Справа № 200/7520/18
Провадження № 2/932/2288/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді - Куцевола В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у місті Дніпрі цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_1 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

23.04.2018 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_1 про стягнення суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до заяви ОСОБА_1 від 23.04.2015 року було призначено допомогу по догляду за сином ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом 1 групи внаслідок психічного розладу. Перевіркою було встановлено, що ОСОБА_1 під час оформлення допомоги на догляд не задекларувала пенсію за віком. Внаслідок приховання обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги ОСОБА_1 було надміру перераховані бюджетні кошти у розмірі 7468,00 грн., за період з 01.04.2015 по 30.09.2015 рік, утримання яких проводилось у розмірі 20% суми виплачуваної допомоги. Термін повернення надміру виплачених бюджетних коштів в сумі 4747,96 грн. встановлено з 26.01.2017 року у місячний термін. На час звернення до суду кошти управлінню в добровільному порядку не повернути, а тому позивач змушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою суду від 23.04.2018 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 14.06.2021 року справу прийнято до розгляду цим складом суду та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи.

Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї, однак до суду повернувся поштовий конверт, у зв`язку із неможливістю вручення відповідачу. Відповідно до вимог ст. ст.128, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 23.04.2015 року було призначено допомогу по догляду за сином ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом 1 групи внаслідок психічного розладу.

Подаючи заяву, відповідачем надані декларація про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням грошової допомоги.

Перевіркою було встановлено, що ОСОБА_1 під час оформлення допомоги на догляд не задекларувала пенсію за віком.

Відповідно до повідомлень про переплату соціальної допомоги ОСОБА_1 було надміру перераховані бюджетні кошти у розмірі 7468,00 грн., за період з 01.04.2015 по 30.09.2015 рік та в сумі 4747,96 грн. встановлено з 26.01.2017 року в термін повернення місячний строк.

Відповідно до п.5 постанови Кабінету міністрів України від 02 серпня 2000 року № 1192 «Про надання щомісячної грошової допомоги малозабезпеченій особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним» розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім`ї для призначення допомоги на догляд провадиться відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої спільним наказом Мінпраці, Мінфіну, Мінекономіки, Держкоммолодьспорттуризму, Держкомстату.

Відповідно до п. 6 постанови Кабінету міністрів України від 02 серпня 2000 року № 1192 «Про надання щомісячної грошової допомоги малозабезпеченій особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним» при визначенні середньомісячного сукупного доходу сім`ї органи, що призначають допомогу на догляд, мають право користуватися всіма офіційними джерелами, які містять інформацію про доходи громадян, у тому числі інформацією органів державних податкових адміністрацій.

Відповідно до п.8 постанови Кабінету міністрів України від 02 серпня 2000 року № 1192 «Про надання щомісячної грошової допомоги малозабезпеченій особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним» допомога на догляд призначається на шість місяців і виплачується щомісяця. Для одержання допомоги на наступний термін необхідно подати всі документи, зазначені у пункті 7 цього Порядку. Виплата допомоги припиняється, якщо: сталися зміни у складі сім`ї у зв`язку із смертю або зміною місця проживання інваліда I чи II групи внаслідок психічного розладу; інваліду I чи II групи внаслідок психічного розладу встановлена III група інвалідності. У разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги на догляд, одержувачі допомоги зобов`язані повідомити про це органи, що провадять її виплату.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Отже, умовою стягнення надміру виплачених коштів є протиправна поведінка отримувача виплат, зокрема, подання неправдивих відомостей, чи не повідомлення відомостей, що впливають на порядок призначення та розмір допомоги тощо.

Судом не встановлено, що ОСОБА_1 допустила зловживання чи діяла недобросовісно, коли внаслідок власної недбалості орган соціального забезпечення почав виплачувати допомогу.

Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року №6-91цс14, яка може враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019р. у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06.03.2019р. у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

В той же час суд звертає увагу, що призначення грошової допомоги проводилося Управління соціального захисту населення Шевченківського районного у місті Дніпрі ради, при цьому Положення надання грошової допомоги покладають на структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обов`язок збору необхідної для прийняття рішення про можливість надання грошової допомоги інформації, а також відомостей, що можуть вплинути на її розмір. У випадку відсутності будь-яких відомостей, або неможливості отримання інформації в органах державної влади (місцевого самоврядування) структурний підрозділ з питань соціального захисту населення не позбавлений права на звернення до отримувача грошової допомоги з метою отримання необхідних для призначення грошової допомоги документів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011р. Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000р, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18.06.2002р., «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08.04.2008р., «Москаль проти Польщі» від 15.09.2009р.).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20.05.2010р. і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25.11.2008р.) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18.06.2002р. та «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000р.). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Окрім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів проведення перевірки інформації, необхідної для призначення грошової допомоги та проведення перевірки достовірності даних, отриманих від відповідача, що передбачено Положенням про порядок призначення грошової допомоги.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст.ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Суд дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позивачем не наведено обов`язкових умов повернення надмірно нарахованих сум грошової допомоги, не доведено навмисного подання відповідачем недостовірних відомостей або їх приховування, що в свою чергу могло вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, а отже не доведена недобросовісність відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_1 про стягнення суми.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат, понесених позивачем на сплату судового збору при поданні позову до суду, не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_1 про стягнення суми відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Куцевол