Справа № 369/8078/21
Провадження № 2/369/1473/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2022 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

за участю секретаря Хильчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю, -

В С Т А Н О В И В:

10.06.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської районної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дитини.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, з 13.07.2002 року, який було розірвано 14.04.2021 року.

У шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу спільна дитина подружжя проживає разом із матір`ю.

Позивачка просила суд визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, за місцем її проживання та/або перебування.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.06.2021 року цивільну справу прийнято до провадження та відкрито позовне провадження у цивільній справі в порядку позовного провадження з повідомленням сторін.

18.08.2021 року представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Боклагом О. до суду подано відзив, відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

18.08.2021 року представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Боклагом О. до суду подано зустрічну позовну заяву, у якій відповідач просив визначити періоди спілкування батька з дитиною, зобов`язати відповідача за зустрічним позовом забезпечити ОСОБА_2 мобільним телефоном та не створювати перешкод при телефонних розмовах батька з дитиною.

02.09.2021 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Юрчиком С.В. до суду подано відповідь на відзив, у якій позивач просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

02.09.2021 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Юрчиком С.В. до суду подано заперечення про прийняття зустрічного позову.

16.09.2021 року протокольною ухвалою суду виключено з числа третіх осіб Службу у справах дітей та сім`ї Бучанської районної адміністрації Київської області.

Ухвалою суду від 16.09.2021 року відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про прийняття зустрічного позову.

Ухвалою суду від 07.07.2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду через представника надав заяву, у якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позив визнав, просив його задовольнити.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час, місце та дата розгляду справи була повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи без їх участі, та просила вирішити питання у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши усі докази, зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, керуючись принципом верховенства права, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 27.01.2014 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 27.01.2014 року було складено відповідний актовий запис № 1. Батьками особи зазначено: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_5 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.04.2021 року ЄУН 369/10421/20, зареєстрований 13.07.2002 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 поновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 20.11.2021 року, між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зареєстровано 20.11.2021 року шлюб, про що 20.11.2021 року складено відповідний актовий запис № 2181. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 отримала прізвище « ОСОБА_9 ».

16.12.2021 року Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області подала до суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_8 .

ОСОБА_10 разом з малолітнім ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до довідки № 98 від 17.05.2021 року.

Батько дитини ОСОБА_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в Музичанській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Бідогородської сільської ради Бучанького району Київської області, до школи дитину привозить мама ОСОБА_8 , а забирають дідусь та бабуся, про що свідчить довідка видана директором школи.

Як убачається з характеристики, складеної директором Музичанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Білогородської сільської ради і Бучаиського району Київської області, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається в школі з 2 класу. Зарекомендував себе як старанний, дисциплінований учень. Має високий загальний розвиток. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з учнями різних класів. Бере активну участь у житті класу та школи. Мама ОСОБА_8 приділяє належну увагу вихованню сина.

З метою встановлення спроможності матері виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею 29 жовтня 2021 року провідним фахівцем із і соціальної роботи Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області проведено оцінку потреб сім`ї гр. ОСОБА_8 та встановлено прив`язаність дитини до матері. Мати належно виконує свої обов`язки з виховання дитини, враховуючи її вік та потреби у повсякденному житті.

ОСОБА_8 працює на приватному підприємстві І «ЕКОТРАНСАЛЬЯНС» на посаді «Диспетчер-логіст».

Згідно характеристики, наданої директором приватного підприємства « ЕКОТРАНСАЛЬЯНС`ОСОБА_8 зарекомендувала себе, як відповідальний і дисциплінований працівник, який може проявити ініціативу і прийняти правильне рішення в питаннях, що стосується її професійної діяльності і знаходиться в межах її компетенції. При виникненні конфліктних ситуацій поводиться коректно, стримано. З колегами підтримує рівні взаємини. Користується у керівництва компанії довірою. Критику на свою адресу сприймає з розумінням, над наявними недоліками працює результативно і усуває їх в короткий термін.

Задовольняючи позов, суд враховує тривалість проживання малолітньої дитини з матір`ю, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, бажання самої дитини на проживання з матір ю, згоду батька на проживання малолітньої дитини з матір`ю, через що, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення суд, зазначає, що визначення місця проживання дитини разом із матір`ю не позбавляє права відповідача спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання останньої з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч.1ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 1ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Враховуючи вік малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на день ухвалення судового рішення не може дати об`єктивної згоди на проживання з одним із батьків самостійно, суд вважає, що на даний час проживання малолітнього сина з матір`ю, який фактично проживає з нею, буде відповідати саме інтересам дитини, позитивно сприятиме його розвитку як психологічному так і фізичному.

Крім того, суд враховує те, що відповідач надав суду заяву про визнання позову.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач має матеріальну можливість для утримання дитини, має постійне місце роботи, створила для неї належні побутові умови для проживання, забезпечила їй належне медичне обслуговування, займається її вихованням, виходячи із якнайкращого забезпечення інтересів дитини, беручи до уваги її малолітній вік, а також те, що дитина проживає з позивачем у звичних для ниє умовах, ставлення матері до виконання своїх батьківських обов`язків, відсутність обставин, які б унеможливлювали проживання дітей з матір`ю, проживання батька окремо від них, суд приходить до висновку про можливість визначення місця проживання дитини з позивачем. При цьому суд враховує, також висновок Служби у справах дітей про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю і те, що відповідач не заперечує проти позову, тобто фактично визнав позовні вимоги. Суд вважає можливим прийняти визнання позову відповідачем в цій частині, оскільки воно не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Таким чином із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2-14,76-83,89,259,263,264,265,268,272 ЦПК України, ст.ст.19,141,157,160-161 СК України, відповідно до Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, ч.ч. 2 і 3ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю, - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем її проживання та/або перебування.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М.Ковальчук