Житомирський апеляційний суд
Категорія 8 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/11276/13-ц за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дідківського Андрія Савелійовича, за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 4 січня 2022 року, постановлену під головуванням судді Маслак В.П.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій зазначив, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Хмельницький) перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 1248752 грн. Рішення Корольовського районного суду м. Житомира суду від 13 травня 2014 року, на підставі якого виданий цей виконавчий лист, й досі не виконане.

На даний час у виконавчому провадженні вирішується питання про звернення стягнення на належне боржнику майно.

Також зазначає, що постановою Житомирcького апеляційного суду від 23 лютого 2021 року визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину та договір дарування, на підставі яких кінцевим власнком житлового будинку по АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 .

Державний виконавець наклав арешт на вказаний житловий будинок та звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на це нерухоме майно.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 17 березня 2021 року звернуто стягнення на цей житловий будинок та земельну ділянку, розташовану за вказаною адресою.

Під час виконання судового рішення державним виконавцем встановлено, що у зазначеному житловому будику зареєстровані неповнолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку із цією обставиною державний виконавець не вчиняє дії щодо реалізації даного нерухомого майна, пояснюючи це тим, що орган опіки та піклування не надає згоду на продаж вказаного житлового будинку.

Заявник вважає, що такі дії не відповідають вимогам законодавства, оскільки боржник не є батьком цих дітей та членом їх сім`ї й не має до них жодного відношення. Отже, за таких обставин згода органу опіки та піклування на реалізацію належних ОСОБА_2 житлового будинку та земельної ділянки не потрібна.

20 вересня 2021 року він звернувся до державного виконавця із заявою, в якій просив вчинити дії щодо реалізації вказаного майна без згоди органу опіки та піклування. Однак, на даний час майно не передане на реалізацію.

Вважаючи, що такі дії порушують його права та не відповідають вимогам законодавства, ОСОБА_1 просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дідківського А.С., яка полягає у невчиненні виконавчих дій, спрямованих на продаж нерухомого майна боржника, яке розташоване в АДРЕСА_1 , у виконавчому провадженні з виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 травня 2014 року у справі №296/11276/13ц.

Також просив зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дідківського А.С. вчинити виконавчі дії, спрямовані на реалізацію цього нерухомого майна.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 4 січня 2022 року скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дідківського А.С., яка полягає у невчиненні виконавчих дій, спрямоваих на продаж нерухомого майна боржника за адресою: АДРЕСА_1 , у виконавчому провадженні з виконання рішення Корольоького районного суду м. Житомира від 13 равня 2014 року у справі № 296/11276/13.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький), посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати ухвалу в частині зодоволення скарги та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідно до вимог законодавства у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні діти, державний виконавець зобов`язаний попередньо отримати згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Як встановлено, боржник ОСОБА_2 не є батьком або особою, яка його замінює, для неповнолітніх дітей, які зареєстровані у вказаному житловому будинку.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №766/1637/21 зроблено висновок, що при застосуванні положень пункту 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5, потрібно враховувати, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке мають діти, виконавець зобов`язаний попередньо отримати дозвіл органів опіки та піклування. При цьому, виконавець повинен встановити, чи є боржник власник майна, яке передається на реалізацію, одним із батьків дитини чи особою, яка їх замінює, тобто, чи є боржник тією особою, до обов`язків якої належить дбати про збреження та використання майна дитини в її інтересах.

У разі передачі в порядку виконавого провадження на реалізацію нерухомого майна, власником якого є боржник, який не є одним з батьків чи особою, яка їх замінює по відношенню до дітей, які мають право користування таким майном, відсутні підстави для отримання виконавцем згоди органу опіки та піклування, оскільки така згода потрібна на відчуження будинку, квартири, якщо відчужується майно батьками або особами, які їх замінюють.

На підставі викладеного, 2 грудня 2021 року державним виконавцем сформовано заявку на публікацію в СЕТАМ інформації щодо відчуження вказаного майна.

Отже, на час винесення ухвали, що оскаржується, відсутній предмет спору.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Хмельницький) перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1248752 грн.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 17 березня 2021 року звернуто стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, площею 0,0904 га, з кадастровим номером :05:021:0005, яка розташована за вказаною адресою.

25 березня 2021 року державни виконавцем винесено постанову про опис та арешт вказаного майна боржника.

Державним виконавцем також встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані неповнолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до відділу ДВС із заявою про вчинення виконавчих дій у цьому виконавчому провадженні щодо реалізації вказаного нерухомого майна.

Листом від 23 вересня 2021 року в.о. начальника відділу ДВС повідомив стягувача про те, що 5 квітня 2021 року державний виконавець звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з поданням про отримання дозволу на реалізацію цього майна, оскільки у вказаному житловому будинку зареєстровані неповнолітні діти. Таким чином, заява стягувача не була задоволена.

Відповіно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з пунктом 3 Розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року №2831/5, виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім-шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Матеріали справи не містять доказів того, що державний виконавець підготував проект заявки на реалізацію вказаного майна у строки, передбачені законодавством.

Після набрання законної сили ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 17 березня 2021 року про звернення стягнення на належне боржнику нерухоме майно, виконавчі дії щодо реалізації вказаного майна не були своєчасно вчинені державним виконавцем. Заявка на публікацію арештованого майна була підготовлена лише 2 грудня 2021 року, після звернення ОСОБА_1 до суду з даною скаргою.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив скаргу в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 4 січня 2022 року в частині задоволення скарги ОСОБА_1 , - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: