Справа № 462/6955/15-ц
УХВАЛА

09 листопада 2022 року суддя Залізничного районного суду міста Львова Галайко Н. М., вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Панчишина Володимира Романовича у виконавчому провадженні,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Панчишина В. Р. у виконавчому провадженні № 54525363. Свою скаргу обґрунтовує тим, що у провадженні державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Панчишина В. Р. перебуває виконавче провадження № 54525363. Зазначає, що 06.09.2022 року ним було скеровано рекомендованим листом заяву державному виконавцю Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) - Панчишину В. Р. з проханням виготовити йому копії усіх постанов державного виконавця та інших процесуальних документів у зазначеному виконавчому провадженні, скерувавши їх рекомендованим листом належним чином, через військовий стан в Україні. 28.10.2022 року ним отримано лист-відповідь державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) - Панчишина В. Р. від 07.10.2022 року про відмову у наданні копій усіх постанов державного виконавця та інших процесуальних документів у зазначеному виконавчому провадженні. Вказує на те, що дії державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Панчишина В. Р. є протиправними, а також звертає увагу на бездіяльність такого, оскільки порушують його права передбачені ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». Просить суд задовольнити скаргу у повному обсязі та визнати протиправними та бездіяльністю дії державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Панчишина В. Р. у виконавчому провадженні № 654525363 щодо неналежного виконання своїх посадових обов`язків, передбачених ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», грубого порушення ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні № 54525363 та зобов`язати державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Панчишина В. Р. надати стягувачу ОСОБА_1 копії усіх постанов державного виконавця та інших процесуальних документів у виконавчому провадженні № 54525847.

Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ст. 8 Конституції України).

Згідно ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч. 4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішеннях ЄСПЛ, постановлених за результатами розгляду справ «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачено можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

Скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені у ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені у ч. 4 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження».

За ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З поданої скарги, а також додатків до неї вбачається, що предметом оскарження є відмова державного виконавця на вимогу скаржника у наданні йому усіх копій процесуальних документів у провадженні за № 54525363.

Суд зазначає, що така відмова державного виконавця не є процесуальною дією під час виконання судового рішення, також вона не може вважатися завершальною стадією виконання судового рішення.

Оскільки предметом оскарження у суді відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» не може бути відмова державного виконавця у наданні скаржнику копій усіх постанов та інших процесуальних документів у виконавчому провадженні, а саме у провадженні за № 54525363, як того вимагає ОСОБА_1 , тому скаргу слід залишити без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 8, 9 Конституції України, ст. 10, 260, 447 - 450 ЦПК України, суд, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Панчишина Володимира Романовича у виконавчому провадженні № 54525363 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко