Дата документу 07.09.2022
Справа № 334/1090/22
Провадження № 2/334/1840/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року Ленінськийрайонний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

за участю секретаря Півень М.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позові зазначив, що 04.04.2018р. у м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-2121, реєстраційний № НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля ВАЗ-21043, реєстраційний № НОМЕР_2 , який належить ТОВ Запорізька незалежна телерадіокомпанія «ТВ-5», під керуванням ОСОБА_5

05.04.2018р. за фактом вказаної ДТП було відкрите кримінальне провадження №0001156 за ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 9-472 від 26.07.2018р. дії ОСОБА_4 під час руху не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку водій повинен переконатися, що це не буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Відповідач мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортну пригоду, однак, грубо порушивши вимоги п. 10.1. Правил дорожнього руху України допустив виїзд автомобіля на смугу зустрічного руху та подальше зіткнення.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ-21043, реєстраційний № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 936 М від20.07.2018р., а саме: закритий уламковий перелом плечової кістки в верхній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів.

ОСОБА_1 був госпіталізований до відділення травматології Комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» м. Запоріжжя, де знаходився на лікуванні у період з 04.04.2018р. по 05.04.2018р.

У період з 05.04.2018р. по 24.04.2018р. Позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Запорізькій обласній клінічній лікарні, де 11.04.2018р. його було прооперовано. Період лікування Позивача включав в себе комплекс медичних препаратів, загальна вартість яких склала 20 235,56 грн.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2021р. по справі 334/5668/18 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 400 неоподаткованих мінімумів з позбавленням права керування транспортним засобом строком 1 рік, стягнуто з відповідача на користь TOB «ЗНТРК «ТВ-5» матеріальну шкоду в розмірі 38 784,75 грн., стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн., матеріальну шкоду в розмірі 20 146,44 грн.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 09.02.2022р. вказаний вирок скасовано, відповідача звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності, цивільні позови позивача та ТОВ «ЗНТРК «ТВ-5» залишені без розгляду, роз`яснено право звернутися із позовом у порядку цивільного судочинства.

Крім того, внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_4 позивачеві було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 60 000,00 грн.Розмір та наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує фізичними і душевними стражданнями, наслідками заподіяних тілесних ушкоджень, що призвели до необхідності операційного втручання, а також переживаннями, пережити ним у зв`язку із вчиненням шкоди здоров`ю. В момент дорожньо-транспортної пригоди позивач переніс значний фізичний біль, пережив сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, страху за своє здоров`я. У подальшому позивач переніс операцію, був змушений проходити стаціонарне та амбулаторне лікування, більше двох місяців не міг вільно підняти руку, не мігспокійно сидіти та лежати. Дотепер продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичного болю, рухові функції руки після дорожньо-транспортної пригоди повністю не відновилися, позивач позбувся на все життя можливості вільно займатися такими видами спорту як теніс, волейбол, баскетбол та інше.Моральні та душевні страждання позивача також пов`язані з порушенням нормального життєвого укладу та тимчасовою відірваністю від активного соціального життя; з негативними переживаннями та спогадами; відчуттям фізичного болю та важкістю виконання повсякденних обов`язків; фіксованістю уваги на проблемі одужання та реабілітації; побоюванням щодо майбутнього стану здоров`я; з неможливістю протягом тривалого часу майже 4 роки (судовий розгляд справи № 334/5668/18 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 cm. 286 КК України відбувався з 2018р. по 2022р.) отримати грошову компенсацію за понесені матеріальні витрати на лікування та моральну шкоду.

Внаслідок інфляційних процесів в Україні у період з 2018р. по 2022р., первісно заявлена сума моральної шкоди до відповідача у розмірі 30 000,00 грн. знецінилась, Позивачем було витрачено багато зусиль та особистого часу для явки до суду у 22 судові засідання, які призначалися протягом судового розгляду справи.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 20 235,56 грн. та моральну шкоду у сумі 60 000,00 грн.та судовий збір у розмірі 992,40 гри.

29.04.2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

10.08.2022 року представник відповідача адвокат Кравченко Я.І надала відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позову повному обсязі. У відзиві зазначила, що ОСОБА_4 є неналежним відповідачем, щодо вимоги відшкодування матеріальної шкоди, оскільки згідно з полюсом про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності у разі настання страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування , зокрема за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого та його майну, на суму завданих збитків, але не більше встановленого в договорі ліміту страхової суми- 200 000 грн. -за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, 100 000 грн. заподіяну майну. Щодо моральної шкоди у сумі 60 000 грн. зазначила, що сума є необґрунтованою та не підтвердженою доказами. Також просила врахувати майновий стан відповідача, що він є пенсіонером, інвалідом 3 групи, проживає разом з дружиною та малолітньою донькою, та він має онкологічне захворювання. Також просила не стягувати з відповідача судовий збір у сумі 992 грн.

В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у письмовому відзиві на позов.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши надані докази та проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що 04.04.2018р. у м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-2121, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля ВАЗ-21043, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ТОВ Запорізька незалежна телерадіокомпанія «ТВ-5», під керуванням ОСОБА_5 .

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 9-472 від 26.07.2018р. дії ОСОБА_4 під час руху не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, знаходяться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортну пригоду, шляхом виконання вимог п.10.1 ПДР України.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ-21043, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 936 М від20.07.2018р., а саме: закритий уламковий перелом плечової кістки в верхній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів.

ОСОБА_1 був госпіталізований до відділення травматології Комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» м. Запоріжжя, де знаходився на лікуванні у період з 04.04.2018р. по 05.04.2018р.

У період з 05.04.2018р. по 24.04.2018р. ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Запорізькій обласній клінічній лікарні, де 11.04.2018р. його було прооперовано. Період лікування позивача включав в себе комплекс медичних препаратів, загальна вартість яких склала 20 235,56 грн.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2021р. по справі 334/5668/18 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 400 неоподаткованих мінімумів, що становить 68000 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом строком 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь TOB «ЗНТРК «ТВ-5» матеріальну шкоду в розмірі 38 784,75 грн., та на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 30 000.00 грн., матеріальну шкоду в розмірі 20 146,44 грн.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 09.02.2022р. вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2021р. скасовано. Звільнено ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Цивільні позови ОСОБА_6 та ТОВ «ЗНТРК «ТВ-5» залишені без розгляду.

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що станом на 04.04.2018 року цивільна відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «Київський страховий Дім». Так, 25.04.2017 року ОСОБА_4 уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів з ПрАТ «Київський страховий Дім», що підтверджується полісом № АК/3578570, строк дії якого до 25.04.2018 року включно. Страхова сума за вказаним договором становить на одного потерпілого 200 000,0 грн. за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого, 100 000,0 грн за шкоду заподіяну майну потерпілого. Забезпечений транспортний засіб ВАЗ-212140, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів,механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

В даному випадку має місце страховий випадок, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля ВАЗ-2121, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 .

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Положеннями ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно достатті 1194 ЦК Україниособа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином у випадку, якщо особа, яка винна у заподіянні шкоди внаслідок ДТП, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, то у потерпілої сторони виникає право звернення про стягнення лише суми відшкодування, яка перевищує розмір страхового відшкодування.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц зазначено, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що «…Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, ПрАТ «Київський страховий Дім» на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Потерпілий реалізує право на отримання відшкодування шляхом звернення з позовом до страховика, в якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Суд приходить до висновку, що позивач повинен був звертатися з вимогами про відшкодування майнової шкоди до страхової компанії. Разом з тим, позивач з позовними вимогами до ПрАТ «Київський страховий Дім» не звертався. Існування обставин, за яких у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування не встановлено. Враховуючи, що страхової суми, передбаченої страховим полісом достатньо для повного відшкодування потерпілому матеріальної шкоди у сумі 20 235,56 грн., спричиненої ДТП, тому відсутні передбачені Законом підстави для стягнення суми розміру спричиненої ОСОБА_1 матеріальної шкоди із відповідача ОСОБА_4 , оскільки єдиною умовою стягнення із особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність на користь особи, якій спричинено матеріальну шкоду суми розміру цієї шкоди є недостатність страхової виплати (страхового відшкодування) за для повного відшкодування.

Що стосується стягнення на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У п.5 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» зазначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач моральну шкоду обґрунтовує фізичними і душевними стражданнями, наслідками заподіяних тілесних ушкоджень, що призвели до необхідності операційного втручання, а також переживаннями, пережити ним у зв`язку із вчиненням шкоди здоров`ю. В момент дорожньо-транспортної пригоди позивач переніс значний фізичний біль, пережив сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, страху за своє здоров`я. У подальшому позивач переніс операцію, був змушений проходити стаціонарне та амбулаторне лікування, більше двох місяців не міг вільно підняти руку, не міг спокійно сидіти та лежати. Дотепер продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичного болю, рухові функції руки після дорожньо-транспортної пригоди повністю не відновилися, позивач позбувся на все життя можливості вільно займатися такими видами спорту як теніс, волейбол, баскетбол та інше. Моральні та душевні страждання позивача також пов`язані з порушенням нормального життєвого укладу та тимчасовою відірваністю від активного соціального життя; з негативними переживаннями та спогадами; відчуттям фізичного болю та важкістю виконання повсякденних обов`язків; фіксованістю уваги на проблемі одужання та реабілітації; побоюванням щодо майбутнього стану здоров`я; з неможливістю протягом тривалого часу майже 4 роки отримати грошову компенсацію за понесені матеріальні витрати на лікування та моральну шкоду.

Враховуючи фактичні обставини справи та негативні наслідки, які настали для позивача внаслідок ДТП, характер та обсяг фізичних страждань потерпілого в наслідок заподіяних тілесних ушкоджень, необхідності операційного втручання, що привело до змін його способу та ритму життя, морально-психологічного хвилювання у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 30 000,0 грн.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,у розмірі 30 000 грн. (тридцять тисяч гривень).

В іншій частині позовних вимог - відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено 16.09.2022.

Суддя: Баруліна Т. Є.