КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження 22-ц/824/4664/2022 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Суханової Є.М.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на додаткове рішення Печерського районного суду м.Києва від 25 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення відсотків за користування грошовими коштами та інфляційних збитків.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

29 жовтня 2021 року представником ОСОБА_1 було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, а саме заявлено вимоги про компенсацію здійснених витрат, понесених на професійну правничу допомогу, яку було наданоТовариствомз обмеженою відповідальністю «ЮРИСТИ БЕЗПРОБЛЕМ».

До вищевказаної заяви долучено рахунки про оплату та меморіальні ордери.

Додатковим рішенням Печерськогорайонного суду м.Києва від 25 листопада 2021 року заяву задоволено. Стягнено із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 100 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що позивачем не було долучено належних доказів на підтвердження здійснення витрат на правничу допомогу, зокрема посилається на неналежність документів про оплату та відсутність актів прийому передачі наданих послуг.

Крім того, вважає, що розмір витрат не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та розумності розміру.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 заперечує доводи апеляційної скарги, вважає, що матеріали справи містять належні докази на підтвердження здійснення позивачем витрат на правничу допомогу у визначеному розмірі.

В судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» підтримав свою позицію. Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не вийшла на зв`язок за допомогою програмного забезпечення «EasyCon», користувач із вказаною представником електронною адресою не знаходився в мережі станом на момент розгляду справи.

У відповідності до вимог ст.ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що всі дії, вчинені ТОВ «ЮРИСТИ БЕЗПРОБЛЕМ» в межах розгляду цивільної справи № 757/13974/21-ц, є правничою допомогою в розумінні вимог закону, в межах саме даної цивільної справи, отже, витрати на здійснені на оплату послуг ТОВ «ЮРИСТИ БЕЗПРОБЛЕМ» підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів повністю погодитись з таким висновком не може з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що представництво інтересів позивача ОСОБА_1 здійснювалося Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРИСТИ БЕЗПРОБЛЕМ» відповідно до договору про надання правової допомоги від 30.10.2020 р., на підставі ордерів серії АЕ №1046088 від 3.12.2020 р., серії АЕ №1024835 від 03.06.2021 р.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено рахунки на оплату № 2021/432 від 02.02.2021 р., № 2021/480 від 18.02.2021 р., № 2021/810 від 04.06.2021 р., № 2021/861 від 17.06.2021 р., № 2021/1061 від 11.08.2021 р., № 2021/1211 від 27.09.2021 р., № 2021/1329 від 25.10.2021 р., меморіальні ордери № @2PL506854 від 03.02.2021 р., № @2PL233540 від 19.02.2021 р., № @2PL250039 від 06.06.2021 р., № @2PL562974 від 17.06.2021 р., № @2PL252670 від 13.08.2021 р., № @2PL516179 від 29.09.2021 р., № @2PL987957 від 26.10.2021 р.

У договорі про надання правової допомоги сторони визначили погодинні ставки за правничу допомогу: ознайомлення з матеріалами справи, підготовка позовної заяви, подача документів до суду, участь у судових засіданнях, підготовка відповіді на відзив, відправка документів, подача документі, підготовка заяви про винесення додаткового рішення, позивачем долучено погодинні розрахунки відпрацьованого часу та обсягу наданих товариством послуг і виконаних робіт.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктами 1, 2 ч. 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Колегія суддів зауважує, що нормами ст. 137 ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У справі, яка перебуває на розгляді, відповідач ставить під сумнів саме докази на підтвердження реальності здійснення відповідних витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів зазначає, що доказами на підтвердження реальності витрат можуть бути: протокол наданих послуг, акт надання послуг, рахунок на оплату, копія платіжного доручення.

Слушними є доводи апеляційної скарги з приводу неналежності доказів здійснення витрат, надані представником позивача в суді першої інстанції, оскільки долучені меморіальні ордери не містять посилань на платника, або ж жодних посилань на відношення до витрат здійснених на оплату зобов`язань ОСОБА_1 за договором. Крім того, вказані меморіальні ордери містять посилання в призначенні платежу на прізвище осіб, які не являються учасниками справи або ж представниками позивача.

Таким чином, меморіальні ордери № @2PL506854 від 03.02.2021 р., № @2PL233540 від 19.02.2021 р., № @2PL250039 від 06.06.2021 р., № @2PL562974 від 17.06.2021 р., № @2PL252670 від 13.08.2021 р., № @2PL516179 від 29.09.2021 р., № @2PL987957 від 26.10.2021 р. не можуть бути належними доказами реальності здійснення витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 .

Рахунки долучені представником позивача також не вказують на здійснення витрат, оскільки відсутнє підтвердження факту їх оплати.

Докази долучені представником ОСОБА_1 при подачі відзиву апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи, та вказані докази повинні були бути надані в суді першої інстанції при вирішення відповідної заяви.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване додаткове рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову в задоволенні заяви позивача, оскільки суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального та процесуального права, прийняв до уваги неналежні докази, що призвело до постановлення помилкового судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Додаткове рішення Печерського районного суду м.Києва від 25 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «20» вересня 2022 року.

Головуючий

Судді: