Дата документу 08.08.2022
Справа № 334/5116/17
Провадження № 4-с/334/25/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Мірошниченка О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі скаргу стягувача ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця,

за участю: стягувача ОСОБА_1 , представника стягувача адвоката Пономаренка О.О.,

встановив:

представник стягувача адвокат Пономаренко О.О. звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення старшого державного виконавця Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сівакової Олени Олександрівни, в якій просить: визнати неправомірними дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження № 66342105 з примусового виконання виконавчого листа № 334/5116/17 від 26.07.2021, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя; визнати неправомірною постанову державного виконавця від 20.07.2022 про закінчення виконавчого провадження № 66342105 з примусового виконання виконавчого листа № 334/5116/17 від 26.07.2021, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя; зобов`язати державного виконавця скасувати постанову від 20.07.2022 про закінчення виконавчого провадження № 66342105.

Скаргу обґрунтовує тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2018 у справі № 334/5116/17 задоволено частково позов ОСОБА_1 до ПАТ «Запоріжтрансформатор». На виконання даного рішення 26.07.2021 судом виданий виконавчий лист. Постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) від 02.08.2021 відкрите виконавче провадження № 66342105. В зв`язку з невиконанням боржником ПАТ «Запоріжтрансформатор» рішення суду, постановою державного виконавця від 12.01.2022 на боржника був накладений штраф. Через повторне не виконання боржником рішення суду на боржника постановою державного виконавця від 20.07.2022 був повторно накладений штраф. За фактом не виконання боржником рішення суду державним виконавцем листом від 20.07.2022 року № 23103 направлено до ГУНП у Запорізькій області повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого статтею 282 КК України. На підставі чого, відповідно до пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», 20.07.2022 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Вважає, що дана постанова підлягає скасуванню, оскільки невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про належне вжиття заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання. За наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця вищевказане рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Стягувач ОСОБА_1 та його представник адвокат Пономаренко О.О. в судовому засіданні підтримали скаргу, та обставини, якими вона обґрунтована.

Представник боржника ПАТ «Запоріжтрансформатор» в судове засідання не з`явився.

Державний виконавець Сівакова О.О. в судове засідання не з`явилась. Повідомлялась належним чином про дату, час і місце розгляду скарги відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Причини неявки не повідомила.

Неявка боржника та державного виконавця в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги, що передбачено частиною другою статті 450 ЦПК України.

Заслухавши пояснення стягувача та його представника, дослідивши скаргу та додані до неї письмові докази, матеріали цивільної справи № 334/5116/17, що стосуються виконання судового рішення, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

26.06.2021 Ленінським районним судом м. Запоріжжя виданий виконавчий лист у справі № 334/5116/17 про зобов`язання ПАТ «Запоріжтрансформат» надати Головному управлінню Держпраці у Запорізькій області інформацію щодо показників важкості праці (статичне навантаження при утриманні вантажу за участю м`язів тулуба та ніг) згідно з пунктами 4.1, 4.2, 4.3, 5, 6, підпункту 1.1.2 додатка 15 до Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», коректні нормативні рівні «динамічного навантаження при загальному навантаженні за участю м`язів нижніх кінцівок тулуба» згідно з підпунктом 1.1.2 додатка 15 до Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» за період роботи ОСОБА_1 електрозварником на автоматичних та напівавтоматичних машинах зварювального цеху ПАТ «Запоріжтрансформатор» з 22 січня 2007 року до 21 березня 2016 року; доступ до робочого місця електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах ПАТ «Запоріжтрансформатор» у разі необхідності обстеження підприємства для проведення розрахунку напруженості та тяжкості праці робочого місця ОСОБА_1 (далі виконавчий лист).

З метою примусового виконання виконавчого листа стягувач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про відкриття виконавчого провадження.

02.08.2021 постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Грінберг Юліанною Миколаївною відкрите виконавче провадження № 66342105 з примусового виконання виконавчого листа.

12.01.2022 державним виконавцем Грінберг Ю.М. винесена постанова про накладення штрафу, якою на боржника ПАТ «Запоріжтрансформатор» накладений штраф в сумі 3 400 гривень за невиконання рішення суду.

20.07.2022 державним виконавцем Сіваковою О.О. винесена постанова про накладення штрафу, якою на боржника ПАТ «Запоріжтрансформатор» накладений штраф в сумі 10 200 гривень за невиконання рішення суду.

Також, 20.07.2022 виконуючою обов`язків начальника Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гнідою Ю. направлене начальнику ГУНП в Запорізькій області Повідомлення про вчинення кримінального правопорушення передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України (в межах ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження») № 23103, в якому просила вирішити питання щодо притягнення до кримінальної відповідальності боржника ПАТ «Запоріжтрансформатор» за ознаками злочину, відповідальність за який передбачена статтею 382 КК України.

20.07.2022 державний виконавець Сівакова О.О. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження № 66342105 на підставі пункту 11 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»,

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено обов`язковість виконання судових рішень.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (надалі ЄСПЛ) у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи (частина перша статті 447 ЦПК України).

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Конституційний Суд України, беручи до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, вважає, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом (Рішення Конституційного Суду України від 15 травня 2019 року № 2-рп(ІІ)/2019).

Конституційний Суд України у зазначеному рішенні також наголошує, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.

З аналізу правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, слідує, що закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме: накладення на боржника штрафу з вимогою виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність; накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин); звернення до правоохоронних органів з повідомленням про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону (статті 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас суд зазначає, що невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про належне вжиття заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання.

Накладення на боржника повторного штрафу та звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

При цьому, накладення штрафів та направлення повідомлення правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

До аналогічних правових висновків Верховний Суд дійшов в постановах від 18 червня 2019 року у справі № 826/14580/16 та від 11 серпня 2021 року у справі № 523/11518/16.

В даному випадку суд має враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

У цій справі за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Разом із тим, частиною третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (пункт 10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).

Матеріалами справи не підтверджується належне виконання державним виконавцем вказаних приписів чинного законодавства.

При таких обставинах постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

При цьому, суддя приймає до уваги положення частини другої статті 2 ЦПК України, відповідно до якої суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частини першої статті 41 ЦПК України, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Відповідно до частини третьої статті 74 ЦПК України повноваження зі скасування постанови державного виконавця належать лише начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Вказане свідчить про наявність підстав для часткового задоволення скарги та визнання неправомірною оскаржуваної постанови державного виконавця та зобов`язання Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) скасувати оскаржувану постанову.

Не підлягає задоволенню вимога стягувача про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження, оскільки відповідно до частини другої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка є його рішенням, а не вчиняє дії.

Керуючись статтями 259, 260, 268, 447-451 ЦПК України, суд

постановив:

скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сівакової Олени Олександрівни від 20 липня 2022 року про закінчення виконавчого провадження № 66342105 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 334/5116/17, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя 20 липня 2021 року.

Зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сівакової Олени Олександрівни від 20 липня 2022 року про закінчення виконавчого провадження № 66342105 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 334/5116/17, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя 20 липня 2021 року.

У задоволені скарги в іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повна ухвала складена 12 серпня 2022 року.

Суддя: