Справа № 523/7704/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року м. Сватове

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого - судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 15.06.2007 ОСОБА_1 15.06.2007 отримала кредит у розмірі 4000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Закрите акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим на підставі рішення загальних зборів від 30.04.2009 змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», який додається до позовної заяви. 17.07.2009 проведено державну реєстрацію вказаних змін.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, щ підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою».

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Однак, відповідачем були порушені зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим станом на 05.05.2014 має заборгованість 15721,20 грн, яка складається з наступного:

- 3998,46 грн заборгованість за кредитом;

- 6705,25 грн заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 5017, 49 грн заборгованість по комісії за користування кредитом.

Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 4684,70 грн, яка була задоволена судовим наказом Суворовського районного суду міста Одеси від 14 травня 2008 року з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить 11036,50 грн.

А також штрафи, відповідно до пункту 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн штраф (фіксована частина);

- 551,82 грн штраф (процентна складова).

Отже, заборгованість до стягнення становить 12088,33 грн.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 12088,32 за кредитним договором № б/н від 15.06.2007 року та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Відповідач ОСОБА_1 також в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справи без її участі, в задоволенні позову просила відмовити.

У зв`язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши подані докази, прийшов до наступних висновків.

15.06.2007 року ОСОБА_1 звернулася до ЗАТ КБ «Приватбанк з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписала заяву б/н від 15.06.2007, в матеріли справи якого була надана копія (а.с.9).

Закрите акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим на підставі рішення загальних зборів від 30.04.2009 змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», який додається до позовної заяви. 17.07.2009 проведено державну реєстрацію вказаних змін.

Представник позивача зазначає, що відповідач при підписанні анкети - заяви, підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у Заяві.

При цьому, в анкеті - заяві не зазначено, яку саме карту «Карта «Універсальна», «Пенсійна карта», «Карта GOLD», «Зарплатний пакет» бажає оформити клієнт, розмір кредитного ліміту у заяві не вказаний, а також не вказані відсотки за користування кредитом, розмір штрафу за невиконання кредитних зобов`язань, строк дії договору, тощо.

Матеріали справи також не містять відомостей про те, які картки видавались ОСОБА_1 , яким числом датовані, їх номер, термін дії.

Також не містяться відомості чи змінювався кредитний ліміт, який було встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 15.06.2007 станом на 05.05.2014 має заборгованість 15721,20 грн, яка складається з наступного: 3998,46 грн заборгованість за кредитом; 6705,25 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 5017, 49 грн заборгованість по комісії за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 4684,70 грн, яка була задоволена судовим наказом Суворовського районного суду міста Одеси від 14 травня 2008 року з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить 11036,50 грн. А також штрафи, відповідно до пункту 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф (фіксована частина); 551,82 грн штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить 12088,33 грн. (а.с,4, 5-8).

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 вказано, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, слід зауважити, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту і Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «Приватбанк»).

Так, в анкеті-заяві, яка була підписана відповідачем 24.01.2014, зазначені лише анкетні дані відповідача; при цьому, в анкеті - заяві не зазначено, яку саме карту «Карта «Універсальна», «Пенсійна карта», «Карта GOLD», «Зарплатний пакет» бажає оформити клієнт, розмір кредитного ліміту у заяві не вказаний, а також не вказані відсотки за користування кредитом, розмір штрафу за невиконання кредитних зобов`язань тощо, тобто, на думку суду, сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору.

Додані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг відповідачем ОСОБА_1 не підписані, тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору між сторонами ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII в аспекті повідомлення споживача про зміст конкретних Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

На підставі вищевказаних норм права та висновків Верховного Суду, суд зазначає, що надані банком Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи не є частиною укладеного між сторонами договору, адже вони не були підписані відповідачем.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору, зі складовими якого він взагалі не був ознайомлений.

На думку суду, в заяві, яка була підписана відповідачем 15.06.2007, основні умови договору, як то термін дії договору, розмір відсотків за користування грошовими коштами та неустойки за невиконання договірних зобов`язань сторонами погоджені не були.

В анкеті-заяві від 15.06.2007 сторонами не було визначено строку, протягом якого можуть нараховуватися відсотки за користування коштами, розмір відсотків за користування грошовими коштами та неустойки за невиконання договірних зобов`язань, у зв`язку із чим суд вважає, що основні умови договору сторонами погоджені не були.

Зі змісту розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 05.05.2014 загальний розмір заборгованості відповідача за процентами складав 6705,25 грн., однак позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про розрахунок цих відсотків (період нарахування, на яку суму вони нараховані, в якому процентному співвідношенні).

Саме по собі посилання у позові про розмір відсотків, без їх доведеності перед судом у передбаченому порядку, не зазначення періоду їх обрахування, розміру за користування кредитними коштами, вказує на невиконання банком вимог ст. 12,81 ЦПК України, тому розцінюється судом як не доведення вимог в цій частині та відсутність підстав для задоволення вимог банку про стягнення відсотків.

Також в розрахунку заборгованості зазначено, що наявна заборгованість і за тілом кредиту в сумі 3998,46 грн, в той же час, коли позивачем у позові зазначено, що відповідач отримала кредит у розмірі 4000,00 грн і судовим наказом від 14 травня 2008 року стягнуто з відповідача суму заборгованості на користь позивача в сумі 4684,70 грн.

Враховуючи те, що позивач в судове засідання не з`явився, позовні вимоги не підтримав, нових доказів, окрім тих, що містяться в матеріалах справи не надав, тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», пред`явлених до відповідача ОСОБА_1 з підстав його необґрунтованості.

Оскільки в позові відмовлено, тому відсутні підстави для відшкодування позивачу понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 261, 263, 266, 267, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 95, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий: Ю. В. Крива