Справа № 472/241/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Скрипник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянської міської ради Одеської області, Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про тлумачення заповіту,

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Роздільнянської міської ради Одеської області, Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про тлумачення заповіту.

Позовні вимоги представник позивача ОСОБА_2 обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 69 років помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,70 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:000:0268, розташована в межах території Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області. Зазначену земельну ділянку ОСОБА_3 отримав у спадок після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За життя, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Роздільнянського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі № 1.

Відповідно до тексту заповіту заповідач на випадок своєї смерті зробив розпорядження: належну йому земельну ділянку площею 6,70 га, на праві приватної власності та на праві постійного користування землею, яка розташована в межах території Кудрявцівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, підтверджується Державним актом на право власності на землю серії ЯГ № 601088 від 16.03.2007 року, кадастровий номер земельної ділянки: :01:000:0268 ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У встановленому порядку з метою прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , позивач звернувся до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Б.І. Фішер з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу № 02/2020. Однак при вивченні документів 13.12.2001 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку, яка є предметом спадщини за заповітом номер документу зазначений ЯГ № 601038, а в заповіті, посвідченому 17.07.2019 року Кам`янською сільською радою Роздільнянського району Одеської області за реєстровим номером 1, номер Державного акту зазначений ЯГ № 601088, що унеможливлює оформити правовстановлюючий документ на спадкове майно. Крім того, рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом для тлумачення заповіту.

Вважає, що при складанні та посвідченню заповіту було допущено перекручування бажання спадкодавця, а тому просить суд витлумачити зміст заповіту, посвідченого 17.07.2019 року секретарем виконкому Кам`янської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Ж.В. Тарасенко, зареєстрованого в реєстрі № 1, зазначивши про те, що ОСОБА_3 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Веселе Доманівського району Миколаївської області, постійно мешкав та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на випадок смерті заповів йому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 6,70 га, кадастровий номер :01:000:0268, розташована в межах території Кудрявцівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, яка відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ЯГ № 601038 від 16.03.2007 року належала ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 17.06.2022 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Крім того, зазначеною ухвалою від приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Фішера Бориса Івановича (67400, вул. Європейська, 28 м. Роздільна Одеської області) витребувано належним чином завірену копію спадкової справи № 02/20, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлого, ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Ухвалою суду від 13.07.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового засідання.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились. Від представника позивача адвоката Магера Р.Ю. до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Від головного спеціаліста юрисконсульта Стаднічук А.І. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника селищної ради, позов визнають повністю.

Представник відповідача Роздільнянської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, але до суду від начальника юридичного відділу апарату Роздільнянської міської ради та її виконавчого комітету Прибилова О.О. надійшов відзив, в якому просять розглянути справу без участі представника та прийняти рішення на підставі усіх з`ясованих юридично значущих обставин та наданих доказів і задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 . Крім того зазначено, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомостями про земельну ділянку, що вносяться до Державного реєстру прав, є відомості про її кадастровий номер. З копії Державного акту виданого на ім`я ОСОБА_3 наданого Відділом № 2 управління надання адміністративних послуг ГУ ДГК у Миколаївській області кадастровий номер спірної ділянки :01:000:0268, згідно заповіту складеного від імені померлого ОСОБА_3 , посвідченого 17.07.2019 року секретарем виконкому Кам`янської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Тарасенко Ж.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1 кадастровий номер спадкової земельної ділянки - :01:000:0268. Доданими до позовної заяви доказами повністю підтверджуються інші дані, які повністю співпадають із вказаними в заповіті, тому вважають, що при написанні номеру Державного акту в заповіті було допущено описку. Тлумачення заповіту в такий способі не змінює волі заповідача, його суті та змісту, а також не змінює коло спадкоємців і не викликає будь-яких сумніві та протиріч стосовно наявності саме у позивача права на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та заяви сторін, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частинами 1 ст. 1297 та ст. 1298 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець ОСОБА_3 , про що 16 серпня 2019 року складно відповідний актовий запис за № 520 Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 4).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,70 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:000:0268, розташована в межах території Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області (а.с. 6).

За життя, а саме 17 липня 2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Роздільнянського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі № 1. Відповідно до тексту заповіту заповідач на випадок своєї смерті зробив розпорядження: належну йому земельну ділянку площею 6,70 га, на праві приватної власності та на праві постійного користування землею, яка розташована в межах території Кудрявцівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, підтверджується Державним актом на право власності на землю серії ЯГ № 601088 від 16.03.2007 року, кадастровий номер земельної ділянки: :01:000:0268 ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 9).

Позивач у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Б.І. Фішер з заявою про прийняття спадщини, подавши заяву про прийняття спадщини, на підставі заяви та наданих документів нотаріусом було заведено Спадкову справу № 02/2020 (а.с. 5).

Зі Спадкової справи № 02/2020 року вбачається, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 була також ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка написала заяву про відмову від прийняття спадщини.

Після витоку шестимісячного строку з дня відкриття спадщини позивач звернувся з заявою до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Б.І. Фішер про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але нотаріус, ознайомившись з наданими ним документами, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, надавши постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.12.2021 року (а.с.17). Причину відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус обґрунтувала тим, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку, яка є предметом спадщини за заповітом номер документу зазначений ЯГ № 601038, а в заповіті, посвідченому 17.07.2019 року Кам`янською сільською радою Роздільнянського району Одеської області за реєстровим номером 1, номер Державного акту зазначений ЯГ № 601088, що унеможливлює оформити правовстановлюючий документ на спадкове майно.

Відповідно до листа начальника відділу № 2 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області за вих. № 244/22-22 від 28.01.2022 року зазначено, що Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ № 601038 видано гр. ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВЕА № 457572 від 28.09.2006 року, площею 6,70 га, за кадастровим номером :01:000:0268, земельна ділянка розташована в межах території Кудрявцівської (Веселинівської) селищної ради Вознесенського (до ліквідації Веселинівського ) району Миколаївської області цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 7 від 16 березня 2007 року. (а.с. 11)

Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України).

Заповітом, відповідно до положень статті 1233 ЦК України, є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За змістом статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною п`ятою статті 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни.

Згідно ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічні відомості містить п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», який вказує, що при розгляді спору суд може ухвалити рішення про тлумачення змісту правочину лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників - в порядку позовного провадження.

Особливості тлумачення заповіту викладені у статті 1256 ЦК України.

Згідно статті 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями, тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України.

Проте, тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини.

При тлумаченні змісту правочину береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає можливості з`ясувати зміст окремих частин правочину, останній встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

При цьому, зміст статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину при тлумаченні заповіту, не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.

Зі змісту заповіту вбачається, що об`єктом спадкування спадкодавець визначив земельну ділянку площею 6,70 га, на праві приватної власності та на праві постійного користування землею, яка розташована в межах території Кудрявцівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, підтверджується Державним актом на право власності на землю серії ЯГ № 601088 від 16.03.2007 року, кадастровий номер земельної ділянки: :01:000:0268, що в розумінні положень земельного законодавства, чинного на момент укладення заповіту, є правовстановлюючим документом на реалізацію його володільцем права вимоги на відведення земельної частки в натурі.

Посилання позивача на наявність помилки в тексті заповіту не є підставою для його тлумачення відповідно до положень ст. ст. 213, 1256 ЦК України, оскільки помилки у правочині виправляються за заявою сторони у правочині.Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №335/9398/16-ц.

За життя спадкодавець не скористався правом, передбаченим статтею 1254 ЦК України, згідно з якою заповідач мав право у будь-який час скасувати заповіт, скласти новий заповіт чи внести до заповіту зміни.

Отже, текст заповіту щодо належного спадкодавцеві права на земельну частку ділянку, що підтверджується Державним актом на право власності на землю серії ЯГ № 601088 від 16.03.2007 року є чітким та зрозумілим.

Ураховуючи, що текст заповіту не містить ані суперечностей, ані неточностей, складений зі слів заповідача, а також з урахуванням того, що при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у зміст заповіту, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для тлумачення тексту заповіту спадкодавця від 17.07.2019р., тому позовні вимоги слід залишити без задоволення.

Викладеним позивач як спадкоємець 1 черги не позбавляється права спадкування за законом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі вищевказаного, керуючись ст. ст. 16, 1218, 1223, 1256, 1268-1270 ЦК України та ст. ст. 5, 12, 76-81, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до Роздільнянської міської ради Одеської області, Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про тлумачення заповіту - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський