Справа № 932/8626/21
Провадження № 2-з/932/87/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кондрашова І.А., за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А., розглянувши заяву представника позивача адвоката Ковтун Є.Ю. про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ковтун Євген Юрійович звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах ціни позову 45 000 (сорок п`ять тисяч) доларів США на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на земельних ділянках), який на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , а саме: житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14); земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14, за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонити ОСОБА_2 , органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та кадастровим реєстраторам у Державному земельному кадастрі вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі щодо відчуження чи реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме, житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14) та земельні ділянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14, 14) за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики, що підтверджується розпискою, згідно якої останній взяв у ОСОБА_1 борг та отримав кошти (готівкою) в розмірі 45 000 доларів США, які не повернув.

ОСОБА_1 на адресу відповідача направляла вимогу від 03.08.2021 року про сплату боргу у розмірі 45 000 доларів США, що є еквівалентом 1 207 800 (один мільйон двісті сім тисяч вісімсот) гривень, 00 копійок, за ринковим курсом на день складання вимоги про повернення боргу (від 03.08.2021 року).

Строк повернення боргу, відповідно до вищевказаної вимоги, складав 30 днів з дня отримання вимоги. Однак, отримавши вимогу про сплату боргу 04.09.2021 року, ОСОБА_2 ніяким чином не відреагував на неї, у визначений час грошові кошти не повернув, відповіді не надав.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що відповідач ухиляється від сплати боргу (е відповідає на телефонні дзвінки, уникає спілкування, а також не реагує на письмову вимогу про сплату боргу). Саме вказаний факт і став підставою для звернення до суду з позовом.

У заяві зазначено, що з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на нерухомому майні, яке належить ОСОБА_2 , а саме квартирах АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , наявні обтяження, накладені за договором іпотеки, що, зокрема, свідчить про те, що відповідач також є боржником за іншими зобов`язаннями і майно, що перебуває у його власності, з метою уникнення майнового зобов`язання або з метою унеможливлення задоволення вимоги стягувача за рахунок майна, може бути передано у власність третіх осіб.

З огляду на те, що між сторонами виник спір щодо повернення грошових коштів, враховуючи можливий негативний вплив і наслідки на відновлення порушеного права позивача в разі становлення правомірних дій відповідача, представник позивача вважає за доцільне застосувати заходи забезпечення позову.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи. За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні міститися: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо повзанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Підставами для необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивачем зазначено, те, що ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якої останній взяв у ОСОБА_1 борг та отримав кошти (готівкою) в розмірі 45 000 доларів США. На час подання позовної заяви суму боргу позивачу не повернуто.

У володінні ОСОБА_2 перебуває нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість якого, згідно звіту № 0710.01/21 «Про оцінку вартості майна» затвердженого 08.10.2021 року, складає 2 138 600 грн.

Заявник просить накласти арешт в межах ціни позову (45 000 (сорок п`ять тисяч) доларів США) на об`єкт вищевказаного нерухомого майна. Мету накладення такого арешту у заяві не зазначено, проте, враховуючи, що у заяві також зазначена заборона вчиняти дії щодо реалізації майна органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, то позивач вважає, що відповідач може безперешкодно розпорядитися вказаним майном, зокрема відчужити його на користь третіх осіб, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову ОСОБА_1 .

При цьому, враховуючи мету процесуального інституту забезпечення позову (забезпечення реального виконання рішення суду в майбутньому), а також необхідність суворого дотримання процесуальних прав всіх учасників процесу, суд звертає увагу на те, що, звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести, але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову.

Разом з тим, заявником не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію майна, а лише твердження заявника про потенційну можливість відповідача до форсування певних дій, у разі не забезпечення позовних вимог без долучення відповідних доказів та обґрунтувань не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 183/5864/17.

Як вбачається з матеріалів заяви про забезпечення позову, заявник не надав належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду. Дані обставини свідчать про те, що позивачем не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, заявником не надано доказів на підтвердження своїх вимог, на підставі яких, суд мав би змогу пересвідчитися, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 149-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача адвоката Ковтун Є.Ю. про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали не був вручений в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому її копії.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ