КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 369/576/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/9551/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Кирилюк Г.М., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2022 року, постановлену під головуванням судді Дубас Т.В., по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У січні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УК «Одеський бульвар» заборгованість згідно договору № 418/24-2020 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, комунальних та додаткових послуг від 14 грудня 2020 року по 30 листопада 2021 року у розмірі 9 374,28 грн. та понесені судові витрати (а.с. 1-21).

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 14 грудня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 418/24-2020 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, комунальних та додаткових послуг. Відповідно до умов вказаного договору, ТОВ «УК «Одеський бульвар» надає відповідачу послуги з управління спільного майна багатоквартирного будинку, послуги з централізованого постачання і водовідведення холодної та гарячої води, послуги з централізованого опалення, компенсація вартості спожитої електроенергії, забезпечення утримання служби адміністраторів в будинку та контрольно-пропускних постів в будинку і на території, інші додаткові послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які не увійшли до тарифу, у зв`язку з домовленістю сторін про отримання споживачем послуг, що не нараховані у структурі, періодичності та строках надання послуг, затверджених органами місцевого самоврядування.

Вказував, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач користувався житлово-комунальними послугами, які надаються на підставі вказаного договору, проте, не належним чином сплачував вказані послуги, тому у відповідача виникла заборгованість у сумі 9 374, 28 грн.

Зазначав, що ТОВ «УК «Одеський бульвар» неодноразово вживались заходи з метою оплати комунальних послуг ОСОБА_1 , але будь-які заклики з метою погашення заборгованості в добровільному порядку залишались без задоволення та були проігноровані останнім.

Зауважував, що договір № 418/24-2020 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, комунальних та додаткових послуг від 14 грудня 2020 року дійсний, не визнаний в судовому порядку недійсним та не розірваний, а тому відповідач має виконувати його умови (а.с. 1-5).

17 лютого 2022 року від представника ТОВ «УК «Одеський бульвар» - Васюка М.М. до суду надійшло клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УК «Одеський бульвар» понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. (а.с. 30-45).

На обґрунтування вказаної заяви зазначав, що у позовній заяві повідомляв суд про попередній орієнтований розрахунок судових витрат на правову допомогу, який складав 5 000,00 грн.

Вказував, що на підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги було надано наступні документи: договір № 17 про надання правової допомоги від 10 березня 2021 року; додаток № 30 від 25 грудня 2021 року до договору № 17 про надання правової допомоги від 10 березня 2021 року; акт наданих послуг від 16 лютого 2022 року згідно № 17 про надання правової допомоги від 10 березня 2021 року; звіт про обсяг наданих послуг від 16 лютого 2022 року згідно договору № 17 про надання правової допомоги від 10 березня 2021 року.

Вважав, що витрати на правничу допомогу є доведеними та підлягають стягненню в судовому порядку (а.с. 30-36).

Крім того, 17 лютого 2022 року від представника ТОВ «УК «Одеський бульвар» - Васюка М.М. до суду надійшла заява про закриття провадження у справі, в якій просив: закрити провадження у даній справі та повернути ТОВ «УК «Одеський бульвар» судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Посилався на те, що відповідачем сплачено заборгованість у сумі 9 922,00 грн. з урахуванням комунальних послуг, які були надані позивачем за договором (а.с. 46-48).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2022 року заяву ТОВ «УК «Одеський бульвар» - задоволено частково. Закрито провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «УК «Одеський бульвар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УК «Одеський бульвар» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Повернуто ТОВ «УК «Одеський бульвар» з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору при подачі позовної заяви до суду, згідно платіжного доручення № 1270 (№ 11) від 30 листопада 2021 року у розмірі 1 135,00 грн. У задоволенні решти вимог заяви - відмовлено (а.с. 51-54).

28 липня 2022 року представник ТОВ «УК «Одеський бульвар» - адвокат Васюк М.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржувану ухвалу в частині повернення судового збору, повернути ТОВ «УК «Одеський бульвар» з державного бюджету сплачений судовий збір при подачі позовної заяви до суду у розмірі 2 270,00 грн., в іншій частині оскаржувану ухвалу залишити без змін та судові витрати покласти на відповідача (а.с. 57-67).

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що апелянт не погоджувався з позицією суду першої інстанції про те, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Зазначав, що відповідач не визнавав позов, позивач не заявляв відмову від позову та між сторонами не було укладено мирову угоду.

Вказував, що суд першої інстанції при вирішенні питання про повернення з державного бюджету судового збору на користь ТОВ «УК «Одеський бульвар» не врахував положення п. 5 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та мав повернути судовий збір з державного бюджету у розмірі 2 270 грн. (а.с. 57-61).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначену ними адресу та телефонограмами із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі є докази. Представник ТОВ «УК «Одеський бульвар» - адвокат Васюк М.М. подав письмову заяву в якій підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності (а.с. 78-85).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Повертаючи ТОВ «УК «Одеський бульвар» з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору при подачі позовної заяви до суду, згідно платіжного доручення № 1270 (№ 11) від 30 листопада 2021 року у розмірі 1 135,00 грн., суд першої інстанції посилався на ч. 2 ст. 142 ЦПК України, відповідно до якої у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Колегія суддів не погодилась з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 грудня 2021 року позивач ТОВ «УК «Одеський бульвар» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УК «Одеський бульвар» заборгованість згідно договору № 418/24-2020 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, комунальних та додаткових послуг від 14 грудня 2020 року по 30 листопада 2021 року у розмірі 9 374,28 грн. та понесені судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. та витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 5 000,00 грн. (а.с. 1-6).

Згідно платіжного доручення № 1270 від 30 листопада 2021 року при зверненні до суду з вказаною позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. (а.с. 7).

17 лютого 2022 року представник ТОВ «УК «Одеський бульвар» - адвокат Васюк М.М. подав клопотання про закриття провадження у справі, в якому просив закрити провадження у даній справі та повернути ТОВ «УК «Одеський бульвар» судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. (а.с. 46-47).

Згідно з довідкою про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг за період січень 2022 року по лютий 2022 року відповідачем було сплачено заборгованість у сумі 9 922,00 грн. (а.с.48).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях

Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

За змістом вищенаведених норм, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відповідний правовий висновок міститься і в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20.

Як вбачається із змісту клопотання про закриття провадження у даній справі ТОВ «УК «Одеський бульвар» -адвокат Васюк М.М. просив закрити провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, відповідно до якого суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору (а.с. 47).

Проте, суд першої інстанції при вирішенні питання про повернення з державного бюджету судового збору на користь ТОВ «УК «Одеський бульвар» не врахував положення п. 5 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та мав повернути судовий збір з державного бюджету у розмірі 2 270, 00 грн., а тому в цій частині ухвала суду підлягає скасуванню.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в частині стягнення судового збору та в цій частині слід ухвалити нове судове рішення. В іншій частині ухвала суду першої інстанції сторонами не оскаржувалась, а тому не була предметом перевірки апеляційним судом з огляду на положення ст. 367 ЦПК України. З цих підстав доводи апелянта про залишення без змін ухвали районного суду в не оскаржуваній частині суд апеляційної інстанції відхилив. Подана апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» - задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2022 року - скасуватив частині розміру стягнення судового збору та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» з державного бюджету сплачений судовий збір при подачі позовної заяви до суду згідно платіжного доручення № 1270 (№ 11) від 30 листопада 2021 року у розмірі 2 270 грн.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 23 вересня 2022 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Г.М. Кирилюк

В.М. Ратнікова