами цього Договору з усіма правами представника без їх обмежень у здійсненні повноважень, які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, у зв`язку із розглядом скарги на дії та бездіяльність державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), та Представляти інтереси в усіх виконавчих службах України та приватних виконавців.

Пунктом 2.3. серед іншого визначено, що Клієнт несе обов`язки:

сплатити гонорар Адвокату в розмірі та в строк згідно цього Договору ;

додатково оплачувати судові засідання у визначеній сумі 1 (одна) тисяча гривень;

відшкодувати Адвокату фактичні витрати, які не були обумовлені кошторисом доручення, але які Адвокат поніс, і які були необхідні для належного виконання доручення, та які підтверджуються витратними документами (проїзні квитки, квитанції, чеки і т.п.).

Пунктами 4.1-4.3 договору визначено, що гонорар адвоката сплачується за виконану роботу та складає суму за домовленістю сторін, узгоджену протоколом (який є невід`ємною частиною договору) після підписання акту приймання - передачі виконаних робіт з надання правничої допомоги за Договором. За прийняття доручення, згідно цього Договору до виконання, Адвокату виплачуються грошові кошти у фіксованій сумі яка складає 9992 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві гривні):

а) консультативні послуги,

б) вивчення (матеріалів) та аналізування отриманої інформації

в) направлення адвокатських запитів

г) складання та подача скарги

д) представництво в суді

З даних протоколу №22/2-22-ц від 31 січня 2022 року убачається, що сторони договору про надання правової допомоги №22/2-22-ц від 22 січня 2022 року власними підписами узгодили та затвердили види, обсяги та фіксовану вартість правової допомоги. Відповідно до даного протоколу Сторони визначили загальну фіксовану вартість правової допомоги, яка складає 9 992,00 гривні та сплачується клієнтом відповідно до пункту 4 договору №22/2-22-ц від 22 січня 2022 року (а.с.35).

З даних протоколу убачається, що адвокатом надано наступний обсяг робіт:

- загальна консультація з приводу правовідносин між сторонами (2 години) - 200,00 гривень;

- витребування та опрацювання отриманих документів для звернення з позовом (з урахуванням поштових витрат на пересилання та друк документів, адвокатський запит 1 000,00 гривень) - 2 000,00 гривень;

- складання і подання скарги з додатками (враховуючи витрати на поштове пересилання та друк документів 132 арк.*6гривень=792 гривні, написання скарги та подача) - 4 792,00 гривні;

- складання процесуальних документів у справі після відкриття провадження та представництво інтересів Клієнта у суді першої інстанції - 3 000,00 гривень.

З даних акту приймання-передачі виконаних робіт з надання правової допомоги №1/22/2-22-ц від 31 січня 2022 року убачається, що сторони склали та підписали цей акт про те, що представник підтверджує виконану правничу допомогу за договором, а клієнт приймає виконану за договором роботу в обсязі та на умовах викладених і погоджених сторонами договору у протоколі "Про узгодження видів, обсягів та договірної ціни за надання правової допомоги від 31 січня 2022 року). Підписанням цього акту клієнт підтверджує оплату гонорару адвокату у відповідності до вимог пункту 4 договору №22/2-22-ц від 22 січня 2022 року (а.с.36).

Відповідно пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 134ПК України:

1. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

4. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно із статтею 137 ЦПК України:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Положення статті 137 ЦПК України вказують на те, що питання співмірності залежить від конкретних характеристик справи, затраченого часу на участь в ній, обсягом виконаною роботи правового напряму. При цьому конкретні значення про неспівмірність суд визначає лише на підставі клопотання іншої сторони.

При вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції врахував складність цієї справи, критерії розумності і справедливості, посилання представника заінтересованої особи щодо неспівмірності заявленого розміру витрат, дійшов висновку про стягнення 5000 гривень та апеляційний суд погоджується з таким висновком.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності детального опису наданих послуг відхиляються апеляційним судом, оскільки між адвокатом та клієнтом ( ОСОБА_1 ) узгоджено фіксовану вартість правової допомоги у зв`язку із розглядом справи в суди першої інстанції. Цей розмір гонорару не залежіть від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, отже в цьому випадку не вимагається детальний опис наданих послуг.

Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали апеляційна скарга не містить.

Відтак апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Згідно Договору №22/3-22-ц про надання правової допомоги від 07 вересня 2022 року, укладеного між адвокатом Буяновим И.В. та Терещенко Т.М., убачається, що адвокат приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси Клієнта у Київському апеляційному суді. Пунктом 4.3 цього Договору сторони узгодили, що адвокату виплачуються грошові кошти у фіксованій сумі, яка складає 5500 гривень. До договору також додано Протокол №22/3-22-ц узгодження видів, обсягів та договірної ціни за надання професійної правової допомоги ( виконання робіт).

Ураховуючи обставини цієї справи, межі апеляційного перегляду, критерії розумності та справедливості, апеляційний суд уважає, що співмірним є стягнення з Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Києві Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції 1 500,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 30 травня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Києві Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції 1 500,00 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова