Провадження № 2/344/1120/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Шамотайла О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що будучи інвалідом другої групи та проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 зазнає порушення свого спокою та тишини від сусідів з верхнього поверху. Так, на другому поверсі над квартирою позивача проживає ОСОБА_2 (відповідач), раніше разом із співмешканцем та малолітньою дитиною. Протягом всього часу проживання сусіди часто сварилися. До відповідача та її співмешканця позивач з чоловіком зверталися з проханням про тишину. У відповідь чули тільки нецензурні слова. На даний час співмешканець з відповідачем не проживає, однак на вихованні у відповідача є неповнолітня дитина - син, якому чотири роки. Протягом двох років відповідач не ходить з дитиною на дитячий майданчик. Дитина протягом дня аж до 12:00 год ночі, а інколи до 01:00 год. ночі бігає по квартирі відповідача, катається на самокаті та пластмасовому мотоциклі, чим порушує сон позивача та сон її чоловіка - ОСОБА_3 , які є людьми похилого віку та потребують спокою та тишини, крім того, позивач є гіпертоніком, їй не можна хвилюватись, тому що піднімається артеріальний тиск і сильні головні болі, особливо коли шум, позивач неодноразово спілкувалась з відповідачем та просила щоб остання вчасно вкладала дитину спати, хоча б до 22:00 год. Відповідач постійно обіцяла, що буде дитину вкладати швидше спати, проте обіцянки не виконувала і щодня повторюється одне й те саме. При цьому відповідач взагалі з дитиною не гуляє на вулиці та водить на дитячі ігрові майданчики. З метою забезпечення тиші, позивач неодноразово з 2019 року, протягом 2020 року та 2021 року телефонувала на лінію 102. На її звернення з Управління патрульної поліції ГУНП в Івано-Франківській області надходили відповіді, що звернення по факту порушення тиші розглянуті відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Із громадянкою ОСОБА_2 проведено профілактичну бесіду з метою недопущення вчинення порушення тиші в майбутньому. Проте після профілактичних бесід з працівниками поліції знову повторюються одні й ті ж самі дії зі сторони відповідача, яка не вкладає вчасно спати дитину та зовсім не реагує на те як дитина кричить, плаче, кидає іграшки на підлогу, бігає по квартирі, катається на самокаті та пластмасовому мотоциклі від чого віддається значний шум. У зв`язку із такими діями в позивача погіршився сон та здоров`я. З метою уникнення тиші позивачу доводиться інколи спати у душовій кімнаті, в кухні чи в коридорі. Від шуму, який створює дитина відповідача у позивача піднімається артеріальний тиск. Протягом всього цього часу позивач неодноразово викликала швидку медичну допомогу. Зокрема у 2021 році більше двадцяти разів, що підтверджується витягом з карти виїзду швидкої медичної допомоги, форми № ПО/о, затвердженої наказом МОЗ України від 17.11.2010 № 999, а саме після 22:00 год. викликала швидку медичну допомогу 12 разів. Відповідач позбавив позивача гарантованого чинним законодавством та Конституцією України права на тишу, дії відповідача призвели до моральних переживань та стресу, позивач втратила душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані та стані депресії, а також погіршився сон та стан здоров`я, що підтверджується виписками із історії хвороби. Просить суд зобов`язати ОСОБА_2 припинити дії, які порушують права ОСОБА_1 на тишу та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять) тисяч гривень.

Позивач подала заяву відповідно до змісту якої вимоги позову підтримала, просила задоволити та розглянути без її часті.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву чи заперечень суду не надав.

Згідно з ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 12 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 9 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 N572 передбачено, що у приміщеннях житлових будинків і гуртожитків заборонено голосно співати і кричати, користуватися звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму з двадцять другої до восьмої години.

Однак суду не представлено жодних доказів, де б було зазначено про проведення дослідження та встановлення показників за видами шумів, їх джерел та фізичних об`єктів їх передачі, як то безпосереднє місце на конструктивних елементах: стіні, чи місце на стелі, на елементах комунікацій, та не деталізовано джерело шуму, а в самій же позовній заяві позивачем вказано свій висновок, що є видом суб`єктивного сприйняття особи яка його висловила, а не об`єктивного відображення приладом вимірювання. Крім того з наданих самою ж стороною позивача доказів, зокрема, копії довідки №7815 від 18.11.2020 (а.с.22) вбачається, що «підтвердити інформацію про порушення тиші мешканцями квартири АДРЕСА_2 не вдалося».

Отож суд зазначає, що позивачем не доведено обставину, що сторона відповідача порушує режим тиші в нічний час, та додатково зазначає, що заборона порушувати режим тиші в нічний час встановлюється законом, а не судовим рішенням і вже встановлена та існує.

Отож з матеріалів справи вбачається лише відсутність добросусідських відносин між сторонами по справі, а наявні в справі докази, виходячи з заявлених позовних вимог та системного аналізу положень чинного законодавства України не можуть свідчити про обґрунтованість заявлених позовних вимог та відповідно свідчити про наявність достатніх правових підстав для задоволення спору.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна: 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно до роз`яснень, що містяться у пункті 9 вказаної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Щодо вимог позову про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн., то суд зазначає таке: у справах про відшкодування моральної шкоди, суд повинен установити, чи мали дії/бездіяльність відповідача негативний вплив та чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

В той же час із позову та долучених додатків випливає, що ця вимога позивачем заявлена формально, без належного обґрунтування та доказів підтверджень вчинення позивачу відповідачем якихось психологічних страждань, напружень чи розчарувань і незручностей, які завдають йому моральної шкоди та причинного взаємозв`язку між такими діями/бездіяльністю та наслідками у вигляді шкоди.

Оскільки жодних належних доказів і обґрунтувань, фактів, які б свідчили, що дії/бездіяльність відповідача призвели до наслідків у вигляді заподіяння моральної шкоди суду не представлено, а оцінка рівня моральної шкоди залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я особи, що зазнала моральних страждань, то в даному конкретному випадку відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача моральної шкоди.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст 141 ЦПК України

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 76, 258, 263-265, 354 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.В. Шамотайло