Справа № 158/2078/22
Номер провадження 2-о/167/35/22
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

27 вересня 2022 року місто Рожище

Суддя Рожищенського районного суду Волинської області Н.В. Шептицька, вивчивши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, заінтересована особа: орган опіки та піклування Ківерцівської міської ради,

в с т а н о в и в:

21.09.2022 року ОСОБА_2 звернувся у Ківерцівський районний суд Волинської області із заявою про визнання фізичної особи недієздатною.

Розпорядженням Голови Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.09.2022 року, у зв`язку з неможливістю утворити склад суду для розгляду справи у зв`язку з неможливістю призначення присяжних на справу, в порядку статті 31 ЦПК України, цивільна справа за заявою ОСОБА_2 передана на розгляд Рожищенському районному суду Волинської області і надійшла в Рожищенський районний суд Волинської області 26.09.2022 року.

Вивчивши заяву ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною та ознайомившись з доданими до неї матеріалами, вважаю, що заяву ОСОБА_2 слід залишити без руху, виходячи з наступного.

Згідно частини 3 статті 42 ЦПК України, у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Згідно частини 4 статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Згідно статті 299 ЦПК України, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 27 березня 2008 року у справі «Штукатуров проти Росії» (заява № 44009/05) зазначив, що, вирішуючи справу про визнання особи недієздатною виключно на підставі письмових доказів, не побачивши і не почувши особу, суд порушив її право на справедливий судовий розгляд, передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Про необхідність надання доступу до суду навіть особам, які вже визнані недієздатними, відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції, наголошується у рішенні ЄСПЛ від 30 травня 2013 року у справі « Наталія Михайленко проти України» ( заява № 49069/11).

Конституційний Суд України у Рішенні від 1 червня 2016 року у справі № 2-рп/2016 зазначив, що недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод; хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

Відповідно до частини 3 статті 25 Закону України « Про психіатричну допомогу» особи, яким надається психіатрична допомога, мають право на особисту участь у судових засіданнях, висловлення своєї думки щодо висновків лікарів-психіатрів у судовому засіданні при вирішенні питань, пов`язаних із наданням їм психіатричної допомоги та обмеженням у зв`язку з цим їх прав.

Таким чином, особа, щодо якої розглядається справа окремого провадження про визнання її недієздатною, має право на особисту участь у слуханні справи та на справедливий розгляд своєї справи. Зокрема, така особа повинна бути повідомлена про розгляд справи, їй має бути роз`яснено її права, вона повинна мати можливість за бажання скористатися безоплатною правовою допомогою і брати участь у судових засіданнях. Навіть у разі наявності реальних, доведених застережень щодо небезпеки безпосередньої участі цієї особи у розгляді справи для інших осіб або для неї самої суд повинен, принаймні, мати візуальний контакт із такою особою, а краще опитати її ( за необхідності дистанційно, у режимі відеоконференції). Якщо на момент розгляду справи особа позбавлена волі як психічно хвора, суд має перевірити законність підстав позбавлення волі такої особи, щоб гарантувати права людини на свободу та справедливий суд.

Відповідно до частини 3 статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно пунктів 2, 10 частини 3, частини 4 статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити:

2) повне найменування ( для юридичних осіб) або ім`я ( прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування ( для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України ( для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків ( для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України ( якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову ( позовів) до цього ж відповідача ( відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_2 , заявник не зазначив місце проживання чи перебування фізичної особи, яку просить визнати недієздатною, поштовий індекс, її реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України ( якщо такі відомості заявнику відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти та не надав копії заяви з додатками для ознайомлення особи, яку просить визнати недієздатною.

Крім того, у поданих до суду матеріалах заяви відсутнє подання органу опіки та піклування щодо доцільності встановлення над ОСОБА_3 опіки і призначення ОСОБА_2 опікуном саме ОСОБА_3 , оскільки, відповідно до частини 1 статті 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Відповідно до статті 41 ЦК України правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.

Частиною 1 статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно частин 1 статті 300 ЦПК України, суд вирішує питання щодо призначення над недієздатною особою піклувальника або опікуна не інакше, як за поданням органу опіки та піклування.

Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий порядок призначення над недієздатними особами опіки, а саме - за поданням відповідного органу, а не за заявою фізичної особи.

Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства: захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в цьому конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Крім того, фізична особа може бути призначена опікуном ( піклувальником) лише за її згодою, що повинно бути виражено в письмовій заяві. Особа, яка виявила бажання виконувати обов`язки опікуна ( піклувальника), подає до органу заяву про клопотання перед судом про призначення її опікуном ( піклувальником). До заяви додається медичний висновок про те, що за станом здоров`я заявник може бути опікуном ( піклувальником). Спеціалісти органу опіки і піклування обстежують матеріально-побутові умови проживання майбутнього опікуна (піклувальника), складають відповідний акт і готують до суду подання щодо кандидатури опікуна ( піклувальника).

Пунктом 3.3 частини 3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді від 17 червня 1999 року, визначений перелік документів за наявності яких орган опіки та піклування призначає опікуна, а саме: рішення суду про визнання громадянина недієздатним, акт обстеження умов проживання особи, що потребує опіки, опис її майна та майбутнього опікуна, довідки про стан здоров`я особи, яка потребує опіки та її опікуна, довідки про судимість майбутнього опікуна.

Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий перелік документів та порядок призначення над недієздатними особами опіки.

Всупереч вищезазначеному, заявником до заяви не надано подання або відповідного висновку органу опіки та піклування про призначення його опікуном ОСОБА_3 .

Відсутній також акт обстеження матеріально-побутових умов заявника, який просить визнати його опікуном, не зазначені докази, які підтверджують можливість заявника бути опікуном.

Крім того, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно частини 3 статті 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання ( за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Заявник не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тієї обставини, що перебуває у близьких родинних стосунках із особою, яку просить визнати недієздатною, а також не надав жодних належних та допустимих доказів, що він пов`язаний із особою, яку просить визнати недієздатною, спільним побутом та вони мають взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Згідно частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву (заяву) подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви ( заяви) без руху.

Відповідно до частини 2 статті 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви ( заяви) без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви ( заяви) без руху.

Враховуючи ті обставини, що заявник у своїй заяві про визнання фізичної особи недієздатною:

- не зазначив місце проживання чи перебування фізичної особи, яку просить визнати недієздатною, поштовий індекс, її реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України ( якщо такі відомості заявнику відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

- не надав копії заяви з додатками для ознайомлення особи, яку просить визнати недієздатною;

- не долучив до матеріалів справи подання органу опіки та піклування щодо доцільності встановлення над ОСОБА_3 опіки і призначення ОСОБА_2 опікуном саме ОСОБА_3 ;

- не підтвердив у своїй заяві, що ним не подано іншої заяви з тими самими вимогами та з тих самих підстав;

- не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тієї обставини, що перебуває у близьких родинних стосунках із особою, яку просить визнати недієздатною, а також не надав жодних належних та допустимих доказів, що він пов`язаний із особою, яку просить визнати недієздатною, спільним побутом та вони мають взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання,

вважаю, що заяву ОСОБА_2 слід залишити без руху та надати йому строк на усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 293, 294, 295, 296, 299, 300 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, заінтересована особа: орган опіки та піклування Ківерцівської міської ради - залишити без руху і надати ОСОБА_1 строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 10 ( десяти) днів з дня вручення заявнику копії даної ухвали.

Якщо заявник у встановлений строк виконає вимоги, зазначені в ухвалі, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо заявник не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику, що не позбавляє його права повторно звернутися до суду із такими ж вимогами.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Рожищенського районного суду

Волинської області Н.В. Шептицька