Сквирський районний суд Київської області
Справа № 357/8192/21
Провадження № 4-с/376/1/2022
У Х В А Л А

"24" лютого 2022 р. Сквирський районний суд Київської області

в складі: Головуючого судді - Коваленка О.М.,

за участю секретаря - Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Український комунальний банк», Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк», Публічне акціонерне товариство «Віейбі Банк», на рішення (дії, бездіяльність) державного виконавця,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною скаргою.

Скарга обґрунтована тим, що на примусовому виконанні у Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Білоцерківський MB ДВС) перебуває зведене виконавче провадження № 467 68062 (з 08.04.2021 року - ЗВП № 650 77757) з примусового виконання:

-Виконавчого листа № 2-1571, виданого 04.01.2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Український комунальний банк» боргу в сумі 30139,28 грн. (ВП №318 22953);

-виконавчого листа № 2-14113/2010, виданого 03.01.2013 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Демарк» боргу в сумі 40303,90 грн. (ВП №36186765);

-виконавчого листа № 2/357/1017/13, виданого 20.01.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк» боргу в сумі 18473,01 грн. (ВП №41961559).

Указане зведене виконавче провадження знаходилось на примусовому виконанні у різних державних виконавців, зокрема, у державного виконавця Огер О.А., державного виконавця Кравченко О.Г., державного виконавця Загвоздкіної М.С., а зараз знаходиться на виконанні у державного виконавця Бібаєвої В.В.

Даною скаргою оскаржується як дії так і бездіяльність державного виконавця Кравченко О.Г., яка станом на сьогоднішній день звільнена з посади, а тому, у відповідності до ч. 3 ст. 450 ЦПК України, заявник вважає необхідним залучити до участі у справі державного виконавця Бібаєву Віту Вікторівну, на виконанні якої в даний час знаходиться вищевказане зведене виконавче провадження.

21.08.2013 року державним виконавцем Огер О.А. було описано та накладено арешт на належний боржнику ОСОБА_1 автомобіль Ford Focus, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , про що тогож дня складено Акт опису й арешту майна, а сам автомобіль був переданий їй на відповідальне зберігання, без будь-яких обмежень у користуванні.

14.09.2013 року, у зв`язку з розшуком державною виконавчою службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, належний боржнику автомобіль було затримано працівниками міліції та доставлено для зберігання на спеціальний майданчик, розташований за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Молодіжна, 33, що підтверджується протоколом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Лише через рік і три місяці, 03.12.2014року, державним виконавцем Кравченко О.Г., за відсутності власника, було повторно описано та накладено арешт на належний боржнику автомобіль Ford Focus, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , що вже знаходився на спеціальному майданчику за адресою: вул. Молодіжна, 33 в м. Біла Церква Київської області, та переданий на зберігання не боржнику, а невідомій особі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ніби проживає у АДРЕСА_1 , хоч відмітка у паспорті свідчить про інше, і який не є ані стороною, ані представником сторони виконавчого провадження.

Постановою головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Кравченко О.Г. від 02.03.2015року, ТОВ «Українська експертна група» призначено експертом у зведеному виконавчому провадженні № 467 68062 з примусового виконання виконавчих листів № 2-1571 від 04.01.2012 року, № 2-14113 від 03.01.2013 року та № 2/357/1017/13 від 20.01.2014 року, виданих Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

Проте, у матеріалах вказаного зведеного виконавчого провадження, відсутній будь-який експертний висновок щодо вартості автомобіля Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , відсутні відомості про його реалізацію та зменшення (чи взагалі погашення) суми боргу.

Разом з тим, боржник зазначає, що вартості належного їй автомобіля Ford Focus, 2004 р.в. станом на дату його затримання, опису та арешту, було б достатньо для погашення практично усієї суми заборгованості, оскільки на той час такий автомобіль коштував близько 80000,00 грн. (10000 дол. США), але за 6 років, виконавча служба не спромоглась реалізувати належний автомобіль та задовольнити вимоги стягувачів.

26.10.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського MB ДВС з клопотанням про вчинення виконавчих дій, в якому просила невідкладно провести перевірку наявності у зберігача майна ОСОБА_5 належного автомобіля Ford Focus, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , описаного та арештованого згідно акта опису й арешту майна від 03.12.2014 року; визначити ринкову вартість автомобіля Ford Focus, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , описаного та арештованого згідно акта опису й арешту майна від 03.12.2014 року та реалізувати його в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Оскільки зв`язатися з ОСОБА_5 ОСОБА_1 не вдалося за номером телефону, вказаним у заяві від 03.12.2014 року, відповідає невідома особа жіночої статі, а за адресою, вказаною в тій же заяві та в акті опису й арешту майна від 03.12.2014 року, ОСОБА_5 знятий з реєстрації ще з 14.10.2014 року, про що свідчить відповідний штамп у копії його паспорта, наявного в матеріалах зведеного виконавчого провадження, у боржника виникли обґрунтовані підозри, що її автомобіль взагалі вже відчужений.

26.10.2020 року, керуючись вимогами Інструкції з організаціїпримусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту України від 02.04.2012 року № 512/5 (щодо розтрати майна, переданого на зберігання), ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського МВ ДВС з клопотанням про вчинення виконавчий дій, в якому просила:

Невідкладно провести перевірку наявності у зберігача майна ОСОБА_6 автомобіля Ford Focus, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , описаного та арештованого згідно акту опису й арешту від 03.12.2014 року.

Визначити ринкову вартість автомобіля Ford Focus, 2004 р.в. та реалізувати його в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Майже через 5 ть місяців після звернення, 15.03.2021 року, боржник отримала лист начальника Білоцерківського MB ДВС Соколовського О.В., яким повідомили, що з метою розшуку належного мені транспортного засобу, було направлено дві вимоги про повідомлення державному виконавцю місця знаходження транспортного засобу Ford Focus, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , одну - на адресу, вказану в заяві зберігача (там, де він вже більше шести років не зареєстрований), а другу - на адресу однієї з двох юридичних осіб, де він є засновником та керівником.

15.03.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Міністерства юстиції України із заявою, якою просила провести позапланову цільову перевірку Білоцерківського MB ДВС щодо виконання зведеного виконавчого провадження № 46768062 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

Проте, як вбачається з відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області № Б-3005 від 16.04.2021 року, фактично ніякої перевірки проведено не було, і боржник отримала відповідь, аналогічну відповіді начальника Білоцерківського MB ДВС Соколовського О.В. від 15.03.2021 року.

Разом з тим, у відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області № Б-3005 від 16.04.2021 року вказано, що 16.04.2021 року державним виконавцем направлено повідомлення до правоохоронних органів про вчинення зберігачем майна ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст. 388 Кримінального кодексу України.

Оскільки в матеріалах зведеного виконавчого провадження № 46768062 (№ 65077757) з примусового виконання виконавчих листів, виданих Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, що містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження, відсутня будь-яка інформація про звернення державного виконавця до правоохоронних органів, про результати такого звернення та результати звернення державного виконавця Бібаєвої В.В. з вимогами про надання інформації для встановлення місцезнаходження автомобіля, представник боржника звернувся із клопотанням про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Проте, ознайомлення безпосередньо у приміщенні Білоцерківського MB ДВС виявилось неможливим внаслідок карантинних обмежень для відвідувачів, запроваджених його керівництвом відділу, а тому державний виконавець Бібаєва В.В., в провадженні якої знаходиться вказане зведене виконавче провадження, повідомила, що надішле сканкопії матеріалів зведеного провадження на електронну адресу представника ОСОБА_1

09.07.2021 року державний виконавець Бібаєва В.В. направила лише сканкопію подання про притягнення до кримінальної відповідальності від 16.04.2021 року та повідомила, що інших документів немає.

Відтак стає очевидним, що належний боржнику автомобіль втрачено.

Таким чином, внаслідок як дій так і бездіяльності державного виконавця Кравченко О.Г., яка своїм рішенням 03.12.2014 року передала належний боржнику автомобіль Ford Focus, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , що вже зберігався на спеціальному майданчику за адресою: вул. Молодіжна, 33 в м. Біла Церква, на зберігання ОСОБА_5 та тривалий час зволікала з його реалізацією, відбулась втрата належного боржнику транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на 03.12.2014 року), державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на сьогоднішній день).

Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на 03.12.2014 року), майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов`язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.

Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення або зменшення цінності внаслідок користування.

У разі якщо зберігачем призначено іншуособу, крім боржника або члена його сім`ї, вінодержує за зберігання майна винагороду, розмір якої визначається угодою між зберігачем тадержавним виконавцем.

У відповідності до п. 5.8.2. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Мінюсту України № 74/5 від 15.12.1999 року (була чинна до 22.12.2015 року), зберігач.якщо ним призначено не боржника або члена його сім`ї, має право на одержання за зберіганнямайна винагороду або прибуток від зберігання майна, розмір яких установлюється за угодоюзберігача з державним виконавцем, укладеною відповідно до вимог глави 66 Цивільногокодексу України.

В свою чергу, главою 66 Цивільного кодексу України регулюються положення про зберігання речей.

Таким чином, державний виконавець Кравченко О.Г., призначивши зберігачем ОСОБА_5 , який не являється ані боржником, ані членом сім`ї боржника, мала не лише попередити його про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, утаювання або підміну майна, а й укласти з ним договір зберігання.

Проте, в матеріалах зведеного виконавчого провадження такий договір відсутній.

Також в матеріалах зведеного виконавчого провадження відсутня постанова про арешт майна боржника, що дозволило зберігачеві майна використати належний мені транспортний засіб на свій розсуд.

Постанову про арешт майна боржника було винесено лише 08.04.2021 року.

Крім цього, державний виконавець Кравченко О.Г. безпідставно зволікала з призначенням експерта у зведеному виконавчому провадженні № 46768062, оскільки відповідну постанову було винесено лише 02.03.2015 року, через три місяці після опису належного мені транспортного засобу.

До того ж сама постанова про призначення експерта не містить підпису експерта про ознайомлення, а матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких документів на підтвердження того, що експерт намагався провести оцінку чи хоча б цікавився місцезнаходженням автомобіля.

В свою чергу, і державний виконавець Кравченко О.Г. ніяк не цікавилась причинами бездіяльності експерта.

Окремої уваги заслуговують маніпуляції державного виконавця Кравченко О.Г. із постановами про зупинення виконавчого провадження.

Так, згідно інформації про виконавче провадження № 31822953 (стягнення на користь ПАТ «Український комунальний банк»), що міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження, одразу, в день відкриття виконавчого провадження - 23.03.2012 року, головний державний виконавець Кравченко О.Г. реалізувала своє право, встановлене п. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій) та зупинила виконавче провадження в зв`язку із зверненням виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Проте, у відповідності до постанови заступника начальника відділу Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Загвоздкіної М.С. від 27.12.2019 року про поновлення вчинення виконавчих дій,постанова про зупинення вчинення виконавчих дій була винесена 07.11.2013 року.

Разом з тим, матеріали виконавчого провадження взагалі не містять інформації про звернення державного виконавця Кравченко О.Г. до Білоцерківського міськрайонного суду з будь-яких питань.

Аналогічна ситуація склалась у виконавчому провадженні № 36186765 (стягнення на користь ПАТ «Банк «Демарк»).

Згідно інформації про виконавче провадження № 36186765, що міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження, 23.12.2013 року, головний державний виконавець Кравченко О.Г. реалізувала своє право, встановлене п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій) та зупинила виконавче провадження в зв`язку із оголошенням розшуку боржника - фізичної особи, транспортних засобів боржника або розшуку дитини.

І це при тому, що ще 21.08.2013 року державним виконавцем Огер О.А. було описано та накладено арешт на належний ОСОБА_1 автомобіль Ford Focus , 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , а вже14.09.2013року, узв`язку з розшуком державною виконавчою службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції,належний боржнику автомобіль було затримано працівниками міліції та доставлено для зберігання на спеціальний майданчик, розташований за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Молодіжна, 33, що підтверджується протоколом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Тобто постанова про зупинення виконавчого провадження від 23.12.2013 року винесена безпідставно, оскільки на момент її винесення майно (транспортний засіб) вже був знайдений, і його вартості вистачало для погашення боргу.

Але, зі змісту постанови заступника начальника відділу Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Загвоздкіної М.С. від 27.12.2019 року про поновлення вчинення виконавчих дій,постанова про зупинення вчинення виконавчих дій була винесена 25.09.2014 року.

Разом з тим, виконавче провадження № 419 61 559 (стягнення на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк») було відкрито 12.02.2014 року та 17.02.2014 року приєднано до зведеного виконавчого провадження № 46768062, у якому вже було зупиненоі виконавче провадження № 361 867 65 і виконавче провадження № 318 229 53 та, на відміну від перших двох виконавчих проваджень, чомусь не було зупинено.

Втім, необхідно зазначити, що зупинення виконавчого провадження в зв`язку з розшуком боржника фізичної особи чи його майна (ВП № 361 86 765), зумовлює зупинення всього зведеного виконавчого провадження, оскільки всі виконавчі документи та провадження поєднані між собою саме особою боржника.

До того ж, розшукувати боржника та його майно у одному виконавчому провадженні і не розшукувати в іншому нелогічно, упереджено та дискримінаційно по відношенню до інших стягувачів.

Згідно ч. 4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій), протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не проводяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах,не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану.

Аналогічні положення містяться в ч. 4 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на сьогоднішній день).

Відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій), після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.

Отже, виявивши майно боржника, державний виконавець Кравченко О.Г., перед тим як вчиняти виконавчі дії з опису та арешту майна божника, мала винести постанову про поновлення виконавчого провадження.

Проте, оскільки виконавче провадження не було поновлено, державний виконавець Кравченко О.Г. не мала права вчиняти виконавчі дії, а якщо вчинила, - зобов`язана дотримуватись строків здійснення виконавчого провадження.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій), державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Останнє виконавче провадження № 41 96 15 59 було приєднано до зведеного виконавчого провадження 17.02.2014 року. Таким чином, шестимісячний строк закінчився ще до опису й арешту майна 17.08.2014 року.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Про порушення своїх прав, зокрема про зникнення автомобіля ОСОБА_1 дізналась після того, як її представник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 09.07.2021 року, а тому строк звернення до суду не порушений.

За таких обставин, ОСОБА_1 просить суд:

Залучити до участі у справі державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бібаєву Віту Вікторівну, на виконанні якої знаходиться зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів № 2 1571 від 04.01.2012 року, № 2 14113 від 03.01.2013 року та № 2/357/1017/13 від 20.01.2014 року, виданих Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

Визнати протиправними дії Головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Кравченко Олени Григорівни, що полягають у безпідставній передачі на зберігання автомобіля Ford Focus, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , сторонній особі та бездіяльність, що полягає у невинесенні постанови про арешт майна боржника та тривалому нездійсненні дій щодо реалізації належного ОСОБА_1 автомобіля Ford Focus, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 .

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Капустін Віталій Володимирович в судове засідання не з`явились, представник надав суду заяву, в якій просить скаргу розглянути без участі заявника та її представника, вимоги скарги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а. с. 180)

07.02.2022 року В.о. начальника відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Бібаєвою В.В. направлено до суду відзив на скаргу, у якому зазначено наступне.

Відділ ДВС проти скарги заперечує, вважає вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. На виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває зведене виконавче провадження, а саме:

-ВП №41961559 з виконання виконавчого листа № 2/357/1017/13 виданого 20.01.2014 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області про стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ "ВАБ" борг в сумі 18473,01 грн.;

-ВП №31822953 з виконання виконавчого листа 2-1571 виданого 04,01.2012 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області про стягнення з ОСОБА_7 на користь Акціонерного банку "Український комунальний банк" в сумі 30139,28грн.;

-ВП №36186765 з виконання виконавчого листа 2-14113/2010 виданого 03.01.2013 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на користь ПАТ " Банк" Демарк" борг в сумі 40303,90 грн.

21.09.2013 року державним виконавцем описано та накладено арешт на транспортний засіб Ford Focus, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 та передано на відповідальне зберігання боржнику.

14.09.2014 року транспортний засіб затримано працівниками міліції та доставлено на зберігання на спеціальний майданчик.

03.12.2014 року транспортний засіб передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 .

Зберігача попереджено про кримінальну та матеріальну відповідальністьза розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна, про щосвідчить його особистий підпис в акті описуй арешту майна від 03.12.2014.

27.01.2021 року з метою розшуку транспортного засобу на адресу вказану в заяві зберігача ОСОБА_5 направлено вимогу про повідомлення державного виконавця місце знаходження описаного транспортного засобу Ford Focus, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1

27.01.2021 року з метою розшуку транспортного засобу на адресу ТСЦ № 3242 направлено вимогу про повідомлення державному виконавцю хто на даний час є власником описаного транспортного засобу.

Станом на 07.02.2022 року відповіді на адресу відділу ДВС не дійшло, окрім повернення без вручення вимоги, яка була направлена на адресу ТОВ «Квантор - ОПТ».

08.04.2021 року з метою розшуку транспортного засобу на адресу ПП «Агросвіт» де ОСОБА_5 є керівником та засновником направлено вимогу про повідомлення державного виконавця про наявність та надання транспортного засобу Ford Focus, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 для визначення вартості.

08.04.2021 року з метою встановлення місця перебування та власника транспортного засобу державним виконавцем направлено вимогу до Регіонального сервісного центру МВС в Київській області.

16.04.2021 року до правоохоронних органів направлено повідомлення про вчинення зберігачем ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст. 388 КК України.

Виконавець своєю постановою може передати майно на зберігання іншому зберігачу. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія постанови про опис та арешт майна боржника.

Порядок і умови зберігання зазначеного у частині восьмій ст. 57 цього Закону майна, на яке накладено арешт, встановлюється Національним банком України, за погодженням з Міністерством фінансів України, іншого майна Міністерством юстиції України.

Відповідно до статті 59 Закону майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій ст. 57 цього Закону (в старій редакції), передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акту опису майна видається боржнику, стягувану, а в разі якщо обов`язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.

Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення або зменшення цінності внаслідок користування.

У разі якщо зберігачем призначено іншу особу, крім боржника або члена його сім`ї, вона може одержувати за зберігання майна винагороду, розмір та порядок виплати якої визначаються угодою між зберігачем та державним виконавцем.

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV "Загальний порядок звернення стягнення на майно Боржника" Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (в редакції, чинній на 03.12.2014 - на дату складення державним виконавцем акта опису транспортних засобів Відповідача - пункт 3.5) опис та арешт майна боржника здійснюються в такій послідовності:

4.2.1.Після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані, зокрема, г) прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); ґ) відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; д) якщо державний виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження.

4.2.2. Акт опису та арешту майна підписується державним виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також може бути підписаний іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна. У разі відмови від підпису сторін чи інших осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в акті.

4.2.5. Якщо описане майно передано на зберігання не боржникові чи його представнику, а іншій особі, то акт опису та арешту майна складається в трьох примірниках. Перший залишається в провадженні державного виконавця, а інші вручаються зберігачеві майна та боржнику під розписку на першому примірнику акту.

4.2.10. Виявивши розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення переданого на зберігання майна або встановивши інші незаконні дії з цим майном, державний виконавець складає про це акт і звертається з поданням до органів прокуратури за місцем виконання рішення у порядку, визначеному розділом XIV цієї Інструкції, для вирішення питання про притягнення зберігача описаного майна до відповідальності, передбаченої статтею 388 КК України.

Таким чином, твердження заявника з приводу того, що державний виконавець вчинив дії, щодо передачі описаного майна на зберігання інший особі (зберігачу) є такими, що не відповідають дійсності, оскільки державним виконавцем було виконано всі дії в межах та з дотриманням законодавства в цілому.

В.о. начальника відділу Віта Бібаєва просить суд у задоволенні скарги відмовити в повному обсязі (а. с. 145 - 148).

Представник стягувача ПАТ «Український комунальний банк» Артур Яцюк в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій повідомив наступне.

ПАТ «Укркомунбанк» заявляє про свою підтримку заявлених вимог в поданій ОСОБА_1 скарзі на дії та бездіяльність державного виконавця, вважає, що оскаржувані дії та бездіяльність державного виконавця щодо автомобіля, що належить скаржниці, безпосередньо стосується порушень майнових прав ПАТ «Укркомунбанк» як стягувача.

ПАТ «Укркомунбанк» є правонаступником Акціонерного банку «Український комунальний банк» на підставі Статуту, викладеного у новій редакції та зареєстрованого 21.05.2014 року (копія статуту а. с. 199 - 202).

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 14.09.2015 року за № 604 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укркомунбанк»», виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 14.09.2015 року за № 169 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укркомунбанк»» та делегування повноважень ліквідатору банку.

Після початку процедури ліквідації банку в вересні 2015 року було відкрито рахунок (накопичувальний) ПАТ «Укркомунбанк» в банківській установі, розташованій на контрольованій території України в Національному банку України.

Оскільки Головний офіс банку знаходиться у місті Луганськ, доступ до будівлі Головного офісу банку відсутній, передача банківських і інших документів та відомостей від колишніх керівників банку уповноваженій особі ФГВФО не здійснювалось, тому в розпорядженні Уповноваженої особи на ліквідацію банку були відсутні будь які відомості про стан примусового виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2010 року по цивільній справі № 2 1571/2010 в межах виконавчого провадження № 31822953, що перебувало з 2012 року на виконанні у Міському відділі Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області.

Документи, що знаходяться на тимчасово окупованій території (у тому числі копії матеріалів, процесуальних документів щодо цивільної справи № 2 1571/2010 та щодо виконавчого провадження № 318 229 53) вважаються втраченими внаслідок тимчасової окупації збройними формуваннями Російської федерації міста Луганська, на території якого перебуває Головний офіс банку.

Уповноваженій особі ФГВФО на ліквідацію банку внаслідок відсутності в її розпорядженні будь яких вказаних процесуальних документів, не було відомо про перебування на примусовому виконанні у відділі ДВС виконавчого провадження № 318 229 53 та, відповідно, не було відомо про протиправні дії Головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Кравченко Олени Григорівни, що полягали у безпідставній передачі на зберігання майна боржника автомобіля марки Ford Focus, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 сторонній особі та бездіяльність, що полягала у не винесенні постанови про арешт майна боржника та тривалому не здійсненні дій щодо реалізації автомобіля.

Лише в серпні 2021 року та січні 2022 року (після отримання інформації про розгляд Білоцерківським міськрайонним судом та в подальшому Сквирським районним судом Київської області цивільної справи № 357/8192/21 шляхом витребування відомостей з суду, відділу ДВС вдалося з`ясувати інформацію про наявність виконавчих проваджень.

За період проведення ліквідаційної процедури ПАТ «Укркомунбанк» (з 15.09.2015 року по теперішній час) на користь банку (на накопичувальний рахунок стягувача) в результаті примусового виконання виконавчого листа в межах виконавчого провадження № 318 229 53 коштів не надходило.

Також за період проведення ліквідаційної процедури ПАТ «Укркомунбанк» (з 15.09.2015 року по теперішній час) на офіційну поштову адресу банку, що розміщується на постійній основі на офіційному веб сайті в мережі інтернет засобами поштового зв`язку будь яких процесуальних документів від відділу ДВС по виконавчому провадженню №318 229 53 не надходило.

Отже, фактично виконання рішення суду по цивільній справі не відбулось.

ПАТ «Укркомунбанк» зазначає, що викладені в скарзі вимоги є законними, обґрунтованими, а також такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

З 10.01.2020 року виконавче провадження № 31822953 перебуває на виконанні у Заступника начальника Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бібаєвої Віти Вікторівни, яке з 08.04.2021 року об`єднано у зведене виконавче провадження № 65 07 77 57 з примусового виконання виконавчих листів:

№ 2 1571/2010 від 04.01.2012 (стягувач ПАТ «Укркомунбанк», ВП № 31 82 29 53);

№ 2 14113 від 03.01.2013 (стягувач ПАТ «Банк Демарк», ВП № 41 96 15 59);

№ 2/357/1017/13 від 20.01.2014 (стягувач ПАТ «ВІЕЙБІ Банк», ВП №36 18 67 65 ).

Зі змісту скарги вбачається, що згідно Акту опису й арешту майна від 03.12.2014 року Головним державним виконавцем Кравченко О.Г. за відсутності боржника, було повторно описано та накладено арешт на рухоме майно ОСОБА_1 - автомобіль марки Ford Focus, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , який був переданий на відповідальне зберігання сторонній особі ОСОБА_5 , який не є ані стороною, ані представником сторони виконавчого провадження. Протягом здійснення виконавчого провадження державним виконавцем не було вчинено дій щодо оцінки та реалізації вказаного майна боржника з метою погашення заборгованості на користь стягувачів в межах зведеного виконавчого провадження. За оцінкою скаржниці, вартість вказаного автомобіля на дату його затримання, опису та арешту становила близько 80 000 грн., що вистачило б для погашення у повному обсязі існуючої заборгованості перед стягувачем. Таким чином, з 2014 по 2022 роки, через бездіяльність відділу ДВС не було здійснено задоволення вимог стягувачів в межах зведеного виконавчого провадження. Більше того, внаслідок зволікання відділом ДВС та не накладання арешту на вказане рухоме майно боржника, відбулася втрата транспортного засобу, в зв`язку з чим відділ ДВС 16.04.2021 року звернувся до правоохоронних органів з Поданням про притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 388 КК України ОСОБА_5 , у зв`язку із здійсненням останнім незаконних дій щодо описаного майна, переданого йому на зберігання.

Таким чином, існують ознаки протиправності дій відділу ДВС, що полягають у безпідставній передачі на зберігання автомобіля сторонній особі та бездіяльності відділу ДВС, що полягає у не винесенні постанови про арешт майна боржника та тривалому не здійсненні дій щодо належного ОСОБА_1 автомобіля та направлення виручених коштів на погашення заборгованості боржника перед стягувачами.

Вказані незаконні дії та бездіяльність відділу ДВС призвели до порушення майнових прав стягувача та відсутності фактичного виконання рішення суду по цивільній справі № 2 1571/2010 на користь ПАТ «Укркомунбанк» в межах виконавчого провадження № 31 82 29 53.

Представник ПАТ «Укркомунбанк» просить суд за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця постановити ухвалу про визнання оскаржуваних дій та бездіяльності державного виконавця неправомірними, судове засідання провести без участі представника банку (а. с. 181 - 188).

Представник стягувачів ПАТ «Банк Демарк» та ПАТ «ВІЕЙБІ Банк» в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, будь яких заяв та клопотань на адресу суду не надавали.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вважає за можливе розглянути справу на підставі вимог ст. ст. 247,450 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Білоцерківський MB ДВС) перебуває зведене виконавче провадження № 467 680 62 (з 08. 04. 2021 року - ЗВП № 650 777 57) з примусового виконання:

-Виконавчого листа № 2-1571, виданого 04.01.2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Український комунальний банк» боргу в сумі 30 139,28 грн. (ВП № 318 229 53);

-виконавчого листа № 2-141 13/2010, виданого 03.01.2013 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Демарк» боргу в сумі 40 303,90 грн. (ВП № 361 86 765);

-виконавчого листа № 2/357/1017/13, виданого 20.01.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк» боргу в сумі 18 473,01 грн. (ВП № 419 61 559), що підтверджується матеріалами справи на аркушах 11- 21,37 та не заперечується учасниками справи.

ОСОБА_1 є власником автомобіля маркиFord Focus, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 9).

ОСОБА_8 20 лютого 2019 року уклала шлюб з ОСОБА_9 , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 , актовий запис № 136, видано Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Київській області (а. с. 10) та після укладання шлюбу отримала прізвище « ОСОБА_10 ».

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З матеріалів справи вбачається, що Виконавчі листи від 28.09.2010 року (а.с. 152), від 23.11.2010 року (а.с. 154) та від 20.01.2014 року (а.с. 156) видано стягувачам Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

Згідно Розпорядження Голови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Буцмака Ю.Є. від 20.08.2021 року № 1/296/2021на підставі вимог ст. 31 ЦПК України матеріали скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця було направлено до Сквирського районного суду Київської області за підсудністю, як найбільш територіально наближеного суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, щооргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження`арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Частиною 1,2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на 2014 рік)арешт майна боржника застосовується для забезпечення

реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним

виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення

заборони на його відчуження .

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на

його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше

наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного

виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час

відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного

робочого дня із дня виявлення майна.

В матеріалах виконавчого провадження, які були надані суду учасниками справи відсутня будь яка постанова про накладання арешту на майно боржника, а саме вищевказаний автомобіль ОСОБА_1 , а тому суд дійшов висновку, що бездіяльність державного виконавця Кравченко Олени Григорівни при виконанні рішення суду, яка полягає у невинесенні постанови про арешт майна не відповідає вимогам ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на 2014 рік) та вимогам ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (чинний на час розгляду справи), а тому судом визнається протиправною та вимоги скаржника ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

Пунктом 5.8.2. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Мінюсту України № 74/5 від 15.12.1999 року (була чинна на час виконання судового рішення та 18.01.2016 року втратила чинність)передбачено, що зберігач, якщо ним призначено не боржника або члена

його сім`ї, має право на одержання за зберігання майна винагороду

або прибуток від зберігання майна, розмір яких установлюється за

угодою зберігача з державним виконавцем, укладеною відповідно до

вимог глави 66 Цивільного кодексу України

Також, п. 5.8.4. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Мінюсту України № 74/5 від 15.12.1999 року (була чинна на час виконання судового рішення та 18.01.2016 року втратила чинність)передбачено, що у разі відмови боржника або членів його сім`ї чи

представника боржника - юридичної особи прийняти майно на

зберігання, відсутності їх при проведенні опису майна, а також за

наявності обставин, що не дають змогу передати вказаним особам

майно на зберігання, державний виконавець призначає зберігачем

описаного майна іншу особу.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Акту опису й арешту майна від 03 грудня 2014 року державний виконавець Кравченко О.Г. при примусовому виконанні зведеного ВП про стягнення з ОСОБА_11 на користь стягувачів боргу на загальну суму 89 859,23 грн. проведено опис майна боржника та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 157 - 158).

З Акту опису й арешту майна від 03.12.2014 року не вбачається, що боржник ОСОБА_1 або члени її сім`ї відмовились прийняти автомобіль на зберігання, також не зрозуміло чим керувався державний виконавець при прийнятті рішення про передачу ОСОБА_5 майна боржника та яке відношення має ОСОБА_5 взагалі до зведеного виконавчого провадження, якщо останній перебуває в м. Києві, а виконавчі дії проводяться в м. Біла Церква, а тому суд дійшов висновку, що дії державного виконавця Кравченко О.Г. при передачі автомобіля марки Ford Focus, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 є незрозумілими, необгрунтованими та такими, що суперечать п. 5.8.4. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Мінюсту України № 74/5 від 15.12.1999 року (була чинна на час виконання судового рішення та 18.01.2016 року втратила чинність), а тому судом визнаються неправомірними.

Також, суд звертає увагу, що державним виконавцем при виконанні рішення суду не дотримано вимоги пункту 5.8.2. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Мінюсту України № 74/5 від 15.12.1999 року (була чинна на час виконання судового рішення та 18.01.2016 року втратила чинність), а саме державний виконавець, призначивши зберігачем майна ОСОБА_5 , який не є боржником, не є членом сім`ї боржника, мав не лише попередити останнього про кримінальну і матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, утаювання або підміну майна, а й укласти з ним договір зберігання майна (Глава 66 Цивільного кодексу України) чого зроблено не було, а тому суд вважає бездіяльність виконавця в цій частині неправомірною.

Таким чином, внаслідок як дій так і бездіяльності державного виконавця Кравченко О.Г., яка своїм рішенням від 03.12.2014 року передала належний боржнику автомобіль Ford Focus, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , що вже зберігався на спеціальному майданчику за адресою: вул. Молодіжна, 33 в м. Біла Церква (копія Протоколу огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 14.09.2013 року), на зберігання ОСОБА_5 та тривалий час зволікала з його реалізацією, а тому відбулась втрата належного боржнику транспортного засобу та порушення прав як боржника так і стягувачів щодо належного виконання судового рішення.

Також, суд дослідивши надані докази, дійшов переконання, що Подання головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Бібаєвої В.В. про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 щодо здійснення незаконних дій щодо описаного майна божника від 16.04.2021 року №35683 (а. с. 171 - 172) до органів поліції не скеровано.

При аналізі зазначених норм законодавства України та обставин, встановлених судом, вбачається, що належне виконання державним виконавцем покладених на нього обов`язків гарантує, зокрема непорушність майнових прав як стягувача так і боржника.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. (ст. 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч.2 ст. 451 ЦПК України).

Будь-яких відомостей про виконання чи вжиті заходи з примусового виконання рішень Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справах № 2-1571, № 2-14113/2010, № 2/357/1017/13 у зведеному виконавчому провадженні №46768062, яке здійснювалося головним державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Кравченко О.Г.суду не надано.

На підставі ст.452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно з вимогами ст.453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

В зв`язку з чим, суд вважає, що державний виконавець не вчинив всіх виконавчих дій на належне і повне виконання рішення суду, враховуючи встановлені судом обставини скарга підлягає задоволенню, а визнання бездіяльність та дії державного виконавця неправомірними та зобов`язує здійснити необхідні виконавчі дії у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом, Законом України "Про виконавче провадження", ст. 451 ЦПК України та усунути порушення (поновити порушене право заявника), а також стягувачів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19,55 Конституції України, п. п. 5.8.2, 5.8.4 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Мінюсту України № 74/5 від 15.12.1999 року (була чинна на час виконання судового рішення та 18.01.2016 року втратила чинність ), ст. ст.13,56,74 Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 11,57,59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 2014 рік), ст. ст. 2,4, 12,13,76, 77, 81, 258 - 261, 351 354, 447-453 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Український комунальний банк», Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк», Публічне акціонерне товариство «Віейбі Банк», на рішення (дії, бездіяльність) державного виконавця - задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірними дії Головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Кравченко Олени Григорівни, що полягають у безпідставній передачі на зберігання автомобіля Ford Focus, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , сторонній особі та бездіяльність, що полягає у невинесенні постанови про арешт майна боржника та тривалому нездійсненні дій щодо реалізації належного ОСОБА_1 автомобіля Ford Focus, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 .

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вжити всі необхідні виконавчі дії у спосіб, порядку та строки, встановлені законом, з примусового виконання зведеного виконавчого провадження №46768062, з метою поновлення порушених прав заявника ОСОБА_1 .

Про виконання даної ухвали суду відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області повідомити суд і заявника ОСОБА_1 не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання, згідно ст.453 ЦПК України.

З текстом ухвали можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко