Єдиний унікальний номер судової справи 488/551/18
Номер провадження 22-ц/812/403/22
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Ухвала

Іменем України

19 вересня 2022 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Локтіонової О.В., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі:

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_3 про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору П`ята Миколаївська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним,

УСТАНОВИЛА:

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору П`ята Миколаївська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача та дід відповідача - ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне останньому майно.

ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом, звернулась в установленому законом порядку до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, проте, нотаріус їй повідомив, що 15 червня 2016 року ОСОБА_4 склав заповіт на ім`я ОСОБА_1 , якому заповів усе належне йому майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося.

Із вказаним заповітом позивач не погоджується, оскільки у період з 18 травня 2016 року по 13 червня 2016 року ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у Миколаївській міській лікарні №1, і за станом свого здоров`я, на час укладення вказаного заповіту, не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

До того ж, позивач зазначала, що вказаний заповіт спадкодавець не підписував, а відповідно такий заповіт не відповідає його волі.

В подальшому позивач уточнила позовні вимоги та посилаючись на викладені обставини та положення ст.225 ЦК України, остаточно просила визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_4 15 червня 2016 року, та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іваненко С.В. за реєстровим №395.

Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва 17 грудня 2021 року у задоволені позову відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували її позовні вимоги та наявність підстав для визнання недійсним заповіту ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення районного суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Також, в апеляційній скарзі міститься клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_4 , з посиланням на те, що така судова експертиза має істотне значення для вирішення справи, а саме для з`ясування стану померлого на момент складання заповіту.

У судове засідання позивач та представник третьої особи не з`явились, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає за можливе розглянути клопотання про призначення судової експертизи у відсутність учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши дане клопотання, заслухавши думку представника відповідача, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (ст.1 Закону України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року, з наступними змінами та доповненнями).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою, якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Відповідно до ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Як вбачається з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9 роз`яснено, що правила ст.225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із тих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити перш за все на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Підставою для визнання правочину недійсним за ст.225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Порядок проведення судово-психіатричної експертизи, затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 травня 2018 року №865, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 червня 2018 року за №719/32171.

Предметом такої експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

У відповідності до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідно до посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іваненко С.В. заповіту від 15 червня 2016 року, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: усе належне йому майна, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, заповів ОСОБА_1 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за №395.

Зі змісту позовної заяви вбачається що ОСОБА_3 просить визнати недійсним заповіт, складений її батьком, з підстав його недієздатності під час здійснення оскаржуваного правочину, у зв`язку із наявністю у нього хвороб, які спричинили такий його стан.

За час судового розгляду, за клопотанням позивача, ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 09 грудня 2019 року була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, проведення якої, доручено експертам Миколаївського відділення Філії «Центр судово-психіатричної експертизи» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України».

На вирішення експерту поставлено наступне питання:

- чи міг ОСОБА_4 за станом свого здоров`я розуміти значення своїх дій та керувати ними на час складення ним заповіту 15 червня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іваненко С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 395 (том 1 а.с.244-245).

Ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 грудня 2019 року виправлено описку, допущену в ухвалі того ж суду від 09 грудня 2019 року, а саме, виправлено назву експертної установи та зазначено правильним назву експертної установи - Державна установа «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» (том 2 а.с.91).

Ухвала районного суду про призначення у справі посмертної судово-психіатрична експертиза переглядалась в апеляційному порядку, за наслідками якого постановою Миколаївського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року ухвалу Корабельного районного суду міста Миколаєва від 09 грудня 2019 року було залишено без змін (том 2 а.с.164-167).

Проте листом №17/03/195.м від 12 березня 2020 року матеріали цивільної справи були повернуті до районного суду разом із клопотанням експерта, без проведення експертизи.

У клопотанні головного судового експерта від 27 грудня 2019 року для проведення даної судової експертизи, необхідно було надати, зокрема, медичну документацію ОСОБА_4 та допитати лікарів щодо психічного стану останнього.

Ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 06 квітня 2020 року провадження у даній справі поновлено (том 2 а.с.186).

У зв`язку з клопотанням судового експерта, судом був допитаний лікар-психіатр ОСОБА_5 . Також районним судом вживалися заходи щодо виклику у судове засідання в якості свідка лікаря ОСОБА_6 , проте вжиті судом заходи виявилися безрезультатними.

Ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 08 вересня 2020 року від Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради Міської лікарні №1, від КНП «МОЦПЗ» МОР та ОСОБА_3 були витребувані відповідні медичні та амбулаторні картки ОСОБА_4 (том 2 а.с.208-209).

На виконання ухвали суду від 08 вересня 2020 року КНП «МОЦПЗ» МОР та Комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради Міська лікарня №1 надали відповідь та медичну картку, а позивач не надала наявну у неї медичну картку ОСОБА_4 , хоча у судовому засіданні повідомляла про наявність у неї такої медичної амбулаторної картки, причин невиконання ухвали суду не повідомила.

В подальшому, ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 11 листопада 2021 року у справі ще раз була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, однак після цього, 17 листопада 2021 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява, в якій вона відмовилася від клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи та просила суд не направляти справу до експертної установи. У зв`язку з цим, і через те, що таке клопотання було заявлено лише позивачем, ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 18 листопада 2021 року провадження у справі було поновлено, і судовий розгляд був продовжений (том 3 а.с.82-83,85,89).

Після цього, у судовому засіданні позивач повторного клопотання про призначення судової експертизи не заявляла і вказала на можливість закінчення з`ясування обставин та перевірку їх доказами.

Статтею 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

З встановлених апеляційним судом обставин справи не вбачається, що позивач не мала можливості заявити клопотання про повторне проведення експертизи в суді першої інстанції, як і не встановлено винятковість випадку, який давав би можливість прийняти суду апеляційної інстанції новий доказ, який не міг бути поданий в суд першої інстанції.

Отже, враховуючи вищевикладене, з огляду на тривалий розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів вважає, що клопотання позивача про призначення судової експертизи задоволенню не підлягає, оскільки вищевказана поведінка сторони позивача свідчить про небажання з`ясувати істину у справі та може призвести до затягування розгляду даної справи.

Керуючись ст.ст.76,102-105,252,368,381,389 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору П`ята Миколаївська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді О.В. Локтіонова

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення

виготовлено 21 вересня 2022 року