Справа № 126/1215/21
Провадження № 22-ц/801/1661/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол В. І.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 рокуСправа № 126/1215/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.

за участю секретаря Литвина С.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Приватне сільськогосподарське товариство «Еліта»,

розглянувши в судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бершадського районного суду від 21.06.2022 року, повний текст якого виготовлений 01.07.2022 року, постановленого у приміщенні того ж суду під головуванням суді ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського товариства "Еліта" про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки такою, що не набрала чинності,-

В с т а н о в и в :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського товариства "Еліта" (далі ПСП «Еліта») про визнання додаткової угоди оренди земельної ділянки такою, що не набрала чинності. Вказала, що 02.10.2008 року між її батьком ОСОБА_3 та ПСП «Еліта» було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 2,8379 га, кадастровий номер :10:001:0068, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Осіївської сільської ради Бершадського району Вінницької області, строком на 10 років. Вказаний договір зареєстровано у Вінницькій регіональній філії ДП «Центру ДЗК» 30.07.2010 року, що засвідчено відповідною відміткою на останній його сторінці. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №555 від 26.05.2020 року вона є спадкоємцем вищевказаної земельної ділянки.

12.06.2020 року вона звернулась до ПСП «Еліта» з листом-повідомленням про своє небажання поновлювати договір оренди земельної ділянки від 02.10.2008 року на новий строк та повернення їй спірної земельної ділянки після припинення дії цього договору. Листом від 19.07.2020 року ПСП «Еліта» повідомило її про те, що 15.10.2012 року між ОСОБА_3 і підприємством була підписана додаткова угода №69 про доповнення до договору оренди від 02.10.2008 року, якою продовжено термін дії цього договору на 10 років. Державна реєстрація права оренди за цією додатковою угодою проведена 03.06.2014 року.

Вважає, що проведення 03.06.2014 року державної реєстрації речового права оренди за ПСП «Еліта» на спірну земельну ділянку на підставі вказаної додаткової угоди після внесення змін до діючого законодавства з 01.01.2013 року про державну реєстрацію речових прав, не може замінити державну реєстрацію самої додаткової угоди, укладеної до 01.01.2013 року, а тому не може впливати на момент набрання нею чинності.

Посилаючись на відсутність державної реєстрації вищевказаної додаткової угоди, що свідчить про відсутність правової підстави для реєстрації права оренди на спірну земельну ділянку за ПСП «Еліта», просила суд визнати додаткову угоду №69 від 15.10.2012 року про доповнення до договору оренди земельної ділянки від 02.10.2008 року, укладеного між ПСП «Еліта» і ОСОБА_3 такою, що не набрала чинності.

В заяві про збільшення позовних вимог від 25.02.2022 року ОСОБА_1 просила суд скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №5938726 від 23.06.2014 року про реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку за ПСП «Еліта».

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 17.05.2022 року у прийнятті заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог відмовлено.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 21.06.2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а у справі ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити. Вказала, що суд не застосував положення ч. 3 ст. 640 ЦК України у редакції на момент виникнення спірних відносин, що призвело до неправильного висновку суду стосовно моменту укладення договору. Обов`язок здійснити реєстрацію додаткової угоди відповідно до умов договору оренди від 02.10.2008 року покладений на орендаря, тому висновок суду про те, що відповідач не зобов`язаний був зареєструвати договір оренди та додаткову угоду не відповідає дійсності. Суд безпідставно відмовив у прийнятті її заяви про збільшення позовних вимог. Крім того, суд не врахував постанову Великої палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №969/1693/15-ц.

У відзиві на апеляційну скаргу ПСП «Еліта» вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною.

В судове засідання 03.11.2022 року сторони не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином за адресою їх місця проживання, перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Суд встановив, що 02.10.2008 року між батьком позивачки ОСОБА_3 та ПСП «Еліта» було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 2,8379 га, кадастровий номер :10:001:0068, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Осіївської сільської ради Бершадського району Вінницької області, строком на 10 років. Вказаний договір зареєстровано у Вінницькій регіональній філії ДП «Центру ДЗК» 30.07.2010 року.

15.10.2012 року між ОСОБА_3 та ПСП «Еліта» було підписано додаткову угоду № 69 про доповнення до вищевказаного договору оренди, якою продовжено строк дії цього договору на 10 років. Право оренди за ПСП «Еліта» за цією додатковою угодою зареєстровано 03.06.2013 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №555 від 26.05.2020 року ОСОБА_1 є спадкоємцем вищевказаної земельної ділянки.

12.06.2020 року позивач звернулась до ПСП «Еліта» з листом-повідомленням про своє небажання поновлювати договір оренди земельної ділянки від 02.10.2008 року на новий строк та повернення їй спірної земельної ділянки після припинення дії цього договору.

Листом від 19.07.2020 року ПСП «Еліта» повідомило її про підписання 15.10.2012 року між ОСОБА_3 та підприємством додаткової угоди № 69 про доповнення до вищевказаного договору оренди та продовження строку дії цього договору на 10 років.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що умовами додаткової угоди від 15.10.2012 року не визначено обов`язок відповідача здійснювати її державну реєстрацію. Претензій до умов цієї додаткової угоди у орендаря та орендодавця ОСОБА_3 не було. Реєстрація речового права оренди спірної земельної ділянки за додатковою угодою до договору оренди землі, а не самої додаткової угоди, укладеної до 01.01.2013 року не може бути підставою для визнання цієї додаткової угоди нечинною.

Разом із тим, з таким висновком суду погодитись не можна ,оскільки суд дійшов до нього ,неправильно застосувавши норми матеріального права щодо можливості захисту прав позивача у вибраний нею спосіб визнання угоди такою, що не набрала чинності , внаслідок чого дійшов невірних висновків про відмову у задоволенні позову по суті через те, що реєстрація речового права за додатковою угодою до договору оренди не дає підстав вважати додаткову угоду нечинною .

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Європейський суд з прав людини у своїй практиці, зокрема, у рішенні від 13 травня 1980 року у справі «Артіко проти Італії» (пункт 35), у рішенні від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32), визначає, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений статтею 16 ЦК України. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально- правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14- 338цс18) та від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (№ 12-304гс18).

Такий спосіб захисту, як визнання правочину таким, що не набрав чинності, не є способом захисту прав та інтересів позивача, установленим законом.

У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою у мотивах негаторного позову , виходячи зі встановлених обставин і дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Таким чином, у випадку оспорювання самого факту набрання чинності правочином , такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про визнання правочину таким, що не набрав чинності , а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом обгрунтування відповідного висновку щодо спірних питань у позові ,а судом- у мотивувальній частині судового рішення.

Оскільки ОСОБА_1 , вважаючи свої права як власника спірної земельної ділянки порушеними, обрала невірний і неефективний спосіб захисту своїх прав, який не відповідає змісту відповідного права чи інтересу, що вбачається з факту направлення нею до позову листа до відповідача з вимогою повернення їй земельної ділянки ,і не приводить до ефективного відновлення її прав, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити саме з цієї підстави.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, рішення суду відповідно до ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням колегією суддів нового рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав неправильно обраного позивачем способу захисту порушеного права.

Керуючись ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бершадського районного суду від 21.06.2022 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського товариства "Еліта" про визнання додаткової угоди оренди земельної ділянки такою, що не набрала чинності, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду на протязі 30 днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Головуючий : Копаничук С.Г.

Судді: Медвецький С.К.

Оніщук В.В.