Справа №305/1349/21
Провадження по справі 2/305/641/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2022. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Марусяк М.О.

секретаря судового засідання Вербещука В.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Поштак Юстини Степанівни, що діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Поштак Юстина Степанівна, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем, ОСОБА_4 сторони зареєстрували шлюб 17 січня 1999 року, який між ними розірвано 02 січня 2019 року. При реєстрації розірвання даного шлюбу питання щодо розподілу рухомого та нерухомого майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, чи питання щодо визначення порядку користування таким майном, перед судом не ставилося і останнім не розглядалося. На даний час виникла потреба в розподілі цього майна, оскільки зважаючи на деякі об`єктивні обставини, що склалися на сьогоднішній час, розв`язання цього питання можливе лише в судовому порядку, шляхом постановлення відповідного судового рішення. Предметом розподілу є нерухоме майно набуте сторонами за час спільного проживання в шлюбі, яке є спільним сумісним майном, як майном подружжя, яке не є майном, що було особистою приватною власністю дружини/чоловіка та яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 . На підставі наведеного, просила визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - житловий будинок АДРЕСА_1 . Вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 06.08.2021 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву.

06.04 2022 представником відповідача ОСОБА_4 , адвокатом Тулайданом Степаном Івановичем подано через канцелярію суду клопотання про долучення доказів та відзив на позовну заяву.

У відзиві адвокат Тулайдан С.І. зазначив, що 22 липня 2005 року, згідно договору дарування земельної ділянки, ОСОБА_5 , яка є сестрою ОСОБА_4 , подарувала останньому земельну ділянку площею 0,15 га , адреса зазначена в договорі: АДРЕСА_2 , кадастровий номер::02:003:0009, яка в послідуючому зазначена, як адреса: АДРЕСА_3 . Після того, як було подаровано вищевказану земельну ділянку, в період з 2005 по 2007 роки, ОСОБА_4 . виготовляв документи на раніше самочинно побудлований будинок і лише 25 січня 2007 року отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будинок за адресою: АДРЕСА_3 . Вищевказаний будинок почав будуватись в 1990 році ОСОБА_6 , який є батьком ОСОБА_4 . Даний будинок був побудований для його дочки ОСОБА_5 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 земельну ділянку де був побудований самочинний будинок подарувала своєму братові ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що сама виїхала проживати в Чехію. При даруванні земельної ділянки будинок не зазначений, так як він був самочинно побудований і на нього були відсутні документи. Вищезазначене підтверджується тим, що на ОСОБА_4 23 січня 2007 року було складено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування в при оформленні документів неоднаразово зазначено, що даний будинок побудований самочинно і йому надають дозвіл на його оформлення. Будинок побудовано з кошти батьків і будинок побудований до того, як взагалі був укладений шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , тому рахувати дане майно - будинок, як спільну сумісну власність не можна. На підставі наведеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 06.04.2022 підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 14 червня 2022 року.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Поштак Ю.С. позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову напоглягає.

Представник відповідача, адвокат Тулайдан С.І. у судовому засіданні позов не визнав. Просив відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що сторони, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали у зареєстрованому шлюбі з 17 січня 1999 року, який між ними було розірвано 02 січня 2019 року, що стверджується відміткою у паспорті позивача на сторінці 10 про сімейний стан та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 15 липня 2021 року.

Позивачка, ОСОБА_3 , ініціюючи позов до суду, зазначає, щовона не має можливості розпоряджатися спільно нажитим майном подружжя, оскільки відповідач ОСОБА_4 , зареєстрував за собою в цілій частині право власності на спірний житловий будинок.

Об`єктом спільної сумісної власності позивачка називає: житловий будинок АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що під час перебування в шлюбі, сторони у 2005 - 2007 роках побудували житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , що стверджується технічним паспортом на житловий будинок, паспортом на забудовану земельну ділянку, рішенням 16 сесії 4 скликання Верхньоводянської сільської ради від 29 вересня 2005 року "Про надання дозволу на виконавче креслення збудованого будинку" та актом державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації від 06.02.2006.

Натомість, з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13390718 від 30.01.2007, вбачається, що відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєструвавза собою в цілій частині право власності на спірний житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Підставою для реєстрації права власності стало свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 25.01.2007 виконкомом Верхньоводянської сільської ради.

Згідно ч.3ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Відповідачем ОСОБА_4 та його представником, адвокатом Тулайданом С.І., під час розгляду справи в суді не спростовано презумпцію правового режиму спільного сумісного майна подружжя, яким являється житловий будинок АДРЕСА_1 .

Суд вважає безпідставними посилання представника відповідача, що спірний житловий будинок побудований батьком відповідача у 1990 році на земельній ділянці, належній на праві приватної власності сестрі відповідача, ОСОБА_5 , яка 22 липня 2005 року подарувала вказану земельну ділянку відповідачу. Вказані обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Відповідачем та його представником не долучено до матеріалів справи договору дарування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 та не надано жодних доказів, що спірний будинок побудований у 1990 році батьком відповідача, ОСОБА_6 .

Постанова про накладення штрафу за правопорушеня у сфері містобудування від 23 січня 2007 року, на яку посилається представник позивача, доводить лише факт самочинного будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 . Однак, у вказаній постанові не вказано рік будівництва спірного житлового будинку.

При розгляді цивільної справи, суд, керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись положеннями статті 89 ЦПК України суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегіть встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до положень частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В силу приписів статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки спірний будинок був побудований сторонами під час шлюбу, відповідачем цей факт не спростовано, суд дійшов висновку, що житловий будинок АДРЕСА_1 , являється спільною сумісною власністю подружжя.

За таких обставин, суд, вважає, що позов підлягає до задоволення.

У зв`язку із задоволенням позову, у відповідності ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки, ОСОБА_3 слід стягнути судові витрати, що складається з витрат по сплаті судового збору, в сумі 908 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , мешканка АДРЕСА_4 .

Відповідач, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_3 , мешканець АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 15 червня 2022 року.

Головуюча: М.О. Марусяк