Справа № 555/842/22
Номер провадження 2/555/281/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" вересня 2022 р.
Березнівський районний суд Рівненської області в складі :
головуючого судді Мельничук Н.В.
при секретарі Семенович І.Я.
розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Березне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Соснівська селищна рада Рівненського району про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю,-
Позивач ОСОБА_1 судове засідання не з`явилася, подала заяву про підтримання позовних вимог, просила їх задовольнити, та проводити розгляд справи по суті без її участі., не заперечує щодо винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 08 вересня 2022 року, причини неявки суд не повідомила.
Суд ухвали розглянути справу в порядку заочного провадження.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Соснівської селищної рада Рівненського району на розгляд в судове засідання не з`явився. Від керуюючої справами (сектору) виконавчого комітету селищної ради Світлани Семенчук до суду надійшла заява, у якій вона просить розглядати справу без участі їх представника . Заявлені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.
У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів не здійснювалось.
Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 08 червня 2017 року в реєстрі №268 між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено договір купівлі продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Березнівського районного нотаріального округу Рівненської області Черкасовою І.В. за №286. Згідно якого ОСОБА_1 придбала житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 березня 2017 року посвідченого приватним нотаріусом Березнівського нотаріального округу Рівненської області, зареєстрованого в реєстрі за №121 (спадкова справа №29/2017) спадкоємцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала в АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 у 2021 році також померла.
Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується та набувається і реалізується громадянами виключно до закону.
Згідно із ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України (в редакції чинній на час прийняття оспорюваних рішень) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина статті 21 ЦК України).
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК , а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 року № 997-V ( 997-16 ) - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. З 01 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. № 1702-УІ.
Положенням ст. 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15,16,377,391,393 ЦК України, ст.ст. 120,125, 126,152,155,158 ЗК України, ст.ст.10,12,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог : Соснівська селищна рада Рівненського району про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю - задовольнити.
Скасувати рішення Соснівської селищної Ради народних депутатів від 25 липня 1995 року №77, видане на ім`я ОСОБА_5 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Мельничук Н. В.