Справа № 202/5221/22
Провадження № 2/202/1968/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря судового засідання Калантаєнко Д.В.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач звернулась до суду із позовом за змістом якого просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 (далі - квартира). Заявлена вимога була обґрунтована тим, що позивач є фактичним власником вказаної квартири, основний квартиронаймач її мати та батько померли. Місце проживання відповідача було зареєстровано у квартирі, однак за адресою реєстрації останній не проживає з 1985 року (з року одруження відповідача), зв`язку із відповідачем не має.

Відповідач заперечень, пояснень, відзиву суду не подав. Про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

У відповідності до копії ордеру №675, виданого Виконавчим комітетом Індустріальної ради депутатів трудящихся міста Дніпропетровська 22 грудня 1976 року, ордер видано ОСОБА_3 на право зайняття квартири АДРЕСА_1 , сім`я якого складається із 6 чоловік: ОСОБА_4 (дружина), ОСОБА_2 (син), ОСОБА_5 (син), ОСОБА_6 (син), ОСОБА_7 (дочка).

У відповідності до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

28 вересня 2010 року позивач змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », у зв`язку із реєстрацією шлюбу.

У відповідності до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_10 свідоцтво серії НОМЕР_4 .

Згідно довідки відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у квартирі АДРЕСА_1 , станом на 11 лютого 2022 року зареєстрований, у тому числі, позивач з 25 серпня 1994 року та відповідач з 20 грудня 1983 року.

Не проживання відповідача у вказаній вище квартирі підтверджується актом складеним 23 серпня 2022 року.

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок щодо застосування статей 71, 72 ЖК УРСР, який полягає в тому, що саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись право (намір) ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Так, дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, судом було встановлено, що відповідач тривалий час, а саме з 1985 року за зареєстрованою адресою не проживає та не з`являється, жодних поважних причин його тривалої відсутності судом не встановлено як і здійснення позивачем перешкод відповідачу в проживанні у квартирі, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування ст. 72 ЖК УРСР.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою) розташованою за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2022 року.

Суддя Г.О. Кухтін