КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/5636/20 Головуючий у І інстанції Яценко Н.О.
Провадження №22-ц/824/5466/2022 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Шаламая Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання договорів відступлення права вимоги недійсними,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 19 листопада 2007 року, ними з Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком укладено кредитні договори, яким відповідно присвоєно №У50/07 та У 49/07, кожен на суму 500 000 грн., загальна сума договорів склала 1000000 грн.

Виконання позивачами зобов`язань за кредитними договорами було ускладнено економічною кризою 2008 року, що спонукало банк звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

17 жовтня 2012 року Васильківський міськрайонний суд Київської області частково задовольнив позовні вимоги банку щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № У-50/07, укладеним між ОСОБА_2 та банком. (справа №2/1008/48/12)

24 жовтня 2012 року Васильківський міськрайонний суд Київської області частково задовольнив позові вимоги по вимозі банку про стягнення заборгованості, яка виникла з умов кредитного договору № У-49/07, який укладено ОСОБА_1 (Справа № 2-46-12)

Вказані рішення набрали законної сили.

Позивачі зазначали, що незважаючи на факт наявності за кредитними договорами № У 49/07 та №У-50/07 рішень суду по справі № 2-46-12 та 2/1008/48/12, одне з яких № 2-46-12 вступило на той час в законну силу, банк 12 листопада 2012 року уклав з ТОВ «Кредитні ініціативи» договір про відступлення права вимоги.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду від 24 грудня 2015 року заяву банку про поновлення строків пред`явлення до виконання виконавчого листа №2/1008/48/12 ( № 2-48-12) залишено без розгляду.

Васильківський міськрайонний суд Київської області 04 листопада 2014 року та 20 січня 2015 року виніс ухвали, якими відмовив Банку-стягувачу в заміні сторони виконавчого провадження, через недоведеність відступлення права вимог банком новому кредитору, оскільки в судове засідання сторона заявника не змогла надати належним чином оформлений сторонами договору реєстр позичальників та належним чином оформлений сам правочин.

По справі № 2-46-12, встановлено, що заміна сторони виконавчого провадження судом не проводилась, та в вимогах про заміну сторони відмовлено.

Також зазначає, що своїми ухвалами по справі № 2-46-12 від 30 листопада 2015 року, 15 лютого 2016 року, суд тричі відмовляв ТОВ «Кредитні ініціативи» з посиланням на те, що заявником не надано доказів письмового повідомлення боржника про відступлення права вимоги; заявником не надано підтвердження, що правочин про передачу прав за договорами забезпечення нотаріально посвідчений та підданий державній реєстрації, як того вимагає чинне законодавство держави; звернення з заявами мало місце не сторони виконавчого провадження.

Також в своєму позові посилається на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року по справі № 756/11610/18 визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.В., вчинений 22 травня 2016 року та занесений в реєстрі під № 10766 таким, що не підлягає виконанню.

Зазначає, що укладаючи спірні договори банком та новим кредитором порушено норми законодавства, оскільки вважають, що банк та новий кредитор проігнорували ст. 590 ЦК України та не врахували, що банк вже закінчив звернення стягнення на предмет застави. При укладенні спірних договорів проігноровано судові рішення у справі № 2-46-12 та по справі № 2/1008/48/12 , які набрали законної сили.

На підставі викладеного просили суд визнати договір відступлення прав вимоги укладений 17 грудня 2012 року в частині відступлення прав вимоги по кредитним договорам № У-40/07 та У-50/07, укладеними 19 листопада 2001 року, «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» з однієї сторони та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з другої сторони недійсним.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначають, що на момент укладення договору відступлення від 12 грудня 2012 року, боржники вже були позбавлені права власності на предмет іпотеки та вже не були суб`єктами в кредитному та іпотечному договорі.

Крім того, вказують, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки всім доказам у справі, що призвело до передчасних висновків про відмову в задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до тих, які були викладені в позовній заяві під час звернення до суду першої інстанції.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, скаржники просять суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу Київського апеляційного суду відзив не надходив.

ОСОБА_1 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 листопада 2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 укладено договір про іпотечний кредит № У-50/07, згідно якого позичальнику надано 500 000 грн. кредит до 19 листопада 2009 року.

Рішенням Васильківського районного суду Київської області від 17 жовтня 2012 року по справі № 2/1008/48/12 за позовом ПАТ «АКПІБ» в особі філії «Жовтневе відділення ПАТ «Промінвестбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «АКПІБ» в особі філії «Жовтневе відділення ПАТ «Промінвестбанк» про розірвання договору та припинення відносин позов банку задоволено частково. В рахунок погашення 500 000 грн. заборгованості за кредитом, 118027,40 грн. заборгованості за відсотками, 5000 грн. пені за простроченими відсотками, 60 000 грн. пені за простроченим кредитом, а всього на суму - 683027,40 грн. за кредитним договором № У-50/07 від 19 листопада 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк в особі філії «Жовтневе відділення Промінвестбанк в м. Київ з ОСОБА_2 звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 444,3 кв.м., власником якої на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.02.2007 року; земельну ділянку площею 0,0894 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3:02:006:0023, земельну ділянку площею 0,1050 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 кадастровий номер :02:006:0023 власником яких є ОСОБА_2 на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку № ЯД 666173 та серії ЯД № 666174, видані 04 вересня 2006 року шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження , визначивши початкову ціну для подальшої реалізації в сумі 2680914 грн. В задоволенні зустрічного позову відмовлено. (а.с.58-62)

19 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № У-49/07, згідно якого позичальнику було надано 500 000 грн. до 18 листопада 2009 року.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2012 року по справі за позовом ПАТ «АКПІБ» в особі філії «Жовтневе відділення ПАТ «Промінвестбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «АКПІБ» в особі філії «Жовтневе відділення ПАТ «Промінвестбанк» про розірвання договору та припинення відносин позов банку задоволено частково. В рахунок погашення 500 000 грн. заборгованості за кредитом 105945,22 грн. заборгованості за відсотками, 30 000 грн. пені за простроченими відсотками та за простроченим кредитом, а всього на суму 635945,22 грн. за кредитним договором № У-49/07 від 19 листопада 2008 року, укладеним ПАТ «АКПІБ в особі філії «Жовтневе відділення ПАТ Промінвестбанк в м.Київ» з ОСОБА_1 звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 444,3 кв.м., власником якого на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.02.2007 року є ОСОБА_2 ; земельну ділянку площею 0,0894 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:066:0023, власниками яких є ОСОБА_2 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, визначивши початкову ціну для подальшої реалізації в сумі 2680914 грн. (а.с.63-66).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року по справі № 756/11610/18 визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.В., вчинений 22 травня 2016 року та занесений в реєстрі під № 10766 таким, що не підлягає виконанню, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за договором про іпотечний кредит від 19.11.2007 № У49/07 за період з 01 вересня 2015 року по 23 вересня 2016 року в сумі 1205976 грн. 72 коп.(а.с. 25-31)

Як вбачається з наданих позивачем доказів ухвалами Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2015 року, 20 січня 2015 року, 06 липня 2016 року та 15 лютого 2016 року (а.с.44-55) відмовлено в задоволенні заяв про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою від 04 листопада 2014 року заяву ПАТ «АКПІБ» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа №2/1008/48/12 від 18 березня 2014 року задоволено та поновлено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі за позовом банку до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 56-57). Вказана ухвала скасована колегією суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 10 червня 2015 року (а.с.67-70) питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 24 вересня 2015 року Васильківського міськрайонного суду Київської області заяву про поновлення строку на пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2/2008/12 від 18 березня 2014 року залишено без розгляду. (а.с. 71-73).

Як вбачається із матеріалів справи, і це підтвердив в судовому засіданні ОСОБА_1 рішення судів про стягнення з позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кредитної заборгованості не виконані, заборгованість за цими рішеннями ними не сплачена.

Позивачі оспорюють договір відступлення прав вимоги укладений між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» 17 грудня 2012 року в частині відступлення прав вимоги по кредитним договорам № У49/07 та У50/07, укладеними 19 листопада 2001 року між банком та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині кожного з позивачів. (а.с.74-103).

Договір оспорюється з тих підстав, що банк вже скористався своїм правом на стягнення заборгованості за кредитними договорами шляхом звернення до суду із позовами про звернення стягнення на предмет іпотеки, отже не мав права продавати своє право вимоги іншій особі. Крім того, позивачі вважають, що та обставина, що судовими рішеннями було відмовлено ТОВ «Кредитні ініціативи» в заміні сторони виконавчого провадження, свідчить про невідповідність оспорюваного договору відступлення права вимоги нормам діючого законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що питання про належне чи неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором кредиту, право вимоги за яким передавалося за оспорюваним договором, підлягає дослідженню у межах спору про стягнення заборгованості та не впливає на правомірність та дійсність договору про відступлення права вимоги. Сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позивачів безумовного обов`язку сплатити борг новому кредитору, який зазначено у оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, боржник не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору чи то про відсутність заборгованості.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду виходячи з такого.

Відповідно до статей 3, 15,16 ЦК України, якими передбачено право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. ст. 610 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки на час укладення осорюваного договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали перед Банком не сплачену заборгованість за кредитними договорами, тобто ними не було виконане зобов`язання, Банк мав право відступити своє право вимоги за цими договорами ТОВ «Кредитні ініціативи»

Та обставина, що суди відмовляли ТОВ «Кредитні ініціативи» в реалізації їх права на заміну сторони виконавчого провадження не може бути підставою для визнання укладеного договору відступлення права вимоги недійсним, оскільки суд перевіряє правомірність правочину на час його укладення, і це не може пов`язуватись із наслідками реалізації новим кредитором своїх прав на отримання заборгованості.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що питання про належне чи неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором кредиту, право вимоги за яким передавалося за оспорюваний договором, підлягає дослідженню у межах спору про стягнення заборгованості та не впливає на правомірність та дійсність договору про відступлення права вимоги.

Доводи апелянтів про те, що на момент укладення договору відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року був неналежний суб`єктний склад договору та його предмет не знайшли свого підтвердження. Тому, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази про те, що скаржниками було виконано рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2012 року та від 24 жовтня 2012 року.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції правомірно дослідив і дав оцінку наданим позивачем доказам і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке постановлено з дотриманням норм процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання договорів відступлення права вимоги в частині недійсними залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді: