Єдиний унікальний номер 341/2234/21
Номер провадження 2/341/103/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Гаполяка Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Галичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , органу місцевого самоврядування, діяльність якого спрямована на захист прав дитини: Служби у справах дітей Бурштинської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача

ОСОБА_1 звернулась до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом залучено до участі у справі орган місцевого самоврядування, діяльність якого спрямована на захист прав дитини - Службу у справах дітей Бурштинської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 . В квартирі проживає та здійснено реєстрацію місця проживання її сина - ОСОБА_6 . Також в квартирі зареєстроване місце проживання відповідачів - її колишньої невістки - ОСОБА_2 та внуків - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Однак такі, з часу розірвання шлюбу з сином, а саме з серпня 2016 року у квартирі не проживають.

Вважає, що в силу статті 405 ЦК України, відповідачі втратили право користування згаданою квартирою.

В судове засідання позивач, її представник - адвокат Раврик І.Д. не з`явились. Представником скеровано заяву про розгляд справи у позивачки та його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 , яка одночасно є законним представником неповнолітніх відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , її представник - адвокат Шевчук Н.М. в судове засідання не з`явились. Представником подано заяву про розгляд справи у її та довірителя відсутності. Просила відмовити в задоволенні позову.

Органом місцевого самоврядування, діяльність якого спрямована на захист прав дитини: Службою у справах дітей Бурштинської міської ради скеровано висновок в частині позовних вимог до неповнолітніх відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Службою висловлено позицію за недоцільне визнавати неповнолітніх відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування належною позивачці квартирою.

В судове засідання Служба у справах дітей Бурштинської міської ради, будучи належно повідомлена про час та місце розгляду справи представника не скерувала.

2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Позивач ОСОБА_1 а також ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є співвласниками квартири, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

В квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 здійснено реєстрацію місця проживання ОСОБА_6 , а також відповідачів, колишніх ОСОБА_6 дружини - ОСОБА_2 та дітей. - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 61).

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2016 року шлюб, зареєстрований між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано. Залишено проживати неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю (а.с. 9).

Проведеним 12 вересня 2018 року комісією Бурштинської міської ради обстеженням встановлено не проживання на час обстеження у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 відповідачів (а.с. 10).

Проведеним 02 вересня 2018 року комісією Бурштинської міської ради обстеженням встановлено не проживання на час обстеження у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 відповідачів (а.с. 11).

3.Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи клопотання представника позивача, представника відповідача ОСОБА_2 , яка дії в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про розгляд справи за їх відсутності, належність повідомлення інших відповідачів, залученого органу місцевого самоврядування, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, учасників їх представників.

Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною 1 статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також частина перша статті 405 ЦК України.

Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини 4 статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині 2 статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine»), рішення від 02 грудня 2010 року) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло.

Згідно із частиною третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Доводи позивача про відсутність у дітей права на користування спірним житлом з тих підстав, що вони не проживають у спірному будимнкуза місцем проживання своєї матері, є необгрунтованими, оскільки інший власник ОСОБА_6 є батьком дитини і має рівні з матірю права та обов`язки щодо дитини, зокрема щодо забезпечення її права на користування житлом, власником якого він є.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 СК України).

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Як зазначалось вище, рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2016 року залишено проживати неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Враховуючи право неповнолітніх дітей, як дітей власника, проживати у спірній квартирі, визначення рішенням суду проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з матір`ю, визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування цим житлом суперечитиме прийнятому рішенню суду, що набрало законної сили.

За таких обставин, в позові в частині вимог визнати неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та їх матері - відповідачки ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 слід відмовити.

Судом встановлено факт відсутності без поважних причин понад один рік у квартирі позивачки - її повнолітнього внука, відповідача ОСОБА_3 . Доказів іншої домовленості між сторонами судом не встановлено. Відтак, відповідача ОСОБА_3 слід визнати таким, що втратив право на користування цим житлом.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6 статті 259, частини 5 статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини 4 статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 12, 19, 42, 81, 89, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , органу місцевого самоврядування, діяльність якого спрямована на захист прав дитини: Служби у справах дітей Бурштинської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням

-задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою:

АДРЕСА_1 позові в частині вимог визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням

-відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 20 жовтня 2022 року.

СуддяТарас ГАПОЛЯК