Справа № 490/3905/22
н/п 2-з/490/108/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Шолох Л.М., розглянувши заяву адвоката Мотельчук Юлії Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, виконавчий комітет Миколаївської міської ради, про визначення місця проживанні малолітньої дитини та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2022 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява адвоката Мотельчук Ю.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , в якій вона просить вжити заходів забезпечення позову у справі № 490/3905/22 а саме, зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не чинити перешкод ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у спілкуванні та побаченнях із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом надання можливості ОСОБА_1 , безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви позивачка вказує на те, що відповідач із застосуванням психологічного насилля відносно дитини та фізичного насилля відносно позивача забрав дитину та повіз його у невідомому їй напрямку. Цим він порушив права дитини, яка має право на постійне місце проживання, постійні соціальні зв`язки, емоційні стосунки з обома батьками, що може негативно позначитися на психологічному здоров`ї дитини.

На думку позивачки цей вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та відповідає інтересам дитини, якого батько, виходячи із своїх власних інтересів, позбавив можливості спілкування з матір`ю, з метою запобігання втрати емоційного контакту матері з малолітньою дитиною, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді. Позивачка вважає за необхідне застосування заходу забезпечення позову та захистити інтереси дитини.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 вересня 2022 року визначено головуючого по справі суддю Шолох Л.М. та цього ж дня заяву передано судді для розгляду.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви позивача про забезпечення позову суд зазначає таке.

У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває справа № 490/3905/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, виконавчий комітет Миколаївської міської ради, про визначення місця проживанні малолітньої дитини та стягнення аліментів.

Із змісту позовних вимог слідує, що позивачка просить суд визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 25 листопада 2022 року на 11 год. 30 хв.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заяви про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Судове рішення про визначення місця проживання дитини і відібрання дитини від батька (матері) без позбавлення батьківських прав спрямовано на передачу дитини від однієї особи (батька/матері) до іншої особи (матері/батька).

Заходи ж забезпечення позову, що полягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від неї, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з цим із її батьків на час вирішення по суті спору щодо місця її проживання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Також ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю.

Аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17 травня 2021 року в справі №761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15 вересня 2021 року в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20).

Аналіз наведених норм права та судової практики дає підстави вважати, що мати, яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

З матеріалів справи слідує, що між сторонами справи існує конфлікт, що суттєво впливає на дитину, її стилю поведінки у конфлікті. Зокрема, сторони не можуть дійти згоди щодо визначення місця проживання малолітньої дитини. У зв`язку із цим позивачка неодноразово зверталася до органів поліції.

За такого, суд вважає що у даному випадку наявні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

При цьому суд зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не повинен вирішувати справу по суті позовних вимог. Тому суд вважає за необхідне визначити час, протягом якого відповідач ОСОБА_2 має надавати для спілкування позивачці малолітнього сина.

За такого, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову слід задовольнити частково. Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод та надавати ОСОБА_1 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітнім сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (5 років) кожної суботи та неділі кожного місяця у тому числі і за місцем проживання матері.

Керуючись статтей 149-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката Мотельчук Юлії Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод та надавати ОСОБА_1 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу із малолітнім сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , кожної суботи та неділі кожного місяця у тому числі і за місцем проживання матері.

Ухвала підлягає негайному виконанню, її оскарження не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Копії ухвали надіслати сторонам у справі.

Стягувач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 , адреса місця проживання АДРЕСА_2 .

Боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_3 , адреса місця проживання АДРЕСА_4 .

Суддя Л.М. Шолох