Ухвала

07 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 159/921/22

провадження № 61-8600ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 травня 2022 року та постанову Волинського апеляційного суду від 08 серпня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» про визнання незаконним регулювання відповідачем потоку теплоносія, заборону здійснювати дії щодо його сповільнення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: визнати незаконним регулювання (сповільнення) потоку теплоносія відповідачем через внутрішньобудинкову мережу централізованого опалення будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача забезпечити протягом опалювальних сезонів не менший, ніж визначений технічною документацією на будинок АДРЕСА_1 , потік теплоносія через мережу централізованого опалення будинку; заборонити відповідачу здійснювати в будь-який спосіб сповільнення потоку теплоносія через мережу централізованого опалення будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача привести тарифи на централізоване опалення для населення у відповідність до затрат на придбання первинного теплоносія (дров), які використовуються в котельні, що обслуговує будинок АДРЕСА_1 .

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , яка підключена до мережі централізованого опалення, послуги з якого надає відповідач на підставі договору № 2-6827 про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води від 06 лютого 2018 року. Відповідач є зареєстрованим суб`єктом природної монополії та надає неякісні послуги з централізованого опалення, температура приладів опалення, і, як наслідок, температура повітря у квартирі занижена в період опалювального сезону. Неодноразові звернення до аварійної служби відповідача з вимогою про надання послуг належної якості залишилися без реагування, тому вона самостійно встановила, що причиною неякісного опалення у квартирі є свідомо занижений відповідачем потік теплоносія через внутрішньобудинкову мережу централізованого опалення за допомогою запірної арматури, розташованої в котельні або тепловому пункті будинку, що законодавчо заборонено. Оскільки відповідач свідомо зменшував подачу тепла до її квартири шляхом законодавчо забороненого сповільнення потоку теплоносія, достеменно знав про це і не відмовився від такого регулювання «на майбутнє», вона на підставі частини третьої статті 538 Цивільного кодексу України має право не оплачувати надані їй послуги неналежної якості. Відповідач також приховує розрахунок тарифів на опалення, надає неповну інформацію щодо їх формування, що має ознаки нечесної підприємницької практики, забороненої статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та ознаки корупції відповідно до статті 60 Закону України «Про запобігання корупції».

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 травня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 08 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 травня 2022 року - без змін.

31 серпня 2022 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 травня 2022 року та постанову Волинського апеляційного суду від 08 серпня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є: визнання незаконним регулювання відповідачем потоку теплоносія; заборона здійснювати дії щодо його сповільнення; зобов`язання вчинити дії щодо забезпечення протягом опалювальних сезонів не менший, ніж визначений технічною документацією на будинок потік теплоносія через мережу централізованого опалення будинку; зобов`язання привести тарифи на централізоване опалення для населення у відповідність до затрат на придбання первинного теплоносія (дров), які використовуються в котельні, яка обслуговує будинок.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Виходячи із статусу Верховного Суду, в деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, так як розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначення апеляційним судом в оскаржуваній постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову в цій справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на відмову у відкритті касаційного провадження.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 травня 2022 року та постанову Волинського апеляційного суду від 08 серпня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» про визнання незаконним регулювання відповідачем потоку теплоносія, заборону здійснювати дії щодо його сповільнення та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко