Справа № 385/1047/22
Провадження № 2-о/385/48/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2022 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Гришака А.М.,

з участю секретаря судового засідання Зеленко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гайворон Кіровоградської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Гайворонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт смерті на тимчасово окупованій території України її матері, громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, село Солгутове, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в місті Маріуполь, у віці 94 років. На час смерті ОСОБА_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлення даного факту необхідно йому для державної реєстрації смерті в органах РАЦС.

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2022 року відкрито провадження у даній справі за заявою ОСОБА_1 та призначено справу до судового розгляду на 16 вересня 2022 року на 15 год. 00 хв.

В судове засідання заявник не з`явилася, подала заяву, в якій просить розглядати дану справу без її участі, заяву підтримує у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Гайворонського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надіслала до суду заяву в якій просила справу розглядати за відсутності представника відділу.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії довідки від 22.08.2022 року № 3509- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 взята на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с. 5).

Згідно копії паспорта громадянина України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження село Солгутове, Гайворонський район Кіровоградської області (а.с. 6).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 7) та свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 8).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті до форми № 106/у № 1048, виданої нелегітимним органом, установою медичного закладу, так званим «Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР"», ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , в АДРЕСА_2 , причина смерті не установлена.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Тобто, у порядку ст. 317 ЦПК України мають розглядатися заяви про встановлення факту смерті на території Автономної Республіки Крим, на території населених пунктів Донецької та Луганської області, визначених у розпорядженні Кабінету Міністрів України № 1085 від 07 листопада 2014 року.

Відповідно до вказаного розпорядження, місто Донецьк є населеним пунктом, що розташований на тимчасово окупованій території України.

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України» передбачено, що будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків.

Згідно з вимогами статті 2 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі - встановлення факту смерті на окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду України з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права (справи проти Туреччини, Молдови та Росії).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах "Лоізіду проти Туреччини", "Кіпр проти Туреччини" та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" зазначив, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

Також, суд враховує, що, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Тобто, документи видані органами чи установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статтею 317 ЦПК України.

З огляду на наведене, суд приймає до уваги: лікарське свідоцтво про смерть та довідки про причину смерті до форми № 106/у № 1048, виданої нелегітимним органом, установою медичного закладу, так званим «Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР», згідно з якими ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла в АДРЕСА_2 , причина смерті не установлена та визнає їх в даному випадку достатніми доказами на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає необхідним встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Маріуполь, Україна.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, а тому необхідно допустити негайне виконання рішення у зазначеній справі.

Керуючись ст. 81, 259, 293-294, 317, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Гайворонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України задовольнити.

Встановити факт смерті на тимчасово окупованій території України громадянки України ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Солгутове, Гайворонського району Кіровоградської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Маріуполь Донецької області.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. М. Гришак

Дата документу 16.09.2022