Справа № 619/4823/21
Провадження № 2/535/435/22
УХВАЛА

09 вересня 2022 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 ;

позивач: ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3 .

Суть питання, що вирішується ухвалою.

24 вересня 2021 року ОСОБА_2 в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в своїх інтересах звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив: стягнути з ОСОБА_3 на користь малолітнього сина ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 227 800 гривень; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 275 524,18 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дергачівського районного суду Харківської області від 24.09.2021 року справа № 619/4823/21 передана головуючому судді Болибоку Є.А.

27 вересня 2021 року ухвалою судді задоволено заяву про самовідвід судді Болибока Євгена Анатолійовича у справі № 619/4823/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди. Справу передано для повторного автоматизованого розподілу в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою суду від 22.10.2021 провадження по справі було відкрито.

Розпорядженням Голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16.03.2022 року Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Дергачівського районного суду Харківської Полтавської області.

Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідне рішення є підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 07.09.2022 справа № 619/4823/21 передана головуючому судді Болибоку Є.А.

Суддею Болибоком Є.А. заявлено самовідвід.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Частинами 1 та 2 ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених 27.07.2006 року Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН за №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06 у справі «Білуха проти України», від 15.07.2010 у справі «Газета «Україна-Центр» проти України») важливим питанням є довіри, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», якою визначено дві вимоги щодо безсторонності суду: по-перше бути об`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву в його безсторонності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Також, у рішеннях «Білуха проти України» від 09.11.2006 року, «Ветштайн проти Швейцарії» від 28.10.1998 року ЄСПЛ наголошує, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

За пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Як вбачається з матеріалів справи суддя Болибок Є.А. розглядав цивільну справу № 619/3051/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, про усунення перешкод та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 18 липня 2018 року рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року було змінено в частині визначення порядку та участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги у поданій заяві про стягнення моральної шкоди обґрунтовуються, в тому числі, доказами, які були предметом розгляду у цивільній справі № 619/3051/17.

Підстави для самовідводу судді передбачені статтями 36-37 ЦПК України.

Частиною 1 статті 39 ЦПК України встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Зважаючи на те, що суддею було ухвалено рішення у цивільній справі № 619/3051/17, на докази в якій ОСОБА_2 посилається як на одну з підстав стягнення моральної шкоди, та з метою усунення будь-яких сумнівів учасників справи чи будь-якого стороннього спостерігача в неупередженому ставленні судді до розгляду даної справи, суддя вважає за необхідне задовольнити самовідвід.

Крім того, суддя зазначає, що в цій справі ухвалою судді від 27 вересня 2021 року було задоволено заяву про самовідвід судді Болибока Євгена Анатолійовича.

За правилами ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 14, 31, 33, 36-41 ЦПК України, суд

постановив:

Задовольнити самовідвід судді Болибока Євгена Анатолійовича у справі № 619/4823/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди.

Справу передати для повторного автоматизованого розподілу в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після з моменту її підписання суддею.

Суддя Є.А.Болибок