Справа № 638/2576/20
Провадження № 2/638/2036/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Почерніної А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

АТ КБ «Приватбанк» (далі за текстом позивач) звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 (далі за текстом відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 12.10.2017 у розмірі 175000 грн. та судовий збір у розмірі 2625 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 12.10.2017, у відповідності до умов якого отримала кредит у розмірі 175000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. В свою чергу, відповідач зобов`язалася слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, а також сплачувати відсотки за користування кредитом, оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 21 січня 2020 року має заборгованість перед банком в розмірі 214426,82 грн. з яких: 175000 грн.-заборгованість за кредитом; 39426,82 грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 175000 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, та судові витрати по справі в сумі 2265 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.04.2020 провадження по справі відкрито.

08.10.2020 від представника відповідача до суду надійшов відзив в якому зазначено, що жодних кредитних договорів відповідач не підписувала, оскільки Анкета-заява не містить жодних даних щодо оформлення кредитних чи платіжних карток, в тому числі кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також зазначає, що позивач не надав жодних відомостей про наявність оригіналу даної заяви, що викликає сумніви у представника відповідача, щодо наявності у позивача оригіналів даної заяви. Також вказує, що позивач не надав жодних відомостей про отримання ОСОБА_1 карткового чи платіжного рахунку з терміном його дії та якщо брати до уваги відомості, на які посилається позивач щодо укладення з відповідачем кредитного договору, а саме: розрахунок заборгованості за договором про начеб-то факт отримання та сплати коштів також не зазначено будь-яких карткових чи платіжних рахунків з терміном його дії. Крім того, позивач просить застосувати строки позовної давності оскільки, відповідно до п.1.1.7.31 «Умов та правил надання банківських послуг» строк позовної давності збільшений на 50 років про те на вказаних умов відсутній підпис відповідача, тому строк повинен обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

28.10.2020 представником позивача до суду надано відповідь на відзив, де зазначається, що при укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, умовах надання банківських послуг, правилах користування платіжною картою та тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, направленні на придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказують на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заяви, умови, правила та тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві. Тарифи розмір винагороди за послуги банку; є невід`ємною частиною договору. Перелік може змінюватися і доповнюватися, про що власник картки повідомляється відповідно до умов та правил надання банківських послуг. Також зазначає, що відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 єм до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон який вказав відповідач в заяві. Таким чином банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою карти та фінансового телефону на який приходить динамічний отп-пароль. Зазначає, що банком на виконання відповідних положень ЗУ «Про захист прав споживачі» надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, в результаті чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Крім того зазначає, що строк перевипущеної картки до останнього дня 05.2021, позивач звернувся до суду 20.02.2020, тому відповідно до ст. 216 ЦПК України позивачем дотриманий строк позовної давності при зверненні до суду.

19 листопада 2021 року до суду від представника позивача надійшло заперечення на відповідь на відзив в якому він зазначає, що звернувшись з вказаним позовом до суду, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним у розмірі 175000 грн. В свою чергу, згідно роздруківки долученої до матеріалів справи, вбачається що з відповідача здійснюється списання відсотків за нібито користування карткою № НОМЕР_2 на загальну суму 87495,33 грн. Таким чином, позивач самостійно без узгодження із відповідачем розмір та обсяг відсотків користування кредитом, списав їх із відповідача у розмірі 87495,33 грн. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредиту (бажаний кредитний ліміт), сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, обґрунтованим є висновок, що надані банком умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за їх відсутності.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи судом встановлено, що 12.10.2017 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір № б/н, у відповідності до умов якого ОСОБА_1 відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 175000 грн.

Відповідно до наданого Банком розрахунку заборгованості позичальника ОСОБА_1 станом на 21.02.2020 сума заборгованості за кредитним договором становила 214426,82 грн., в т.ч. 175000,00 грн. заборгованість за кредитом, 39426,82 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З виписки за договором б/н сформованої позивачем станом на 18 вересня 2020 року вбачається, що відповідач постійно користувався кредитними коштами.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень щодо не отримання ОСОБА_1 кредитних коштів представником відповідача не надано.

Між тим, суд зазначає, що за змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У Анкеті-заяві позичальника від 12 жовтня 2017 року процентна ставка не зазначена.

Однак, як вбачається з виписки за договором б/н сформованої АТ КБ «Приватбанк» станом на 18 вересня 2020 року позивачем було здійснено списання з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитним лімітом, а саме: 31 січня 2029 у розмірі 2836,75 грн.; 28 лютого 2019 року у розмірі 4898,87 грн.; 29 березня 2019 року у розмірі 5093,83 грн.; 30 квітня 2019 року у розмірі 5786,65 грн.; 31 травня 2019 року у розмірі 5752,08 грн.; 28 червня 2019 року у розмірі 5063,32 грн.; 37 липня 2019 року у розмірі 6189,04 грн.; 30 серпня 2019 року у розмірі 5835,08 грн.; 30 вересня 2019 року у розмірі 6208,66 грн.; 31 жовтня 2019 року у розмірі 6401,61 грн.; 29 листопада 2019 року у розмірі 6157 грн.; 31 грудня 2019 року у розмірі 6974,32 грн.; 28 лютого 2020 року у розмірі 6408,84 грн.; 31 березня 2020 року у розмірі 8137,50 грн.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Паспорт споживчого кредиту суд не може прийняти до уваги, як достатній, належний та допустимий доказ, виходячи з того, що він має виключно інформаційний характер, що прямо випливає з його змісту.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22.07.2016 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем неправомірно відбувалось списання відсотків за користування кредитним лімітом на загальну суму 81743,55 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 12.10.2017 у розмірі 93 256,45 (175 000 - 81 743,55).

Відповідачем по справі заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Як вбачається з правових позицій, викладених в Постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі №614цс14, яка була ухвалена за наслідками перегляду цивільної справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Довідка АТ КБ «ПриватБанк» свідчить про те, що ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 12.10.2017 року отримала картку № НОМЕР_3 строком дії до останнього дня 05.2021 року.

Посилання представника відповідача на пропуск ОСОБА_1 загальних строків давності, - не приймаються до уваги, оскільки строк перевипущеної картки встановлений до 05/21, а до суду позивач звернувся у лютому 2020 року, тобто в межах строку позовної давності.

Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 200, 258, 259, 263-265ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 12 жовтня 2017 року у розмірі 93 256 (дев`яносто три тисячі двісті п`ятдесят шість) грн. 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в розмірі 1398 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 86 коп.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/на Офіційному вебпорталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського 1-Д).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Повний текст судового рішення складений 04 жовтня 2022 року.

Суддя Л.М. Рибальченко