ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/4877/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2022 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Лужецька О.Р., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріаламицивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до народного депутата України Василевської-Смаглюк Ольги Михайлівни про зобов`язання вчинити дії та стягнення компенсації

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача, Василевської-Смаглюк Ольги Михайлівни про зобов`язання вчинити дії та стягнення компенсації.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 09.09.2021 він надіслав до народних депутатів України ІХ скликання звернення та заяву про внесення до Верховної Ради України проекту Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про вищу освіту», який був ним підготовлений. На що отримав відповідь від народного депутата України Василевської-Смаглюк Ольги Михайлівни , в якій вказано, що його звернення надіслано до Комітету Верховної Ради України з питань освіти, науки та інновацій, оскільки порушені ним питання належать до відання названого Комітету. Зазначає, що Василевська-Смаглюк О.М. є народним депутатом України та відповідно до законодавства уповноважена внести проект закону до Верховної Ради України, так як є суб`єктом законодавчої ініціативи. Проте відповідачем було надіслано звернення позивача до Комітету Верховної Ради України з питань освіти, науки та інновацій, що на його думку є протиправним, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд зобов`язати народного депутата України Василевську-Смаглюк Ольгу Михайлівну розглянути його заяву від 09.09.2021 р. у відповідності із чинним законодавством та оскільки були порушенні його права, просить стягнути з відповідача на свою користь компенсацію в розмірі 40 000 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.10.2021 р. справу за даним позовом було передано на розгляд за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана цивільна справа передана у провадження на судді Дарницького районного суду м. Києва Лужецької О.Р.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2022 р. відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

Згідно із частинами 1, 8 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав.

09.09.2021 ОСОБА_1 надіслав до народних депутатів України скликання заяву про внесення до Верховної Ради України проекту Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про вищу освіту». З заяви вбачається, що до неї було додано проект закону, пояснювальна записка, порівнювальна таблиця. (а.с.6)

13.09.2021 р. народний депутат України Василевська-Смаглюк Ольга Михайлівна надіслала на електрону адресу ОСОБА_1 лист-відповідь, в якому зазначено, що його звернення з пропозиціями змін до Закону України «Про вищу освіту» надіслано нею до Комітету Верховної Ради України з питань освіти, науки та інновацій, оскільки порушені питання належать до відання названого Комітету. (а.с.16)

Як на підставу свої вимог позивач посилається на те, що Василевська-Смаглюк О.М. є народним депутатом України та відповідно до законодавства уповноважена внести проект закону до Верховної Ради України, так як є суб`єктом законодавчої ініціативи, при цьому надіслання нею звернення позивача до Комітету Верховної Ради України з питань освіти, науки та інновацій вважає протиправним.

Статтею 93 Конституції України визначено, що право законодавчої ініціативи у Верховній Раді України належить Президентові України, народним депутатам України та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п.3 ст. 14 Закону України «Про статус народного депутата України» порядок здійснення повноважень народних депутатів в органах Верховної Ради України визначається Конституцією України, цим та іншими законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до п.13 ст. 24 Закону України «Про статус народного депутата України» народний депутат зобов`язаний розглядати звернення виборців відповідно до вимог та в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян".

Народний депутат розглядає всі одержані ним пропозиції, заяви та скарги виборців, узагальнює їх, за необхідності вносить відповідні пропозиції до Верховної Ради України та її органів, а також до органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

У разі необхідності народний депутат надсилає пропозиції, заяви та скарги громадян органам державної влади, органам місцевого самоврядування та їх посадовим особам, установам та організаціям, до повноважень яких входить розгляд звернень громадян чи вирішення порушених у них питань по суті. Про результати розгляду пропозицій, заяв та скарг громадян органи та посадові особи зобов`язані повідомити громадянина, від якого надійшло звернення, і народного депутата у терміни, встановлені Законом України "Про звернення громадян".

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про перелік, кількісний склад і предмети відання комітетів Верховної Ради України дев`ятого скликання» від 29 серпня 2019 року № 19-IХ до предметів відання Комітету Верховної Ради України з питань освіти, науки та інновацій відносяться: освіта; наука, науково-технічна діяльність та наукові парки; правовий статус та соціальний захист наукових, педагогічних і науково-педагогічних працівників; інноваційна діяльність, розвиток високих технологій (крім питань, які віднесені до предметів відання інших комітетів); засади здійснення наукових і науково-технічних експертиз.

Як вбачається із матеріалів справи народний депутат України Василевська-Смаглюк О.М. розглянула заяву ОСОБА_1 від 09.09.2021 р., в результаті чого звернення з пропозиціями змін до з пропозиціями змін до Закону України «Про вищу освіту» надіслано нею до Комітету Верховної Ради України з питань освіти, науки та інновацій, оскільки порушені питання належать до відання названого Комітету

Таким чином суд критично ставиться до посилань позивача про протиправність дій відповідача, внаслідок яких права позивача та його законні інтереси було порушено.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Отже, підставою звернення до суду є наявність порушеного, не визнаного або оспорюваного права та інтересу.

Зазначені положення Конституції України реалізовані у статті 15 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання

Реалізуючи, передбачене статті 55 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права саме - заходами, які прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб`єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинстава є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинстава - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач не надав суду належних доказів того, що його цивільне право або інтерес порушено, а відтак, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Судом надана правова оцінка твердженням та посиланням позивача, у зв`язку із чим суд не приймає їх до уваги, оскільки обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог не знайшли свого підтвердження підчас судового розгляду справи та спростовуються матеріалами справи.

Приймаючи до уваги те, що судом встановлено відсутність порушених прав позивача, за захистом яких останній звернувся, у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не ґрунтуються на вимогах законодавства, а тому не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись, ст. ст. 2, 10, 12, 13, 76, 77-81, 89, 141, 265, 268, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до народного депутата України Василевської-Смаглюк Ольги Михайлівни про зобов`язання вчинити дії та стягнення компенсації - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА