Справа №443/1762/20
Провадження №2/443/125/22
УХВАЛА

іменем України

20 вересня 2022 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ходорівської міської ради про визнання недійсним акта про право приватної власності на земельну ділянку,

встановив:

Суть справи.

Позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ходорівської міської ради про визнання недійсним акта про право приватної власності на земельну ділянку надійшла до суду 25.11.2020.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2020 автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Павліва А.І. для цього судового провадження.

Провадження у справі відкрито 01.02.2021.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, повторно у нього не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення розгляду справи не подали.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник відповідачки подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Представник відповідача Ходорівської міської ради у судове засідання не з`явився, однак у поданому до суду відзиві просить справу розглядати за його відсутності.

З огляду на вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, беручи до уваги викладені обставини, доходить висновку, що позов підлягає залишенню без розгляду виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом здійснювався виклик сторони позивачки у судові засідання 22.03.2022, 17.05.2022, 30.06.2022, 23.08.2022 та 20.09.2022, шляхом скерування судових повісток позивачці на зазначену нею у позовній заяві адресу місця проживання, а представнику позивачки на вказану ним електронну адресу, однак позивачка та її представник у судові засіданні у визначені судом дати та час не з`явилися (Т.1 а.с.241, Т.2 а.с.5, 7, 19, 22, 25, 31, 36, 42, 45, 50).

Нормативно-правові акти, якими керувався суд.

При вирішенні питання залишення позову без розгляду суд керувався нормами Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Так, згідно з приписами частиною 4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом частини 1 статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до положень частини 3 статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Нормою частини 2 статті 210 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Суд, зважаючи на вимоги частини 4 статті 10 ЦПК України, враховує прецедентні рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» (Osman v. The United Kingdom) від 28.10.98 та «Креуз проти Польщі» (Case of Kreuz v. Poland) від 19.06.2001, у яких ЄСПЛ дійшов висновку, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Якщо в законі визначено порядок учинення певних дій, такий порядок у силу вимог вітчизняного законодавства повинен дисциплінувати осіб, котрі звертаються до суду, та не допускати входження процесу в безладний рух, оскільки право на суд не є абсолютним.

Також, суд зазначає, що передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989.

У справі «Каракуця проти України» (Karakutsya v. Ukraine) Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Зважаючи на положення частини 4 статті 263 ЦПК України, суд враховує правові висновки Верховного Суду, зроблені 07 травня 2018 року у справі №553/3688/16-ц, 22 травня 2019 року у справі №310/12817/13, 21 вересня 2020 року у справі справа №658/1141/18, 28 жовтня 2021 року у справі №465/6555/16-ц, за змістом яких закон надає право суду залишати позов без розгляду у випадку повторної неявки позивача в судове засідання незалежно від причин його неявки, наявності чи відсутності поважних причин для такого, якщо він був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду справи.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків.

Суд звертає увагу на те, що позивачка та її представник повторно не з`явилися у судове засідання та не повідомили про причини неявки, клопотань процесуального характеру до суду не подали, а відтак з огляду на приписи частини 2 статті 223 ЦПК України, суд не знаходить правових підстав для відкладення розгляду справи та повторного виклику сторін, оскільки це призведе до безпідставного затягування розгляду справи, а відтак до порушення розумних строків її розгляду. Крім цього, суд зауважує, що позивачка та її представник були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, однак клопотань про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення розгляду справи не подали.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що наявні обґрунтовані підстави для залишення позову без розгляду.

Керуючись статтями 10, 12, 131, 210, 247, 257, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив:

Судове засідання у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ходорівської міської ради про визнання недійсним акта про право приватної власності на земельну ділянку проводити без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ходорівської міської ради про визнання недійсним акта про право приватної власності на земельну ділянку залишити без розгляду на підставі повторної неявки позивачки у судове засідання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Головуючий суддя А.І. Павлів