РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2022 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря судового засідання Буга Р.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

приходить до такого.

Позиція позивача

Позивач ОСОБА_1 8 серпня 2022 року звернулась до суду з цим позовом та просила визнати відповідач ОСОБА_2 таким, що втратив право користування належним позивачці житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1-58 від 14 лютого 1998 року, виданого Жмеринською районною державною нотаріальною конторою Вінницької області. Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями зареєстрований КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності за позивачкою ОСОБА_1 за реєстраційним № 40 від 23 січня 2001 року.

У вище зазначеному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який являється зятем позивачці ОСОБА_1 .. У 2010 році ОСОБА_2 уклав шлюб з дочкою позивачки, а оскільки на той час він не мав зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання, позивачка погодилась зареєструвати його у власному будинку. Однак відповідач ОСОБА_2 не проживав і не проживає на даний час в будинку позивачки. Особистих речей відповідача в будинку немає, він не приймав і не приймає участі в утриманні будинку, проведенні ремонтних робіт та сплаті комунальних платежів. На даний час ОСОБА_2 проживає разом з дочкою позивачки по АДРЕСА_2 . На прохання позивачки добровільно знятись з реєстрації відповідач не реагує, відносини між сторонами погіршились, у зв`язку з постійними проблемами відповідача, пов`язаними з отриманням кредитів, які він не повертає, на адресу позивачки постійно надходять листи з погрозами та вимогами погасити борги.

Також позивачка має право на отримання субсидії, але позбавлена можливості її отримувати, так як при призначені субсидії враховують усіх зареєстрованих осіб в будинку, а тому позивачка змушена звернутись до суду за захистом своїх майнових прав щодо реалізації права власності (а.с. 1-3).

На обґрунтування своїх вимог надав копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 лютого 1998 року, що свідчить про належність їй на праві приватної власності житлового будинку з господарськими будівлями, копію технічного паспорту, копію виписки з рішення виконавчого комітету Жуковецької сільської ради від 24 жовтня 2019 року № 68 «Про присвоєння поштової адреси», копію свідоцтва про смерть, довідку про склад сім`ї, акт перевірки факту проживання особи.

Позиція відповідача

Відповідач свою позицію щодо позову не виклав. Правом надання відзиву на позов не скористався.

Позиція третьої особи

Представник третьої особи - Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області Коновалова Я.О. в судове засідання не з`явилася, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутність, при рішення по справі покладається на розсуд суду (а.с.22).

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від учасників справи не надходило.

Ухвалою суду від 17 серпня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду відповідачу запропоновано надати в строк до 8 вересня 2022 року відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачці та відповідачу строк до 15 вересня 2022 року для подання відповіді на відзив та заперечень (а.с. 18).

Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачці, за адресою що вказана в позові та підтверджена наданою інформацією відділом формування та ведення РТГ управління «ЦНАП» виконавчого комітету Жмеринської міської ради, відповідач зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с.17).

На адресу суду 20 вересня 2022 року повернувся конверт який направлявся за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача із відміткою причини повернення на довідці Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» ( а. с.24).

Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації нею права судового захисту своїх прав та інтересів.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин

Згідно з копією паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка с. Сідава Жмеринського району Вінницької області, зареєстрована по АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, засвідченого завідуючою Жмеринської районної державної нотаріальної контори Богутенко О.В. від 14 лютого 1998 року, серії НВ0896898, зареєстрованого в реєстрі за № 1-158, спадкоємцем за заповітом майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її дочка ОСОБА_1 . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Згідно з копією технічного паспорту, реєстровий № 40, ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 8-9).

Відповідно до виписки з рішення виконавчого комітету Жуковецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 24 жовтня 2019 року № 68 «Про присвоєння поштової адреси», присвоєно житловому будинку з господарськими будівлями, які належать ОСОБА_1 , поштову адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Відповідно до виписки з господарської книги від 17 червня 2022 року № 574, до складу сім`ї зареєстрованих за адресою АДРЕСА_1 входять: голова домогосподарства ОСОБА_1 та її зять ОСОБА_2 (а.с. 12).

Відповідно до довідки, виданої старостою Жуковецького старостинського округу Мариношенко О. від 17 червня 2022 року № 573, за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_2 з 9 лютого 2010 року, але фактично за місцем реєстрації не проживає (а.с. 13).

Згідно з актом перевірки факту проживання особи від 17 червня 20222 року № 3, складеного старостою Жуковецького старостинського округу ОСОБА_4 встановлено, що за адресою по АДРЕСА_1 , починаючи з 9 лютого 2010 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,. фактично не проживає (а.с. 14).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Предметом позову являється матеріально-правова вимога позивачки до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування належним позивачці житловим будинком. Підставою позову є неможливість позивачки здійснювати в повній мірі своє право власності на належний їй будинок, а також правові норми Цивільного та Житлового кодексів України, на які посилається позивачка в підтвердження своїх вимог.

Матеріалами справи доведений факт не проживання відповідача більше року в будинку, який на праві приватної власності належить позивачці, тому його слід визнати таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Верховний Суд зазначив, що при вирішенні справ щодо наявності передбачених законом підстав для виселення особи чи визнання такою, що втратила право користування, що по суті буде мати наслідком виселення, виходячи із принципу верховенства права, суд повинен у кожній конкретній справі з`ясувати, чи є втручання у право особи на повагу до її житла не лише законним, й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою.

Відповідач свого часу зареєструвався до будинку по АДРЕСА_1 і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідачка спільним побутом із позивачкою не пов`язані та не проживають за вказаною адресою. Тобто в даному випадку визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням не призведе до її фактичного виселення чи позбавлення житла, а тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному випадку суд враховує висновок, зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18), а також Верховним судом у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 754/613/18-ц (провадження № 61-1634св19).

Висновки суду

Враховуючи, що позивачка є власником будинку, а відповідач в цьому будинку не проживає, його реєстрація в будинку перешкоджає реалізації права власності позивачки, то відповідача слід визнати таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням.

Відповідно до пункту 26 Правил реєстрації місця проживання, які затверджені постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом першим частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачка просила судові витрати залишити за нею, у зв`язку з цим суд не вирішує питання щодо стягнення судового збору.

Керуючись статтями 12, 13, 77, 78, 141, 247, 263, 264, 265 ЦПК України, статтями 16, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, статтею 72 ЖК України, статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_3 .

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його винесення.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша та друга статті 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(частина третя статті 354 ЦПК України).

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ