№ провадження 4-с/208/11/22
УХВАЛА

Іменем України

26 серпня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Начальника відділу примусового виконання рішення управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Гуленко С.М. та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із скаргою на бездіяльність Начальника відділу примусового виконання рішення управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Гуленко С.М. та зобов`язання вчинити певні дії.

Заявник просить суд визнати бездіяльність Начальника відділу примусового виконання рішення управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гуленко Світлани Миколаївни, неправомірною.

Зобов`язати Начальника відділу примусового виконання рішення управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гуленко Світлану Миколаївну скасувати арешт на невизначене, все майно боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (реєстраційний номер обтяження 6129820), який накладений постановою Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ВП№43748112 від 25.06.2014 року.

Зобов`язати Начальника відділу примусового виконання рішення управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гуленко Світлану Миколаївну скасувати арешт на невизначене, все майно боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (реєстраційний номер обтяження 1295598), який накладений постановою Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ВП №49826278 від 18.01.2016 року.

В обґрунтування скарги посилається на те, що при перевірці реєстру заборон на відчуження нерухомого майна, ним було виявлено, що Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Осельським Є.С. були винесені: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №43748112 від 24.06.2014, а також постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 49826278 від 18.01.2016 р. предметом обтяження є все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 у межах суми стягнення 3982402,01 грн.

В зв`язку з тим, що на його майно накладено арешт, який не був скасований після завершення виконавчих проваджень, тому вважає, що порушила його права на вільне володіння майном.

В судове засідання скаржника ОСОБА_1 не з`явився надав заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримує в повному обсязі.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Хоменко Д. в судове засідання не з`явився надав заперечення на скаргу відповідно до якого заперечував щодо задоволення. В обгрунтування зазначив, що 04.07.2017 р. вказане виконавче провадження передано до Кобеляцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області для подальшого виконання. На момент завершення виконавчого провадження, не передбачалось скасування заходів забезпечення примусового виконання рішень у вигляді скасувань постанов арештів майна боржника, тому такі постанови скасовуються лише судом. Станом на 18.01.2022 р. виконавче провадження знищено.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №261809407 від 16.06.2021 р. на майно боржника було накладено 2 арешти, а саме: реєстраційний номер обтяження 6129820, зареєстроване 25.06.2014 року на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП№ 14026023, виданий 25.06.2014 р. Головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУК) у Дніпропетровській області Осельським Є.С.; реєстраційний номер обтяження 12955982, зареєстроване 19.01.2016 року на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП№ 49826278, виданий 18.01.2016 р. Головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Осельським Є.С.

05.11.2021 року скаржником було направлено заяву про зняття арешту та заборони на відчуження нерухомого майна на ім`я Керівника Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). В заяві скаржник ОСОБА_1 вказав про те, що не отримував жодних листів з інформацією та не знав про те, що Головним державним виконавцем Осельським Є. С. були відкриті виконавчі провадження та винесені постанови про арешти на все нерухоме майно скаржника. Оскільки, останній арешт був накладений 18.01.2016 р., в Єдиному реєстрі боржників не має відкритого виконавчого провадження по стягненню суми боргу у розмірі 3982402,01 грн. на користь ПАТ ОТП БАНК, а скаржник не може користуватися своїм майном у повній мірі, ОСОБА_1 просив зняти арешт та заборони на відчуження з нерухомого майна, що були накладені на підставі Постанови про решт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №43748112 від 24.06.2014 р. та Постанови про решт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №49826278 від 18.01.2016 р., а також надати інформацію про відкриті або закриті виконавчі провадження стосовно стягнення з скаржника ОСОБА_1 виконавчих проваджень стосовно стягнення з нього боргу у сумі: 3982402,01 грн.

08.12.2021 року скаржником ОСОБА_1 було отримано Лист від 02.12.2021 р. № 02134/34884 від Начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гуленко С. М. Так, вказаним листом скаржику було повідомлено про те, що у відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у період з 24.06.2014 рік по 16.11.2015 рік перебувало виконавче провадження ВП №43748112 з примусового виконання вимог виконавчого листа №2-3151/11 від 27.12.2013 р. виданого Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області щодо стягнення солідарно з ТОВ Сучасні технології та сервіс та ОСОБА_1 на користь стягувача ПАТ ОТП БАНК суму заборгованості в розмірі: 3982402,01 грн. В ході здійснення виконавчого провадження постановою державного виконавця від 24.06.2014 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1

16.11.2015 р. державним виконавцем вказане виконавче провадження було завершено на підставі п.7 ч. 1 ст.47 ЗУ Про виконавче провадження. Окрім того, стягувач ПАТ ОТП БАНК звернувся до виконавчої служби повторно, тому у період з 18.01.2016 р. по 04.09.2017 р. перебувало виконавче провадження № 49826278 з примусового виконання вимог вищезазначеного виконавчого листа №2-3151/11 від 27.12.2013 р. виданого Заводським районним судом міста Дніпродзержинська. Також Заявнику ОСОБА_1 листом було повідомлено, що державним виконавцем 04.09.2017 р. вказане виконавче провадження було передано до Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Окрім цього, скаржника було повідомлено про те, що надати більш детальну інформацію в тому числі копії поставно про закінчення виконавчого провадження неможливо у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження № 43748112 відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби.

Згідно листа від 02.12.2021 р. № 02134/34884 начальником відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гуленко С.М. було відмовлено в скасуванні арештів з майна боржника ОСОБА_1 та повідомлено про те, що такі арешти скасовуються виключно у судовому порядку. Станом на 15.12.2021 р. згідно бази даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 по вказаним вище виконавчим провадженням на виконанні у відділі відсутні, тому на підставі викладеного суд вважає за можливе скаргу задовільнити.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України зазначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Так згідно положень ст. 50 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» №606- XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент накладення арешту на майно), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 50 ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження» №606- XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент накладення арешту на майно), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

У постанові Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 817/928/17 визначено, що не зняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувану є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.

Судом встановлено що скаржник є стороною виконавчих проваджень №49826278, №43748112, а тому має право звернутись із скаргою на дії, бездіяльність або рішення виконавця в рамках даних виконавчих проваджень. Однак, на підставі п. 3 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із тим, що державний виконавець, дії та бездіяльність якого оскаржуються до суду, звільнений з посади, суд має залучити до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника. Заявник вважає, що такою посадовою особою є Начальник відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 .

Отже, під час здійснення даного виконавчих проваджень на майно ОСОБА_1 як боржника було накладено арешти, які не були скасовані після завершень виконавчих проваджень, що порушує приписи ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» №606- XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент накладення арешту на майно)

Факт обтяження власності ОСОБА_1 є втручанням у вільне володіння майном, яке захищено Конституцією України та Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, і може бути здійснено лише на підставі Закону.

Відсутність відкритих виконавчих проваджень та знищення матеріалів виконавчих проваджень за терміном зберігання свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арешту майна боржника

Відповідно до ч.1 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Також, згідно ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на наведене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши скаргу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги за скаргою ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 447, 448 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Начальника відділу примусового виконання рішення управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Гуленко С.М. та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати бездіяльність Начальника відділу примусового виконання рішення управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гуленко Світлани Миколаївни, неправомірною.

Зобов`язати Начальника відділу примусового виконання рішення управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гуленко Світлану Миколаївну скасувати арешт на невизначене, все майно боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (реєстраційний номер обтяження 6129820), який накладений постановою Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ВП№43748112 від 25.06.2014 року.

Зобов`язати Начальника відділу примусового виконання рішення управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гуленко Світлану Миколаївну скасувати арешт на невизначене, все майно боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (реєстраційний номер обтяження 1295598), який накладений постановою Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ВП №49826278 від 18.01.2016 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії ухвали.

Суддя Похваліта С. М.