МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2022 р. Справа №370/1555/22

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Тандира О.В., при секретарі Прокопчук О.О., при розгляді у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду в смт Макарів Макарівського району Київської області справу за позовом

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника адвоката Корнієнка Андрія Андрійовича, заінтересована особа - Макарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України,

в с т а н о в и в:

Заявники, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі свого представника, адвоката Корнієнка А.А., звернулись до суду з заявою, вказавши заінтересованою особою Макарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просили встановити факт народження дитини чоловічої статті - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь АР Крим, Україна, у матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, та батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України. Також просили допустити рішення суду до негайного виконання.

В обґрунтування заявлених вимог заявники посилались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , який народився в м. Сімферополь АР Крим, де і було видане відповідне свідоцтво про народження дитини. Оскільки, державні органи на території України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, змушені звернутись до суду з вказаною заявою. Встановлення факту народження заявникам необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України.

Ухвалою суду від 12.10.2022 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини прийнято до розгляду та відкрити провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 13.10.2022 року, яке було відкладено на 17.10.2022 року.

В судове засідання 17.10.2022 року заявники не з`явились, їх адвокат Корнієнко А.А. в позовній заяві (а.с.3) просив слухати справу у його та заявників відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Згідно поданого листа заінтересована особа просила слухати справу у відсутності її представника, проти заявлених вимог не заперечувала (а.с.21), у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи суд встановив на ступні факти та відповідні їм правовідносини.

Заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України (ID - карта) НОМЕР_1 , виданого 21.09.2021 року, орган, що видав - 6510 (а.с.6-7).

Заявник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України (ID - карта) НОМЕР_2 , виданого 27.08.2021 року, орган, що видав - 6510 (а.с.8-9).

Згідно Виписки із історії родів стаціонарного хворого №1724 ГБУЗ РК «Сімферопольський клінічний пологовий будинок №1» від 05.06.2022 року (а.с.10-11), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поступила 01.06.2022 року, виписана 05.06.2022 року, народила ІНФОРМАЦІЯ_1 о 13 год. 25 хв. Дитину чоловічої статі.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 04.09.2021 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, зареєстрували шлюб 04.09.2021 року, актовий запис №348; прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка « ОСОБА_2 », дружини « ОСОБА_1 » (а.с.12).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 07.06.2022 року Бахчісарайським районним відділом ЗАЦС Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим (а.с.13), ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №3, місце народження м. Сімферополь, Республіка Крим, Російська Федерація; в графі «батько» заначено « ОСОБА_2 », в графі «мати» зазначена « ОСОБА_1 ».

Оскільки, державні органи на території України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, заявники змушені були звернутись до суду з вказаною заявою.

Встановлення факту народження заявникам необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України.

Відповідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно ч.1 ст.317ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими з 20 лютого 2014 року.

Згідно ч.1 ст.3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України; 4) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1, 2 і 3 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Статтею 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст.18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави - учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Згідно ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно до ч.1, ч. 3 та ч. 4 ст.144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків.

Ім`я дитини визначається за згодою батьків, по батькові дитини визначається за іменем батька (ч.1 ст. 146 та ч.1 ст. 147 СК України).

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Статтею 13 ЗУ «Про реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5 (далі - Правила), за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника.

Державну реєстрацію народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводить відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження такого рішення в паперовій формі або будь-який відділ державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абзацами п`ятим, шостим пункту 3 глави 1 розділу II цих Правил.

У разі встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України підставою для внесення відомостей про батька дитини є відповідне рішення суду, яким встановлені такі дані.

В практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republicof Moldova and Russia, 23.02.2016), ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. The Republicof Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку що заява обґрунтована і підлягає задоволенню - судом встановлено факт народження дитини чоловічої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Сімферополь, Республіка Крим, Україна, відомості про матір - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, відомості про батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 247, 265, 268, 293, 315, 317, 319, 354-355 ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника адвоката Корнієнка Андрія Андрійовича, заінтересована особа - Макарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт народження дитини чоловічої статті - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим, Україна, у матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, та батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.273 ЦПК України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження особи.

Повний текст рішення складено та підписано 17.10.2022 року.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Макарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),, адреса: 08001, смт Макарів Макарівського району Київської області, вул. Димитрія Ростовського, 27; електронна адреса -

Суддя О.В. Тандир