№ 308/2142/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25.08.2022 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бедьо В.І.

секретаря судового засідання Пазяк С.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача ОСОБА_2 з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Вказані позовні вимоги вмотивовані тим, що Ужгородським міськрайонним судом розглянуте кримінальне провадження за фактом вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (кримінальне провадження № 0004231 від 29.12.2019 року).

Так, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 17.01.2022 року задоволено клопотання обвинуваченого та звільнено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності; закрито кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004231 від 29.12.2019 року, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України; цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення залишено без розгляду.

Позивачу надано статус потерпілої особи в даному кримінальному провадженні.

Так, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 28 грудня 2019 року, приблизно о 16 год. 37 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні кабінету адміністратора, що розташований на другому поверсі хостелу «Гулівер», на ґрунті короткочасних, неприязних особистих стосунків, які в нього виникли з потерпілою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс два удари рукою в область голови ОСОБА_1 , яка сиділа за столом, внаслідок яких відбулися удари голови потерпілої з поверхнею стола, а також три-чотири удари рукою, стиснутою в кулак, в область лівого плеча останньої. Після цього потерпіла вибігла з кабінету та попрямувала сходами вниз на перший поверх до виходу з приміщення хостелу, біля якого її наздогнав ОСОБА_2 та наніс ще чотири-п`ять ударів в область правого плеча ОСОБА_1 , після чого вийшов з приміщення та поїхав на автомобілі у невідомому напрямку. Вищезазначеними протиправними діями ОСОБА_2 спричинив потерпілій ОСОБА_1 згідно із висновком судово-медичної експертизи № 33 від 30.01.2020 легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Позивач зазначає, що звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ч. 1 ст. 49 КК України є нереабілітуючою підставою, а тому винна особа не звільняється від обов`язку відшкодування потерпілій особі шкоду, завдану злочином.

Також позивач вказує, що окрім заподіяння їй тілесних ушкоджень, відповідач також пошкодив належний їй та придбаний у кредит планшет, на ремонт якого позивач витратила 1800 грн. ( вартість скла 1000 грн., ремонт 800 грн.).

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що як потерпіла від кримінального правопорушення має право на відшкодування моральної шкоди, розмір якої оцінює у 15 мінімальних розмірах заробітної плати, що становить 62 595 грн.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача 64 295 грн., з яких 1800 грн. матеріальних збитків та 62595 грн. моральної шкоди.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 10.03.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Разом з тим подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти ухвалення заочного судового рішення не заперечили.

Відповідач в судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином. Правом на подання відзиву на позову заяву не скористався.

Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст.12 ЦПК України та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що Ужгородським міськрайонним судом розглянуте кримінальне провадження за фактом вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (кримінальне провадження № 0004231 від 29.12.2019 року).

Позивачу ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні надано статус потерпілої особи.

Відповідно до письмових доказів встановлено, що ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 28 грудня 2019 року, приблизно о 16 год. 37 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні кабінету адміністратора, що розташований на другому поверсі хостелу «Гулівер», на ґрунті короткочасних, неприязних особистих стосунків, які в нього виникли з потерпілою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс два удари рукою в область голови ОСОБА_1 , яка сиділа за столом, внаслідок яких відбулися удари голови потерпілої з поверхнею стола, а також три-чотири удари рукою, стиснутою в кулак, в область лівого плеча останньої. Після цього потерпіла вибігла з кабінету та попрямувала сходами вниз на перший поверх до виходу з приміщення хостелу, біля якого її наздогнав ОСОБА_2 та наніс ще чотири-п`ять ударів в область правого плеча ОСОБА_1 , після чого вийшов з приміщення та поїхав на автомобілі у невідомому напрямку. Вищезазначеними протиправними діями ОСОБА_2 спричинив потерпілій ОСОБА_1 згідно із висновком судово-медичної експертизи № 33 від 30.01.2020 легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 17.01.2022 року задоволено клопотання обвинуваченого та звільнено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності; закрито кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004231 від 29.12.2019 року, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України; цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення залишено без розгляду

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно із ч. 7 ст. 128 КПК України та ч. 3 ст. 386 ЦК України позивач має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, в тому числі шляхом звернення з позовом у кримінальній справі.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Частиною 3 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Згідно пунктів 8 та 9 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У відповідності до частини 1 статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

З письмових матеріалів справи вбачається, що в межах розгляду кримінальної справи позивач зверталася із відповідним цивільним позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки їй була заподіяна така шкода, внаслідок злочинних дій відповідача, однак такий був залишений без розгляду.

Суд вважає, що позивачем доведено заподіяння позивачу відповідачем матеріальної шкоди. Розмір матеріальної шкоди позивачем доведено в частині стягнення 1000 грн. на придбання екрана для планшету, що підтверджується відповідними доказами, а саме накладною від 24.01.2020 року.

Вказаний доказ та факт пошкодження належного позивачу планшету відповідач не заперечив та не спростував, відзив на позов не подав.

Що стосується витрат у розмірі 800 грн. на ремонт планшету, то в цій частині вимоги не підтверджені жодним доказом, а тому задоволенню не підлягають.

Надавши правову оцінку вимогам позову про відшкодування моральної шкоди, то судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 обґрунтувала вимоги позову в цій частині тим, що така шкода полягає у моральних і душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення, завдання їй душевних страждань, порушення нормального життєвого розпорядку, понад два роки вона змушена була з`являтись до органу досудового слідства та суду, необхідність відпрошуватись з місця роботи, що спричиняло додаткові незручності та додаткові витрати; через отримані фізичні та психологічні травми у позивача загострились хронічні захворювання, як інваліда третьої групи.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Постановою Пленуму ВС України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 роз`яснено, що суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 5 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року № 4, розглядаючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, за яких обставин і якими діями вони завдані, яким є ступень вини заподіювана, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.

Згідно роз`яснень, даних у пункті 9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України із змінами, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВС України, моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.

Суд, при дослідженні всіх доводів сторони позивача встановив, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, загальне захворювання довічно.

Згідно копії висновку експерта № 33 у ОСОБА_1 встановлені тілесні ушкодження, що потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 діб та кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Також суд враховує відомості з автоматизованої системи документообігу суду, згідно якої встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження № 0004231 за обвинуваченням ОСОБА_2 тривав з 30.10.2020 року по 17.01.2022 рік, при чому досудове розслідування кримінального провадження було розпочато 29.12. 2019 року.

Таким чином понад три роки потерпіла ОСОБА_1 була задіяна в досудовому та судовому слідстві, що безперечно могло негативно вплинути на її психологічний та моральний стан, вимагало додаткових зусиль та часу для участі в кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із обставин даної справи та керується принципами розумності та справедливості.

Вивчивши обґрунтування сторони позивача щодо нарахування моральної шкоди виходячи із розмірів мінімальної заробітної плати,суд вважає такі безпідставними, так як зазначена правова позиція стосується інших фактичних і правових обставин, а саме відшкодування моральної шкоди за час перебування особи під слідством чи судом і ці відносини врегульовані спеціальним законодавством.

Відтак, враховуючи обставини, при яких позивачу була спричинена моральна шкода, глибину, тяжкість її моральних страждань, а також, виходячи з її матеріального стану як цивільного позивача, суд вважає можливим стягнення з відповідача на її користь у відшкодування завданої моральної шкоди 5 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином, підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 76-81, 141, 258-260, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 1167, 1187 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення 1000,00 грн. матеріальної шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 992,40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, поданою з врахуванням вимог ст. 285 ЦПК України. Заява про перегляд рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення та підписання повного тексту рішення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП суду невідомий.

Повний текст рішення суду складено 05.09.2022 року.

Суддя Ужгородського В.І. Бедьо

міськрайонного суду