КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 753/12786/17

номер провадження №22-ц/824/4199/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представники позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року /суддя Коренюк А.М./

у справі за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які є правонаступниками ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Олена Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ващенко Віталій Володимирович, публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Аркада» про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину майна, що є спільною сумісною власністю, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на Ѕ частину майна, що є спільною сумісною власністю.

12.05.2020 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 судом першої інстанції залучено в якості правонаступників померлої позивачки ОСОБА_8 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року позов задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , як чоловіка та жінки без шлюбу в період з січня 2007 року по 23 січня 2017 року включно. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат. /т. 3 а.с. 196-209/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення в частині відмови у позовних вимогах про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на Ѕ частину майна, що є спільною сумісною власністю скасувати, задовольнивши вказані вимоги, відповідно доповнити мотивувальну частину рішення.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема, встановлюючи режим спільного проживання, вказуючи на придбання майна для спільного користування, судом першої інстанції не надано оцінки правовому режиму майна, набутого за час такого проживання, що позбавляє позивачів на спадкування 1/2 частини такого майна за померлою. У мотивувальній частині суд першої інстанції вказує про набуття спірної квартири у період спільного проживання чоловіка та жінки без шлюбу, водночас не надає юридичної оцінки такому майну. Судом першої інстанції зроблено помилковий висновок, що встановлення юридичного факту спільного проживання буде підставою для вчинення нотаріальних дій по оформленню спадщини за померлим ОСОБА_9 з урахуванням прав правонаступників померлої ОСОБА_6 - її синів, оскільки вимоги щодо спадкового спору не заявлялись у позовних вимогах, а тому такий висновок виходить за межі позовних вимог. Наголошував також і на тому, що висновок про визнання права власності за померлою особою не суперечить позиціям касаційного суду, а тому, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Представник ОСОБА_7 - ОСОБА_10 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги. Наголошував, що при вирішенні спору щодо спільності майна необхідно встановлювати не лише факт спільного проживання а й обставини придбання, джерело набуття коштів, спільність бюджету. Разом з тим, під час розгляду справи правонаступника зазначених доказів не надано. Крім того, за життя ОСОБА_9 , ОСОБА_6 не було вчинено жодних дій, направлених на використання спірного майна як об`єкта спільної сумісної власності, вона не була там зареєстрована. Також, як вірно зазначено судом першої інстанції, не узгоджується з нормами закону визнання за померлим права власності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню в частині відмови у визнанні майна спільною сумісною власністю подружжя, на підставі наступного.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині його оскарження.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_6 , 1965 р.н., яка звернулась до суду із цим позовом у липні 2017 року (а.с. 3 - 11 том 1) померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 52 років, що підтверджується Свідоцтвом про її смерть, актовий запис № 12384 (а.с. 192 том 2).

Позивачі є правонаступниками померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Також судом встановлена наявність у ОСОБА_6 документів, які вказують на набуття ОСОБА_9 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , який охоплює період з 25.07.2007 року по 19.02.2010 року, а саме: Договір № 54629 про участь у Фонді фінансування будівництва від 27.07.2007 року (а.с. 24-29 том 1), Додаткова угода від 23.09.2008 року до Договору № 54629 про участь у Фонді фінансування будівництва від 27.07.2007 року (а.с.30), Договір про іпотечний кредит № 54629 від 12.02.2008 року (а.с. 33 - 39 том 1), меморіальний ордер № 1 від 12.02.2008 року про сплату ОСОБА_11 внеску за Договором № 54629 про участь у Фонді фінансування будівництва від 27.07.2007 року 111 903 грн. 72 коп. (а.с. 40), Договір про уступку майнових прав від 12.02.2008 року (а.с. 41 том 1), Іпотечний договір № 54629 від 12.02.2008 року (а.с.42-44 том 1), Розписка № 38579 про вилучення Свідоцтва до Договору про участь у ФФБ від 23.09.2008 року (а.с. 45 том 1), Оглядовий ордер на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 46 том 1), Акт прийому-передачі квартири АДРЕСА_1 .Пчілки інвестору від 19.08.2009 року (а.с. 47 том 1), Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_9 (а.с. 48 том 1), право власності на яку зареєстровано в КМБТІ 19.02.2010 року за реєстровим № 45645 (а.с. 48 том 1), довідки про доходи ОСОБА_9 (а.с. 50-54 том 1), довідка про рух коштів за кредитним договором станом на 17.02.2017 року (а.с. 55-56 том 1), технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , виготовлений 10.10.2008 року (а.с. 57-59 том 1), платіжні документи - прибуткові касові ордери, що підтверджують сплату кредитних коштів за Договором № 54629 від 27.07.2007 року про участь у ФФБ, внесені ОСОБА_9 , серед яких є платіжні документи про внесення оплати за підписом ОСОБА_12 та її сином ОСОБА_5 (а.с. 60-83 том 1), заявою ОСОБА_13 , наданої ним до АКБ «Аркада» від 12.02.2008 року про уповноваження - надання ним права приймати платежі від ОСОБА_5 (сина ОСОБА_6 ) до АКБ «Аркада» (а.с. 172 том 1, матеріали договору про іпотечний кредит), а також матеріалами договору про іпотечний кредит, які надані до суду 01.11.2017 року АКБ «Аркада» на вимогу суду, серед яких наявна власноручно заповнена анкета позичальника АКБ «Аркада» ОСОБА_9 від 18.02.2007 року (а.с.184, 185 том 1), в якій ОСОБА_9 зазначив своє місце проживання, як у квартирі АДРЕСА_2 , так й квартирі АДРЕСА_3 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визнання спірної квартири спільною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_9 та визнання права власності за ОСОБА_6 на 1/2 частину квартири, суд першої інстанції вказував, що квартира АДРЕСА_1 набута ОСОБА_9 та ОСОБА_6 в період спільного проживання чоловіка та жінки без шлюбу.

Водночас, встановлено, що на спадкове майно померлого ОСОБА_9 претендують дві особи: ОСОБА_6 , як особа, яка спільно з ним проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу у порядку четвертої черги спадкування, й нею подано заяву від 21.07.2017 року до нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової О.О. про зупинення нотаріальної дії до вирішення поданого нею цього позову, та ОСОБА_7 як дочка померлого ОСОБА_9 у порядку першої черги спадкування.

Таким чином, встановлений судом факт спільного проживання чоловіка та жінки без шлюбу буде підставою для вчинення нотаріусом нотаріальної дії, з урахуванням прав правонаступників ОСОБА_6 (її синів ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ).

Тобто, суд першої інстанції дійшов висновків, що вимоги щодо майна задоволенню не підлягають, зважаючи на те, що такі вимоги пов`язуються із особою позивача, яка померла в ході розгляду справи, оскільки згідно з вимогами статей 48, 49 ЦПК України така особа (померла) не може бути стороною в цивільному процесі, так як у неї відсутня цивільна процесуальна правосуб`єктність.

Відповідно вимога про визнання права власності на Ѕ частину майна за ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , судом не може розглядатись, оскільки визнання за померлими права власності не узгоджується із положеннями статей 4, 46, 47 ЦПК України, й такі особи не мають цивільної процесуальної правосуб`єктності на час вирішення спору.

Оскільки питання про визнання за позивачами у порядку спадкування права власності на майно належне ОСОБА_6 позивачами (правонаступниками ОСОБА_6 ) не заявлялось, а отже не приймається і рішення про права, свободи, інтереси та (або) їх обов`язки, як спадкоємців після смерті ОСОБА_6 , натомість, позивачі не позбавлені можливості доводити своє право на спадкове майно в межах процедури оформлення спадщини нотаріусом, яка наразі триває, а у разі спору - в суді, з урахуванням встановленого цим рішенням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу за правилами спадкування, адже судом із матеріалів спадкової справи № 4/2017 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 встановлено, що ОСОБА_6 , як особа, яка спільно з ОСОБА_9 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу у порядку четвертої черги спадкування, подала заяву від 21.07.2017 року до нотаріуса Київського міського нотарівального округу Коновалової О.О. про зупинення нотаріальної дії до вирішення поданого нею цього позову (а.с. 183 том 3), тобто рішення нотаріуса - обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, немає (а.с. 166-184 том 3).

Однак з таким висновком суду у повній мірі погодитись не можна з наступних підстав.

Так, вступаючи у справу в якості правонаступників померлої в ході розгляду справи ОСОБА_6 , в порядку ст. 55 ЦПК України, усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Таким чином, змінити предмет або підстави позову, доповнювати позовні вимоги, правонаступники позивача не мають права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що спірна квартири є спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_9 оскільки квартира АДРЕСА_1 набута ОСОБА_9 та ОСОБА_6 в період спільного проживання чоловіка та жінки без шлюбу, водночас, рішення щодо визнання спільною власністю не ухвалено, що фактично позбавить правонаступників реалізації права на спадщину.

Апеляційний суд вказує на те, що відмову у визначенні судом частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлою судом першої інстанції прийнято обґрунтовано, водночас встановлення режиму спільною сумісною власністю, без визначення частки не буде суперечити законодавству.

Таким чином, позовні вимоги також підлягають задоволенню в частині визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_9 майна, придбаного за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу: житлового приміщення - однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 42,60 кв.м., придбаної у 2007 році на ім`я ОСОБА_9 , вартістю квартири - 168 470 гривень 00 копійок.

Рішення в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/2 вказаної квартири залишається без змін на підставі обґрунтування, здійсненого судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року - в частині вимог про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя скасувати та постановити в цій частині нове рішення такого змісту.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_9 майно, придбане за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу: житлове приміщення - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,60 кв.м., придбану у 2007 році на ім`я ОСОБА_9 , вартістю квартири - 168 470 гривень 00 копійок.

В частині вимог визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: