Справа № 369/4644/22
Провадження №2/369/4209/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

секретаря Смушко К.В.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_3 , третя особа приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_3 є власником об`єкту та споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач в силу положень Закону України «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ є споживачем послуг з електропостачання та зобов`язаний їх оплачувати. Відповідач був споживачем ПрАТ «Київобленерго» на підставі укладеного договору №200900255 від 10 березня 2017 року, а 01 січня 2019 року постачальником універсальної послуги стало ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія», які надавались і ОСОБА_3 . Утримуючи власне майно, відповідач споживає електричну енергію, але не здійснює оплату вартості у повному обсязі.

В силу п.13 розділу 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» та п.1.2.15 ПРРЕЕ, враховуючи фактичне споживання електричної енергії, між ними та ОСОБА_3 був укладений про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №400900255 від 01 січня 2019 року, додаток №3 до цього договору є комерційна пропозиція «Універсал». Вказав, що цей договір є публічним, його умови однакові для всіх споживачів, та розміщений на офіційному веб-сайті товариства.

Товариство у повному обсязі виконує умови даного договору та постачає (продає) відповідачу електричну енергію. Натомість ОСОБА_3 всупереч п.1 ч.3 ст.58 Закону України «Про ринок електричної енергії», п.5.5.5 ПРРЕЕ, умовам укладеного договору, не виконує свої зобов`язання що повної оплати за спожиті послуги. Станом на час звернення до суду заборгованість відповідача становить 415 848,05 грн.

Просили суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» заборгованість за спожиту електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг в розмірі 415 848,05 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

18 липня 2022 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з позовом, ОСОБА_3 вказав, що 10 березня 2017 року він уклав догорів про користування електричною енергією №200900255, за умовами якого об`єкт споживача житловий будинок АДРЕСА_1 . Після зміни постачальника на ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія», відповідно до вимог чинного законодавства він приєднався до публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №200900255 на умовах договору від 10 березня 2017 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 , та у відповідності до ч.1 ст.641 ЦК України він приєднався до договору, що знаходиться у відкритому доступі на веб-сайті товариства, комерційну пропозицію «Побут», а не «Універсал», як стверджує позивач. Тому з січня 2019 року по квітень 2022 року ним здійснювалась оплата на підставі показів лічильника за затвердженими Регулятором тарифом та умовами комерційної пропозиції «Побут». Будь-яка заборгованість у нього відсутня.

Вказав також, що на виконання вимог п.2.3.12 ПРРЕЕ (споживання електричної енергії за відповідним тарифом (ціною) відповідно до комерційної пропозиції має бути забезпечене окремим комерційним обліком) ним було подано у січні 2022 року заявку на приєднання кафе/магазину, для забезпечення окремого комерційного обліку по пропозиції « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Тому твердження позивача про приєднання його саме по пропозиції "Універсал" та нарахування саме за цим тарифом, є неправомірним. Оскільки заборгованість відсутня, просив суд відмовити в задоволенні позову.

01 серпня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач вказав, що при розгляді інших цивільних справ, судами було встановлено споживання ОСОБА_3 електричної енергії на не побутові потреби. За адресою об`єкту постачання знаходяться магазин/кафе та електрична енергія споживається на господарські цілі. Тому відповідач є непобутовим споживачем та міг приєднатись лише до пропозиції «Універсал». Просив задоволити позов.

25 липня 2022 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача. Зазначив, що комерційна пропозиція «Побут» укладається з побутовим споживачем. Комерційна пропозиція «Універсал» - укладається лише з споживачем юридичною особою або фізичною-особою підприємцем. Тому він як фізична особа приєднавсь до комерційної пропозиції «Побут» та у повному обсязі сплачує за спожиту електроенергію. Просив відмовити в задоволенні позову.

03 серпня 2022 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі». Вказали, що відповідач використовує електричну енергію для господарської діяльності та не звертався до Державної інспекції з енергетичного нагляду щодо коригування дозволеної до використання потужності та не надав інформацію про визначення відсоткового співвідношення струмоприймачів, що використовуються на побутові та непобутові потреби. Тому відповідач приєднався до комерційної пропозиції «Універсал». Просив задоволити позов.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами частин першої та другої статті 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне, між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (заява № 21851/03) ЄСПЛ наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом (ст. 20 ЦПК України).

Статтею 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №298753404 від 09 лютого 2022 року щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок, який складається з: А - житловий будинок (масандра); А1 - торгівельні приміщення (цокольний поверх); А1 - торгівельні приміщення (І поверх); А2 - кафе (II поверх).

Право власності зареєстровано на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , спільна часткова власність, по Ѕ частині у кожного (свідоцтво про право власності на майно №42448397 від 18 серпня 2015 року).

Відповідно до статті 1 Закону України від 07 лютого 1991 року № 698-ХІІ «Про підприємництво» (у редакції, чинній на час укладення договору) підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності в порядку, встановленому законодавством.

Під господарською діяльністю потрібно розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна діяльність) (частини перша та друга статті 3 ГК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року).

Інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань свідчить про те, що ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) є фізичними особами-підприємцями, основним видом діяльності є постачання готових страв, іншими видами діяльності зокрема є роздрібна торгівля різними продуктами харчування в спеціалізованих магазинах, діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, постачання готових страв для подій, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, будівництво житлових і нежитлових приміщень.

З листа Головного управління ДФС у Київській області №172/ЗПІ/10-36-21-04 віл 19.07.2019 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 здійснюється підприємницька діяльність, наявні зареєстровані реєстратори розрахункових операцій та господарські об`єкти.

Добові обсяги щоденного споживання електричної енергії за вказаною адресою на рівні 224,18 кВт/год. Згідно Загальноукраїнської інформації, яка розміщена 13.04.2020 на офіційному вебсайті НКРЕКП, середньомісячне споживання у 2019 році на одне домогосподарство для населення становить 165 кВт/год.

До 01 січня 2019 року постачання електроенергії на об`єкт - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , здійснювалося згідно з Договором користування електричною енергією № 200900255 від 10 березня 2017 року, укладеному між споживачем ОСОБА_1 та енергопостачальником ПАТ «Київобленерго». Дозволена потужність, яка була визначена Договором визначена на рівні 130 кВт, визначене очікуване електропостачання на місяць 300 кВт год. (ст. 16 Договору). Термін дії Договору про користування становить три роки (п.29 Договору користування), тобто строк його дії становить до 10 березня 2020 року.

07 березня 2018 року ПАТ «Київобленерго складено Акт 80896 контрольного огляду засобів обліку електричної енергії, акт № К 039624 про порушення ПКЕЕН. Порушення зафіксовано в графічній схемі Акту про порушення та акт - вимога № 025512 від 07.03.2018 р.

28.03.2019 р. на засіданні комісії Інформаційно-консультаційного центру Товариства було детально розглянуто питання складення Акту про порушення, який був складений за адресою відповідача.

Відповідно до Протоколу № 4/5 від 28.03.2019 р. щодо розгляду Акту про порушення, комісією прийнято рішення рекомендувати споживачу звернутись до Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії та теплової енергії із заявою про визначення відсоткового співвідношення струмоприймачів, що використовуються на побутові та непобутові потреби; скоригувати дозволену до використання потужність відповідно до наявних струмоприймачів підключених для використання на побутові та непобутові потреби; перерахувати суму 48049,17 грн. по Акту № К 039624 про порушення ПКЕЕН від 07.03.2018 у пропорційному співвідношенні відповідно до побутових та непобутових потреб з врахуванням п. 5 1.2.21 ПРРЕЕ.

Відповідно до Протоколу № 7/2 від 06.06.2019 р. щодо розгляду Акту про порушення, комісією прийнято рішення: повторно рекомендувати споживачу звернутись до Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії та теплової енергії із заявою про визначення відсоткового співвідношення струмоприймачів, що використовуються на побутові та непобутові потреби; ПрАТ «Київобленерго» виконати рішення Інформаційно - консультаційного центру Товариства від 28.03.2019 р. після надання споживачем інформації про визначення відсоткового співвідношення струмоприймачів, що використовуються на побутові та не побутові потреби.

У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 звертався до Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії та теплової енергії із заявою про визначення відсоткового співвідношення струмоприймачів, що використовуються на побутові та непобутові потреби.

З позовної заяви та пояснень представників сторін, письмових пояснень третьої особи вбачається, що позивач звернувся з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач на об`єкті здійснює господарську діяльність, потужності та спожиття об`ємів електричної енергії є значно більшим, ніж для звичайних побутових споживачів, приєднався до публічного договору з комерційною пропозицією «Універсал».

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Велика Палата Верховного Суду у постанові №2-7615/10 від 14 березня 2018 року визначила співвідношення понять фізичної особи та фізичної особи підприємця та їх правового статусу.

Так, відповідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статті 25 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

За правилами частин другої та четвертої цієї статті цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

У статті 26 ЦК України вказано, що фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

З аналізу вказаних вимог цивільного законодавства вбачається, що кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України).

Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки підприємця. При цьому правовий статус «фізична особа підприємець» сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , який є ФОП, просив суд фактично вирішити спір, який виник при виконанні правочину, пов`язаний з господарською діяльністю. У цьому випадку предметом та підставами позовних вимог є спір щодо виконання правочину у сфері господарської діяльності (комерційна пропозиція «Універсал»). Будь-яких вимог щодо сплати заборгованості за спожиту електричну енергію як до побутового споживача позивач в даному позові не заявив.

Відповідно до вимог статті 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Разом з тим Господарський процесуальний кодекс України передбачає, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Згідно з частиною 1 статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження по справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи подані сторонами докази та надані пояснення суд приходить до висновку, що між сторонами позовного провадження існують правовідносин, які притаманні господарській діяльності, господарським правовідносинам, та підлягають розгляду у порядку господарського судочинства. Тому провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265, 447-453 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Провадження по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_3 , третя особа приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії закрити.

Ухвала суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 15 серпня 2022 року.

Суддя