ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2021 року, ухваленого у складі головуючого судді Шишкіна О.В., повний текст судового рішення виготовлено без зазначення дати, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Просила суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 12 000,00 грн., але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Під час шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син - ОСОБА_3 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2013 року шлюб розірвано, спору щодо місця проживання дитини та інших майнових спорів на час розірвання шлюбу у сторін не було.

З 2012 року ОСОБА_2 не бере жодної участі у вихованні, розвитку, оздоровленні та лікуванні дитини. Не переймається духовним та культурним розвитком дитини. Увесь час, позивачка піклувалася загальним рівнем освіти спільного сина, відводила дитину до школи, відвідувала батьківські збори у школі, займалась вихованням, розвитком та здоров`ям дитини, допомагала у навчанні та забирала дитину зі школи. За весь час, відповідач жодної участі не брав та не бере у дошкільному розвитку та шкільному навчанні сина. Також батько не бере жодної участі у матеріальному утриманні дитини.

01.02.2013 року, сторони уклали договір про сплату аліментів на дитину, який посвідчений нотаріусом. В договорі встановлено розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання спільної дитини сина, ОСОБА_3 . Відповідно до договору відповідач зобов`язувався сплачувати аліменти в розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень 00 копійок. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 аліменти не сплачує, ОСОБА_1 вимушена звернутися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, для примусового стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання спільного сина.

Позивач ніколи не чинила та не чинить перепони відповідачу у спілкуванні з дитиною. Проте, відповідач не приймав та не приймає жодної участі у вихованні дитини, не цікавиться станом здоров`я, інтересами та успіхами сина.

ОСОБА_2 має негативну характеристику, а саме, виступає підозрюваним та обвинуваченим у декількох справах відповідно до даних з сайту судова влада. Отже, враховуючи все вище зазначене, відповідач не приймає жодної участі у вихованні, розвитку, дозвіллі сина, характеризується негативно та є всі підстави для позбавлення його батьківських прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено частково.

Позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 жовтня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн.. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн.. 80 коп.

В частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 рішення суду мотивоване тим, що судовим розглядом встановлено факт умисного ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання.

В частині позовних вимог про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини рішення мотивовано тим, що аналіз норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, має бути виконаний батьками з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись рішенням в частині стягнення аліментів його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

Свою незгоду з вказаним рішенням обґрунтовує тим, що під час ухвалення даного рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та доказам, що знаходяться в матеріалах справи.

На підставі викладеного, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2021 року в частині розміру стягнення аліментів, а саме наполягала на стягненні аліментів у розмірі 12 000 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до ч.5, ст.252 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 11.09.2018р.

01.02.2013 року сторони уклали договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений нотаріусом, за умовами якого ОСОБА_3 зобов`язується сплачувати аліменти в розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень 00 копійок, однак не менше еквіваленту 400 доларів США.

Згідно з листом Шевченківського відділу ДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області від 05.02.2019 року, у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 402 784,44 грн, стягнутих відповідно до виконавчого напису №4430 від 28 листопада 2018 року, вчиненого приватним нотаріусом ХМНО Харитоновою Я.М.

Згідно з інформацією адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка № 4», де малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться під наглядом фахівців поліклініки з 12.05.2015, станом здоров`я дитини опікується мати, ОСОБА_1 , яка супроводжує дитину на прийом до лікарів в поліклініку. Батько дитини, ОСОБА_2 , станом здоров`я дитини не цікавився, з цього приводу в поліклініку до лікарів не звертався.

Згідно з інформацією адміністрації Харківської загальноосвітньої школи № 105, де навчався малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 31.08.2015р. по 03.09.2018р., мати дитини систематично контролювала навчання сина та відповідально ставилася до його виховання в родині, постійно співпрацювала з класним керівником. Регулярно відвідувала батьківські, збори та виконувала рекомендації вчителя. З батьком учня не знайомі, оскільки він жодного разу не був присутній у школі, не телефонував, не цікавився успіхами дитини.

Згідно з інформації адміністрації КЗ «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа № 3», де малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідував заняття з шахів в період з вересня 2014 року по червень 2018 року у відділенні «Шахи», за весь час відвідування занять з шахів, успіхами дитини цікавилась тільки мати, ОСОБА_1 , яка відводила дитину на заняття та забирала з них.

Згідно з інформацією клуба Айкідо Йосінкан у м. Харкові малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідував заняття в період з вересня 2014 по червень 2018, мати дитини, ОСОБА_1 , відводила дитину на тренування та цікавилась успіхами сина.

Згідно з інформацією Департаменту інформатизації МВС ОСОБА_2 є особою, яку 22.05.2015р. Голосіївським управлінням ГУНП м. Києва повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Також 16.04.2016р. Основ`янським відділенням Слобідського відділу ГУНП Харківської області ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України.

Згідно з вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 11.12.2015 р. ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. На засіданні Комісії ОСОБА_2 заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини. Доказів щодо належного виконання ним батьківських обов`язків не надав.

Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради з урахуванням рекомендацій Комісії з питань захисту прав дитини Харківської міської ради надано висновок № 807 від 22.12.2018, відповідно до якого Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах дитини вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина друга статті 150 СК України).

Щодо позбавлення батьківських прав

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вирішуючи спір, суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

З матеріалів справи вбачається, що контакту з батьком у дитини немає і відповідач не вживає заходів щодо налагодження стосунків з дитиною, не цікавиться її станом здоров`я, не виявляє будь-якої турботи про дитину, не надає матеріальної підтримки.

Ухваливши рішення про задоволення позову, з урахуванням доказів, які є в матеріалах справи, місцевий суд дійшлов висновку, що ОСОБА_2 дитиною не цікавиться.

На час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не надав доказів, що він вживає заходів щодо налагодження стосунків з дитиною, цікавиться її станом здоров`я, виявляє будь-яку турботу про дитину, надає матеріальну підтримку, бере участь у вихованні дитини. Відповідач не спростував висновків судів щодо позбавлення його батьківських прав стосовно сина.

Висновок органу опіки та піклування є одним із доказів, який відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України суд оцінює у взаємному зв`язку з іншими доказами у справі.

Аналізуючи докази у справі, пояснення учасників справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та не бажає піклуватися про дитину, брати участі у вихованні, не вчинив жодних дій аби налагодити відносини із сином, матеріально не забезпечує.

Щодо стягнення аліментів

Відповідно до частини другої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо її утримання.

Згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд встановив, що ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 11.09.2018р. (а.с.17) та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до частини 6 статті 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ч. 1ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, збільшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76, частини першої статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, судом першої інстанції були правильно встановлені обставини, що із врахуванням діючих норм чинного законодавства, доведено підстави вважати доцільним стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини у розмірі 7 500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсації не підлягають.

Керуючись ст. ст.367ч.1,2,368ч.1,374ч.1 п.1,375ч.1,381 - 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2022 року.

Головуючий суддя О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль