Справа №760/9441/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Соколовській А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черкасова Євгена Володимировича, заінтересована особа ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

27.07.2022 року до суду надійшла зазначена скарга, вимоги якої мотивовані тим, що 13.12.2021 року головним державним виконавцем Солом`янського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Черкасовим Є.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 760/18121/16 від 13.12.2019 року, виданого Солом`янським районним судом м. Києва, прийнято постанову про передачу виконавчого провадження № 60640079 до Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ).

Заявниця вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Представник пояснює, що, як вбачається з оскаржуваної постанови, державний виконавець прийшов до висновку про передачу виконавчого провадження на підставі того, що в ході проведення виконавчих дій та за матеріалами виконавчого провадження встановлено, що боржник за адресою, вказаною у виконавчому документі, не проживає (акт державного виконав 19.10.2020 року). Адресою місця проживання боржника є - АДРЕСА_1 (акт державного виконавця від 09.12.2021 року, заява представника боржника ОСОБА_3 від 01.12.2021 року).

Однак, державний виконавець не виконав обов`язку щодо перевірки наявності боржника, зокрема, за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до іншого відділу державної виконавчої служби, шляхом здійснення доручення відповідному органу державної виконавчої служби щодо перевірки місця проживання/перебування боржника у виконавчому провадженні за вказаною адресою.

Крім того, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник неодноразово надавав інформацію про зміну місця проживання, зокрема, боржник на адресу державного виконавця надсилав повідомлення про неможливість виконання рішення, у зв`язку з перебуванням дочки на навчанні або їхнім відпочинком в м. Одеса.

В той же час, згідно виконавчого документу місцем проживання боржника, з яким рішенням суду визначене місце проживання доньки, є: АДРЕСА_2 . За цією ж адресою боржнику надсилається поштова кореспонденція як державним виконавцем, так і стягувачем, яка ним отримується.

До того ж, в матеріалах виконавчого провадження відсутні документи відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», з яких державний виконавиць міг би встановити місце проживання боржника у с. Хотів Києво-Святошинського району Київської області.

Постановлення державним виконавцем оскаржуваної постанови призвело до штучного затягування виконання судового рішення, чим порушуються права ОСОБА_1 як стягувача у виконавчому провадженні, а також права доньки на спілкування з матір`ю та участь останньої у вихованні доньки.

Враховуючи викладене, просить визнати незаконною та скасувати постанову від 13.12.2021 року про передачу виконавчого провадження № 60640079 до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.08.2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.08.2022 року було вирішено питання про витребування доказів.

16.08.2022 року до суду надійшов відзив, в якому державний виконавець, постанова якого оскаржується, просить в задоволенні скарни відмовити, вважаючи її не обґрунтованою.

Зазначає, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження ВП № 60640079 з примусового виконання виконавчого листа №760/18121/16-ц, виданого 13.11.2019 року Київським апеляційним судом м. Києва, про визначення ОСОБА_1 способи участі у спілкуванні та вихованні доньки шляхом встановлення зустрічей з дитиною.

Адресою місця проживання боржника - ОСОБА_2 у виконавчому документі зазначено: АДРЕСА_2 .

З метою неупередженого та ефективного виконання рішення суду, у визначеному п. 12 р. III Інструкції з організації примусового виконання рішень порядку було здійснено перевірку адреси місця проживання боржника, за результатом якої встановлено факт проживання його разом з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено акт державного виконавця від 09.12.2021 року.

Таким чином, в ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржник за вказаною адресою не проживає, фактична адреса його проживання та дитини: АДРЕСА_1 , даний факт підтверджується заявами представника боржника, інформацією про право власності на даний об`єкт нерухомого майна за вказаною адресою, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, актами державного виконавця, які знаходяться в матеріалах виконавчого провадження.

В подальшому, керуючись вимогами ст. 24, ч. 4 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», п. 6 р. V Інструкції з організації примусового виконання враховуючи положення, винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Вишневого ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) за фактичним місцем проживання боржника та дитини за рішенням суду з якою визначено способи участі у спілкуванні.

Також, 16.08.2022 року представником заінтересованої особи - ОСОБА_2 , адвокатом Лихвар В.А., було подано письмові пояснення, в яких він посилався на пропуск строку подання скарги та вказує щодо права державного виконавця провести дії на території іншого виконавчого органу в порядку п.12 р.3 Інструкції з організації примусового виконання, враховуючи положення, та просить суд відмовити в задоволенні скарги.

В поданих на електронну адресу суду 20.10.2022 року письмових поясненнях представником заявника - адвокатом Бойчук Н.П. зазначено, що в матеріалах виконавчого провадженні відсутні документи (відомості), на підставі яких виконавець міг дійти до висновку про передачу виконавчого провадження іншому відділу ДВС.

Виконавче провадження може бути відкрите: за місцем проживання; за місцем перебування; за місцем роботи боржника за місцем знаходження його майна. При чому право вибору місця відкриття виконавчого провадження належить саме стягувачу.

Так, щодо місця проживання та місця перебування боржника у виконавчому провадженні зазначає, що матеріалами виконавчого провадження підтверджується наступне, що згідно відомостей, вказаних у виконавчому документі, місцем проживання боржника є адреса: АДРЕСА_2 , за якою здійснюється все листування та кореспонденція ним отримується.

Як вбачається з витягу № 1 від 17.05.2021 року з договору № 5 про надання професійної правничої допомоги, клієнтом за цим договором є ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Як вбачається з Витягу №3 від 29.10.2021 року з цього договору ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані матеріали підтверджують ту обставину, що боржник у виконавчому провадженні зареєстрований на території Солом`янського району м. Києва.

Копії паспорту громадянина України, копії витягу з Єдиного демографічного реєстру чи інших документів, з яких би можна було зробити висновок про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за іншою адресою, ніж АДРЕСА_2 , матеріали виконавчого провадження не містять.

В свою чергу, акт державного виконавця від 19.10.2020 року яким встановлено, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 не проживає, складений без участі понятих та сторін виконавчого провадження, підписаний тільки державним виконавцем Штойкою Л.Р. Відомостей про те, яким чином встановлено, що боржник не проживає за вказаною адресою, акт також не містить.

Акт державного виконавця від 01.12.2021 року, яким встановлено, що ОСОБА_2 проживає на постійній основі за адресою: АДРЕСА_1 , складений з порушенням пункту 11 Розділу III Інструкції з примусового виконання судових рішень.

Отже, вказані акти не можуть бути підставою для передачі виконавчого провадження для виконання іншому відділу ДВС.

Щодо місця роботи боржника представник зазначає, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа - підприємець. Згідно відомостей з реєстру місцем проживання боржника вказано: АДРЕСА_2 , його реєстраційна справа знаходиться в Солом`янській районній в м. Києві державній адміністрації, податковим органом є ДНІ Солом`янського району.

Крім того, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, ОСОБА_2 є власником і кінцевим бенефіціаром ПП «АРТ -ТРЕДІНГ», яке зареєстроване за адресою: 03037, м. Київ, вул. Освіти, 4.

Як вбачається з Реєстру, 06.09.2021 року до реєстру були внесені відомості про ОСОБА_2 як кінцевого беніфіара приватного підприємства, який проживає в АДРЕСА_2 .

Щодо місця знаходження майна боржника вказує, що матеріали виконавчого провадження Витягу з Реєстру та Інформації з Реєстру не містять, а, отже, належність вищезазначеного нерухомого майна не було підставою для передачі виконавчого листа до іншого відділу ДВС.

Крім того, право власності у ОСОБА_2 на будинок в с. Хотів Київської області зареєстроване 09.09.2021 року, тобто після звернення стягувача з виконавчим листом до Солом`янського відділу ДВС у м. Києві.

До того ж, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13.12.2021 року у справі №760/24467/21 за ОСОБА_2 встановлено факт належності на праві власності в рівних частках з іншими особами квартири. В силу того, що з інформації, яка доступна ОСОБА_1 з Реєстру судових рішень, адресу вказаної квартири вона вказати не може, однак, оскільки вказана справа розглядалась Солом`янським районним судом, враховуючи положення про виключну підсудність справ щодо нерухомого майна, з вказаного судового рішення вбачається, що ОСОБА_2 має на праві власності майно на території Солом`янського району міста Києва.

До постановлення оскаржуваної у цій справі постанови державний виконавець не здійснив передбачених Законом «Про виконавче провадження» дій щодо встановлення місця реєстрації (проживання) боржника, місця його роботи.

В порушення положень ст. 24 Закону У країни «Про виконавче провадження» щодо права вибору саме стягувачем (а не боржником) місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, виніс незаконну постанову про передачу виконавчого провадження до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Крім того, згідно наказу «Про затвердження переліків населених пунктів у межах відповідних районів Київської області, на які поширюватиметься компетенція відділів ДВС Київської області №628/6 від 03.06.2021 року, с. Хотів відноситься до територіальності Обухівського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Отже, оскаржувана постанова є незаконною ще й підстав передачі виконавчого провадження невідповідному відділу ДВС.

У судовому засіданні 20.10.2022 року представник заявника підтримала подану скаргу, просила задовольнити заявлені вимоги з підстав, які були викладені в письмових поясненнях.

Представник заінтересованої особи просив відмовити в задоволенні скарги посилаючись на правомірність дій державного виконавця.

Державний виконавець, дії якого оскаржуються, у судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду клопотання, в якому просить проводити розгляд скарги без його участі та відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС у м. Києві ГТУЮ у м. Києві Штойки Л.Р. від 19.11.2019 року за заявою стягувача на його вибір саме за місцем проживання боржника було відкрито виконавче провадження № 60640079 з примусового виконання виконавчого листа № 760/18121/16-ц, виданого 13.11.2019 року Київським апеляційним судом м. Києва, яким визначено ОСОБА_1 способи участі у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення зустрічей з дитиною (а.с. 47).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів , що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону). Стаття 64-1 Закону регламентовано порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.

Так, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі, якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

ОСОБА_1 вважає постанову головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Черкасова Є.В. від 13.12.2021 року, якою виконавче провадження № 60640079 передано до Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) (а.с. 108), незаконною та такою, що підлягає скасування, посилаючись на відсутність правових підстав, оскільки місце проживання боржника - ОСОБА_2 зареєстровано саме в Солом`янському районі, а право вибору місця відкриття виконавчого провадження належить саме стягувачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Однак, суд не погоджується з такими висновками сторони заявника з огляду на наступне.

Дійсно, у відповідності до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України (ч. 4 ст. 25 Закону).

Наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу від 29.09.2016 року № 2832/5) затверджена Інструкція з організації примусового виконання рішень, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень, в тому числі порядок передачі виконавчих документів та виконавчих проваджень.

Так, абз. 2 п. 6 р. V Інструкції визначено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі, якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби. Передача виконавчих проваджень на виконання у даному випадку може здійснюватися за рішенням державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження (п. 7).

За правилами п. 12 розділу ІІІ Інструкції державний виконавець може вчиняти виконавчі дії на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, за погодженням з начальником органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, у разі якщо, зокрема, стало відомо про зміну місця проживання чи місцезнаходження боржника.

Про проведення державним виконавцем виконавчих дій орган державної виконавчої служби зобов`язаний повідомити орган державної виконавчої служби, на території якого будуть проводиться виконавчі дії, до початку проведення таких дій.

У повідомленні про вчинення виконавчих дій зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця, яким будуть проводитись виконавчі дії; номер виконавчого провадження; дата, час та місце проведення виконавчих дій; виконавчі дії.

Вказані вимоги були дотримані, що підтверджується наявністю в матеріалах виконавчого провадження відповідного повідомлення (а.с. 105).

В ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржник за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 , не проживає, фактична адреса його проживання та дитини: АДРЕСА_1 , що підтверджується актами державного виконавця від 19.10.2020 року (а.с. 89) та від 09.12.2021 року (а.с. 106), а також заявою представника боржника від 01.12.2021 року (а.с. 101).

За доводами представника заявника, в матеріалах виконавчого провадження відсутні документи відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», з яких державний виконавиць міг би встановити місце проживання боржника у с. Хотів Києво-Святошинського району Київської області.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно у абз. 4 та 5 ст. 3 Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, яка діяла станом на момент винесення оскаржуваної постанови) було визначено такі терміни, зокрема: місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

В свою чергу, термін абз. 9 ст. 3 Закону, який визначав: документи, до яких вносяться відомості про місце проживання - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, - було виключено на підставі Закону № 1871-IX від 05.11.2021 року.

Так, прийнятий Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

Відповідно до п. 4 ст. 12 цього Закону декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади; реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Згідно ст. 3 Закону декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.

За правилами ст. 4 Закону особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Порядок декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання, скасування декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), форми декларацій (заяв), що подаються для декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування), а також порядок ведення реєстру територіальної громади, надання та передачі інформації з та до такого реєстру визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінетом Міністрів України від 07.02.2022 року № 265 затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), який визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.

Згідно п. 4 Порядку особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Таким чином, поняття «місце проживання» та «зареєстроване місце проживання» не є тотожними та несуть різне змістове значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та у відповідності до вимог законодавства, а тому оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою.

Крім того, суд звертає увагу, що метою звернення до суду зі скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України є порушення права чи свободи особи. Однак, права заявниці жодним чином не були порушені на момент як звернення до суду, так і розгляду скарги навіть з урахуванням того, що постановою головного державного виконавця Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Зеленевича О.В. виконавче провадження № 60640079 було передано Солом`янському ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ).

Враховуючи викладене, скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 268, 263-264, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черкасова Євгена Володимировича, заінтересована особа ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 25 жовтня 2022 року.

Суддя: