Провадження №2/523/1624/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі :

головуючої судді Середи І.В.,

за участі секретаря Щербан О.Д.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідачки - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа Приморська державна нотаріальна контора у м.Одесі, про визнання договору дарування удаваним, визнання укладеним договір купівлі-продажу, визнання об`єктом правом спільної сумісної власності та визнання права власності на майно в рівних частинах ,

В С Т А Н О В И В:

06.10.2020 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору дарування 11/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , укладеного 23.10.2017 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Лебідь О.В., удаваним, про визнання договору купівлі-продажу 11/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладеним 23.10.2017 р.; про визнання 11/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та визнання за ними право власності на 11/50 часток вказаного домоволодіння в рівних частинах за кожним, а саме по 11/100 часток.

09.11.2020 р. провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

17.02.2021 р. до суду надійшов відзив відповідачки ОСОБА_4 на позов, за змістом якого вона просила відмовити в його задоволенні та зазначила, що вона є власником нерухомого майна розірвавши шлюб позивач намагається весь час впливати на її життя. В будинку позивач не проживає.Між нею та ОСОБА_5 дійсно було укладено договір дарування. Позивач не є стороною договору та не має відношення до складеної розписки, однак була викрадена в неї позивачем під час розірвання шлюбу. Розписка не є підтвердженням договору купівлі-продажу.

13.04.2021 р. задоволено клопотання позивача застосовано захід забезпечення позову та накладено арешт на 11/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1 .

09.06.2021 р. до участі у справі в якості співвідповідача залучений ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову вказуючи на його безпідставність та необгрунтованість.

Раніше в судовому засідання позивач ОСОБА_3 зазначив, що між ним та дружиною була домовленість, що потім буде вирішено питання про поділ майна. Вони не могли оформити відразу договір купівлі-продажу спірного майна через те, що не було дозволу інших співвласників будинку. Грошові кошти за вартість вказаної частини будинку передавалися ним безпосередньо власнику ОСОБА_5 про що продавець склав розписку.

Відповідач ОСОБА_5 під час явки в засіданні позов визнав, та зазначив, що він не є родичем і не знайомий зі сторонами, йому терміново потрібні були гроші на лікування тітки, а так як з його сусідами співвласниками будинку стосунки були складні, йому не давали підключитися до газопроводу, водопостачання, він вирішив, що швидше буде оформити договір дарування. Він знав, що позивач з відповідачкою є подружжям, домовленості на продаж та ціну велися з ними обома. Під час складення договору були присутні він, його дружина, позивач та відповідачка. Позивач запропонував оформити договір на ім`я дружини відповідачки. Гроші давав позивач готівкою, а він складав розписку на отримання грошей на ім`я ОСОБА_6 . Ціна ним була зменшена через відсутність газу та опалення.

Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

14 вересня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1219, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 14 вересня 2014 року (а.с.25).

Оскільки стосунки між сторонами погіршилися і сім`я фактично розпалася, то рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 липня 2020 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано (а.с.7).

Під час шлюбу для поліпшення житлових умов сторони отримали в дар на підставі договору дарування від 16 березня 2015 року в рівних частках кожен 206/1000 (двісті шість тисячних) часток квартири АДРЕСА_2 , яка в цілому складалася з п`яти кімнат, загальною площею 91,5 кв.м., у тому числі житловою площею 63,6 кв.м. Даний договір був посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округ Штогріною О.І. та зареєстрований в реєстрі за №320 (а.с.8-10).

Також, 27 квітня 2016 року сторони отримали у дар у рівних частках кожному 151/1000 (сто п`ятдесят одну тисячну) частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , квартира АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , яка в цілому складається із п`яти кімнат загальною площею 91,5 кв.м., у тому числі житловою площею 63,6 кв.м, на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пилипенко Н.А., зареєстрованого в реєстрі за №410 (а.с.14-15).

Фактично дані частки квартир були придбані сторонами за кошти подружжя, що підтверджується розпискою ОСОБА_7 про отримання від ОСОБА_4 7300 дол. США за продану комунальну квартиру по АДРЕСА_6 від 16.03.2015 року (а.с.13) та розпискою ОСОБА_8 про отримання від ОСОБА_3 5000 дол. США за продану нею 151/1000 частку комунальної квартири по АДРЕСА_6 від 27.04.2016 року (а.с.17).

27.09.2017 року сторони продали вищевказану 151/1000 частку квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , проте покупець виявив бажання оформити правочин договором дарування. Даний договір був посвідчений державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Назарчук Н.М. та зареєстрований в реєстрі №5-1925 (а.с.18-19).

23 жовтня 2017 року укладено договір дарування між ОСОБА_5 (дарувальник) та ОСОБА_4 (обдарована), за яким у дар ОСОБА_4 переходить 11/50 (одинадцять/ п`ятидесятих) часток домоволодіння АДРЕСА_1 , яке в цілому складається із житлового будинку повністю літ. «В» - житловою площею 29,9 кв.м.; 11/50 - огорожі №1-5; 11/50 мостіння. Даний договір посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Лебідь О.В. та зареєстрованоий в реєстрі за №3-1028 (а.с.20-21).

В дійсності між сторонами 23 жовтня 2017 року був укладений правочин з купівлі-продажу 11/50 (одинадцять/п`ятдесятих) часток домоволодіння АДРЕСА_1 , на підтвердження чого ОСОБА_4 передала відповідну суму коштів, а ОСОБА_5 прийняв їх і зобов`язався до 24 жовтня 2017 року звільнити квартиру, на підтвердження чого написав відповідну розписку (а.с.24).

ОСОБА_5 в судовому засіданні також підтвердив про отримання ним коштів від вартості частини домоволодіння, як було вказано в розписці 20500 доларів США.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено судам, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. Па відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Удавані правочини вчиняються з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді мали на увазі (ч. 1 ст. 235 ЦК). Отже, в такому випадку завжди має місце укладення двох правочинів: 1) реального правочину, вчиненого з метою створити певні юридичні наслідки; 2) правочину, вчиненого для приховання реального правочину.

Удаваний правочин завжди нікчемний і сам по собі жодних юридичних наслідків не породжує. Сторони, здійснюючи удаваний правочин, приховують іншу юридичну дію, іншу мету, яку вони мали насправді на увазі (наприклад, правочин видачі довіреності на автомобіль з правом його продажу може приховувати правочин купівлі-продажу цього автомобіля).

Реальний (прихований) правочин може бути дійсним або недійсним. Якщо правочин, який сторони насправді вчинили, відповідає вимогам закону, відносини сторін регулюються правилами, що його стосуються. Якщо ж правочин, який сторони насправді вчинили, суперечить законодавству, суд виносить рішення про визнання недійсним цього правочину із застосуванням наслідків, передбачених для недійсності правочинів такого типу.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Договір, що встановлює обов`язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору дарування та з`ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Отже, слід визнати договір дарування 11/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , укладений 23.10.2017 р. між ОСОБА_5 (дарувальник) та ОСОБА_4 (обдарована), посвідчений приватним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Лебідь О.В., за реєстровим номером 483 удаваним, а замість нього укладеним 23.10.2017 року договір купівлі-продажу 11/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Отже, придбані 11/50 (одинадцять/ п`ятидесятих) часток домоволодіння АДРЕСА_1 , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки були набуті за час шлюбу між сторонами.

Відповідно до ч.І ст. 70 СК України, виходячи із рівності часток чоловіка і дружини, слід визнати право власності на 11/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , в рівних частках кожному, що складає 11/100 часток за кожним .

Керуючись ст.ст. 12,13,76-81,258-259,263,265,268,273,353,355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати договір дарування 11/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , укладений 23.10.2017 р. між ОСОБА_5 (дарувальник) та ОСОБА_4 (обдарована), посвідчений приватним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Лебідь О.В. , за реєстровим номером 483 -удаваним.

Визнати укладеним 23.10.2017 р. договір купівлі-продажу 11/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець).

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 11/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на 11/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1 в рівних частинах за кожним, а саме по 11/100 часток.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 07.10.2022 р.

Суддя