Справа № 471/765/21
Провадження №6/471/7/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2022 р. смт. Братське

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Новік І.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Братське заяву ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення по справі № 471/765/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Держпраці у Миколаївській області про стягнення невиплаченої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

08 вересня 2022 року до Братського районного суду надійшла заява боржника у виконавчому провадженні з виконання рішення суду про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості зі сплати заробітної плати.

Заява мотивована тим, що рішення суду ним частково виконується, дохід відповідача за 2021 рік становить 72500 грн., на його утриманні є дружина пенсіонерка, додаткового заробітку вони не мають. Окрім цього, в країні оголошено воєнний стан, внаслідок чого знизився дохід його як підприємця. В зв`язку з чим боржник просить суд про розстрочення виконання судового рішення в розмірі 500,00 грн. щомісячно до повного погашення богу.

Представник заявника в своїй письмовій заяві просив суд про задоволення заяви про розстрочення судового рішення.

Стягувач ОСОБА_2 до суду не з`явилася, надіслала заяву в якій просила відмовити у розстрочення виконання судового рішення.

Державний виконавець Горінська М.О. під час судового засідання вважала, що заява не підлягає задоволенню оскільки боржник є ФОП та отримує дохід з відповідної діяльності, окрім цього у нього є відкриті рахунки в банківських установах на яких розміщені кошти у сумі 12000,00 грн., також він є власником земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва площею 2,00 га та на праві оренди користується земельною ділянкою площею 13,9218 га. Тому підстави для розстрочення виконання рішення суду відсутні.

Судом встановлено, що рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 20 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 , третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління Держпраці у Миколаївській області з відповідача було стягнуто суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 24338,31 грн. та суму інфляційних витрат у розмірі 605,08 грн. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 22.06.2022 року рішення суду залишено без змін.

18 липня 2022 року постановою головного державного виконавця Братського відділу ДВС відкрито виконавче провадження ВП № 69667492.

Постановою державного виконавця від 25.08.2022 року було накладено арешт коштів боржника.

28.07.2022 року та 16.08.2022 року боржником на виконання рішення суду було сплачено 2000,00 грн.

Згідно податкової декларації за 2021 рік ОСОБА_1 отримав дохід 72500,00 грн.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 має у власності земельну ділянку площею 2,00 га. та на праві оренди користується земельною ділянкою площею 13,9218 га.

Згідно довідки Братської селищної ради № 615 від 26.09.2022 року ОСОБА_1 проживає з дружиною ОСОБА_3 1957 року народження, яка знаходиться на його утриманні та яка є інвалідом третьої групи загального захворювання.

Згідно ПФУ ОСОБА_3 за березень-серпень 2022 рік отримала пенсії у розмірі 20719,56 грн.

Доказів належності іншого майна матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (ст.129-1 Конституції України).

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 5 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Як вбачається з роз`яснень, які викладені у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання» суду потрібно мати на увазі, що відповідно до норм цивільного та господарського процесуальних кодексів України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу, що погіршення матеріального становища, наявність дружини пенсіонерки, яка отримує самостійний дохід, не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для відстрочки виконання рішення суду.

Жодних обмежень щодо виконання судових рішень на період дії воєнного часу діючим законодавством не передбачено.

З огляду на вищезазначене, посилання заявника і зазначені ним доводи не є тими виключними обставинами, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим заявником не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про розстрочення судового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.. 435 ЦПК України, суд.

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

СуддяІ.Б. Гукова