Справа № 141/7/22
Провадження № 22-ц/801/1506/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Климчук С. В.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів Рибчинського В.П., Міхасішина І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 22 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Климчука С.В., повний текст якого складено 27 червня 2022 року

в справі № 141/7/22

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (позивач)

до ОСОБА_1 (відповідач)

про стягнення заборгованості,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2022 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого посилалось на те, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулась до банку, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 18.06.2010 року.

При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила, що її заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у відповідача станом на 07.12.2021 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 23 426,98 грн, з яких: 19 347,03 грн заборгованість за тілом кредиту в тому числі: 12 366,51 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 6 980,52 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 800,31 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 3 279,64 грн заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн нарахована пеня; 0,00 грн нараховано комісії.

Тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 23 426,98 грн за кредитним договором та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 22 червня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.06.2010 року станом на 07.12.2021 року в розмірі 19 347,03 грн (в тому числі 12 366,51 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 6 980,52 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

25 липня 2022 року представник позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення заборгованості у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 22 червня 2022 року винесеним з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права та без з`ясування всіх обставин справи.

В доводах апеляційної скарги апелянт стверджує про те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами заявлені вимоги, проте суд першої інстанції не дав належної оцінки зібраним у справі доказам, а тому помилково відмовив у задоволенні позову в частині нарахованих процентів.

Стверджує, що підписуючи власноручно анкету-заяву та довідку про умови кредитування відповідач погодилась на ці умови, що склали зміст укладеного між сторонами кредитного договору.

Вважає, що встановивши факт отримання кредиту та неповернення його у строки, суд не мав підстав для відмови у стягненні відсотків по кредиту, так відсоткова ставка була чітко визначена при укладанні договору.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Від відповідача ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 09 серпня 2022 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України) з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (23 426,98 грн), колегією суддів вирішено призначити в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що 18.06.2010 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно якої остання отримала кредитну картку.

Згідно інформації, викладеної у анкеті-заяві № б/н від 18.06.2010, ОСОБА_1 підтвердила, що підписанням цієї анкети-заяви вона приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг, які розміщено на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua., та що ця заява разом із Тарифами становить між нею та банком договір банківського обслуговування.

Банк, звертаючись до суду з позовом, надав до кредитного договору також паспорт споживчого кредиту, довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", 30 днів пільгового періоду, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи і підписаного відповідачем паспорту споживчого кредиту, а також довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", 30 днів пільгового періоду, у них визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, тип процентної ставки, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти.

Із довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір № б/н), слідує, що 18.06.2010 їй було встановлено кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 20 000,00 грн., а 22.04.2021 року зменшено до 0,00 грн.

Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 07.12.2021 року становить 23 426,98 грн, з яких: 19 347,03 грн заборгованість за тілом кредиту в тому числі: 12 366,51 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 6 980,52 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 800,31 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 3 279,64 грн заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн нарахована пеня; 0,00 грн нараховано комісії.

Позиція апеляційного суду

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначене рішення не повністю відповідає вказаним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що надана позивачем анкета-заява про приєднання до банківських послуг від 18.06.2010, довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", 30 днів пільгового періоду та витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua, не є договором про споживчий кредит у розумінні Закону України «Про споживче кредитування». А наявний в матеріалах справи паспорт споживчого кредиту, суд вважав таким, що не може вважатися умовами кредитного договору чи його частиною до укладення основного договору про споживчий кредит, якого між сторонами укладено не було, оскільки містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, передує укладенню основного кредитного договору з позичальником.

Проте колегія суддів не повністю погоджується із такими висновками суду з наступних підстав.

Підставою позову визначено невиконання кредитних зобов`язань відповідачем, що пов`язані з отриманням ним кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

З урахуванням встановлених у справі обставин та наведених норм права, судом першої інстанції зроблено висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача кредитних коштів за тілом кредиту, і в цій частині рішення суду сторонами не оскаржується, тоді як згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно в цій частині законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції не є предметом перевірки.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками та за простроченими відсотками висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог є помилковим з огляду на таке.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України ).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України ).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як слідує з матеріалів справи, анкетазаява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» підписана ОСОБА_1 власноручно, із заповненням всіх її граф, зокрема, розміру бажаного кредитного ліміту 10 000 грн, використання платіжної картки «Універсальна», тощо, а тому колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції про те, що зазначена анкета-заява не містить відомостей про те, яку саме картку отримав відповідач, не зазначено розміру кредитного ліміту тощо.

Боржником ОСОБА_1 також підписано не лише паспорт споживчого кредиту, який не є частиною кредитного договору, а і довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» у якій сторони погодили тип кредитної лінії (відновлювальна), пільговий період (до 30 днів), валюту картрахунку (UAH), базову відсоткову ставку в місяць (3 %), розмір щомісячного платежу (7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості), строк внесення щомісячних платежів (до 25 числа місяця, наступного за звітним), пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, штраф при порушенні строків платежів при будь-якому із грошових обов`язків, передбачених договором, більш ніж на 30 днів.

Підписання позивачем довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" свідчить про дотримання сторонами письмової форми цих умов договору, що дає підстави розцінювати цей документ як частину договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк».

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Посилання суду першої інстанції на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі N 342/180/17 щодо застосування норми права у подібних правовідносинах є безпідставними, оскільки фактичні обставини у вказаній справі не відповідають фактичним обставинам справи, яка переглядається в апеляційному порядку.

В постанові від 03 липня 2019 року у справі N 342/180/17 (провадження N 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду надала правовий висновок про те, що Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином у даній категорії справ є визначальним не безпосередньо вид чи характеристика умов, щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Умовами і правила надання банківських послуг визначається обсяг правил користування клієнтом кредитними коштами Банку.

Проте, у даній справі колегія суддів встановила, що обсяг правил користування клієнтом кредитними коштами Банку у даній справі був погоджений сторонами договору шляхом підписання Довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду".

Отже позовні вимоги банку про стягнення заборгованості по нарахованим та простроченим відсоткам ґрунтуються на підставах узгоджених між сторонами та викладених у анкеті-заяві і довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки, у зв`язку з чим вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам в розмірі 4 079,95 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками слід скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову у цій частині..

Щодо судових витрат

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Отже, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» необхідно стягнути судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2 270 грн, а також судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405 грн, всього: 5 675 грн.

Керуючись статтями 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 22 червня 2022 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими та простроченими відсотками і розподілу судових витрат скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (,) за відсотками у розмірі 4 079, 95 грн, а також судові витрати витрати по сплаті судового збору в сумі 5 675 грн.

В іншій частині рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 22 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: І. М. Стадник
Судді:І.В. Міхасішин В.П. Рибчинський