Справа № 504/3664/20
Провадження № 2/504/523/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2022смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенко В.К.,

секретаря Завади Ю.А., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням з правом реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, яким просить суд визнати за нею право користування житловим приміщенням в житловому будинку АДРЕСА_1 , з право реєстрації за вказаною адресою.

На обгрунтування свого позову заявниця вказує, що їй належала квартира АДРЕСА_2 .

Вказану квартиру вона подарувала своїй доньці ОСОБА_3 .

Донька померла.

У заявниці залишилась єдина рідна людина- відповідачка ОСОБА_2 , яка є онукою заявниці.

Як стверджує заявниця, ОСОБА_2 просила заявницю знятись з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3 , і зареєструватись у квартирі АДРЕСА_4 яка належала ОСОБА_3

ОСОБА_2 обіцяла доглядати заявницю, і тому заявниця має продати обидві квартири, а гроші віддати на будівництво будинку у с. Красносілка.

Заявниця вказує, що прийняла умови відповідачки, продала обидві квартири, а гроші віддала відповідачці на будівництво приватного будинку у с. Красносілка Одеського району Одеської області.

Як стверджує заявниця після будівництва будинку відповідача почала чинити перешкоди заявниці у проживанні у вказаному будинку, відмовляє у реєстрації заявниці у будинку.

Тому, заявниця звернулась до суду за захистом свого права.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, тривалий час не приймає поштової кореспонденції за місцем свого проживання, хоча обізнана про існування справи у суді.

У судове засідання позивач не з`явилась, просила провести його у свою відсутність.

Заявниця просила в порядку ст. 84 ЦПК України витребувати інвентарні справи на квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_4 ; витребувати інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_4 .

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.12.2020 року дане клопотання залишено без задоволення, оскільки перебуває за межами предмета доказування по даній справі, оскільки предметом є право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Крім того, в порядку підготовки справи до судового розгляду судом ухвалою від 21.12.2020 року задоволено клопотання заявниці про виклик свідків, викликано для допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , попереджено свідків про кримінальну відповідальність за надання суду неправдивих свідчень або за відмову від надання свідчень з не передбачених законом підстав.

Судом роз`яснено право сторін просити суд забезпечити той чи інший доказ, який сторона не має можливості подати самостійно, в тому числі призначити ту чи іншу необхідну судову експертизу.

Клопотань про забезпечення доказів від сторін не надійшло.

Свідки у судове засідання заявницею не забезпечені.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що підстав для задоволення позову не має.

Зокрема, суд виходить з наступного:

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України)

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 5-7 ст. 81 ЦПК України).

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. ч. 1-2 ст. 83 ЦПК України).

Суд звертає увагу на те, що позивач як особа, яка вважає, що її право порушено самостійно визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги.

Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений на суд.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже суд оцінює докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Суд вважає, що заявниця не надала жодного доказу на обгрунтування свого позову.

Жодна обставина не підтверджена належними та допустимим доказами.

Кожне твердження заявниці є непідтвердженим матеріальними доказами, а рішення суду не може грунтуватись на припущеннях.

Отже суд не має правових підстав для задоволення цього позову.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 76, 81, 83, 258-260, 353 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням з правом реєстрації, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.К. Барвенко