Справа № 754/9017/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Лісовська О.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Укрстальспецконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Укрстальспецконструкція» звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 4500000, 00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ОСОБА_1 з 08.06.2021 року був обраний на посаду генерального директора ТОВ «Укрстальспецконструкція», до цього займав посаду фінансового директора ТОВ. 02.07.2022 року відповідач був відсторонений від виконання обов`язків генерального директора ТОВ. Рішенням загальних зборів ТОВ від 10.08.2022 року відповідач був звільнений з посади генерального директора. Після обстеження стану бухгалтерського обліку було встановлено, що відповідачем під час займання посади генерального директора було отримано грошові кошти у сумі 12000000, 00 грн. відповідно до Договору від 04.03.2022 року. Проте такий договір сторонами не укладався. Частину грошових коштів у розмірі 7500000, 00 грн. відповідачем було повернуто. Інша частина коштів залишилася неповернутою Оскільки відповідач ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , кошти не повертає, позивач звертається до суду з даним позовом, просить стягнути з солідарно з відповідачів на користь позивача грошові кошти у розмірі 4500000, 00 грн.

24.10.2022 року до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, розміщені на банківських рахунках відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вказана заява мотивована тим, що на момент звернення до суду з даним позовом грошові кошти відповідачем не повернуті, відповідачі можуть до прийняття судом рішення безперешкодно зняти грошові кошти з усіх своїх банківських рахунків, що в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду на користь позивача.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред"явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюються для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається з поданої заяви, заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідачів, що знаходяться на банківських рахунках.

Але при цьому обґрунтування для вжиття судом заходів забезпечення позову у заяві представника позивача фактично зводиться до аналізу норм діючого законодавства, що регулюють питання забезпечення позову.

Суддя не вбачає з поданої заяви та долучених до неї письмових доказів наявність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача та ймовірність ускладнення виконання судового рішення у разі задоволення позову при невжитті таких заходів.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що підстав для задоволення заяви представника позивача немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 151 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя О.В.Лісовська