Номер провадження 2/756/220/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участю секретаря - Мушкетик І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» Алієва Гусейна Азіза Огли, третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про захист права власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 у листопада 2019 року через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до АТ «Укрсоцбанк», Державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» Алієва Гусейна Азіза Огли, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» Алієва Гусейна Азіза Огли про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.12.2018, індексний номер 44662982, згідно з яким здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК», а також просив скасувати запис про право власності № 29495320 від 12.12.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, внесений на підставі рішення державного реєстратора КП «Світоч» Алієва Гусейна Азіза Огли про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.12.2018, індексний номер 44662982.

На підтвердження своїх вимог позивач зазначив, що 14 березня 2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та ним було укладено Іпотечний договір № 014-581-ЗЖ, згідно умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за Договором кредиту № 014-581-КЖ від 14 березня 2008 року, нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,8 кв. м.

Проте, державним реєстратором КП «Світоч» Алієвим Гусейном Азізом Огли 17.12.2018 право власності на вказану вище квартиру було зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк» на підставі Договору іпотеки (запис про право власності № 29495320 від 12.12.2018).

Позивач вважає, що реєстрація права власності за АТ «Укрсоцбанк» на предмет іпотеки відбулась незаконно без дозволу органу опіки та піклування, оскільки станом на дату проведення оспорюваної державної реєстрації у квартирі постійно проживали та були зареєстровані неповнолітні діти позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Окрім того, ОСОБА_1 додає, що жодних вимог про усунення порушення основного зобов`язання, зазначених державним реєстратором як підставу для реєстрації права власності на спірну квартиру, він, як законний власник нерухомого майна, від АТ «Укрсоцбанк» не отримував.

Сторони погодили, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання виключно на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому ст. 37 Законом України «Про іпотеку». Такий договір між позивачем та AT «Укрсоцбанк» не було укладено, а відтак позивач згоди на відчуження спірної квартири не надавав.

Також позивач звертає увагу суду, що за наслідками прийнятого державним реєстратором рішення про проведення державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за відповідним застереженням в іпотечному договорі, фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, не зважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Додатково ОСОБА_1 зауважує, що відповідачем не було надано державному реєстратору звіту про оцінку предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У той же час на спірне нерухоме майно 24.04.2018 було накладено арешт, у зв`язку з чим державним реєстратором були порушені вимоги ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За вказаним позовом ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12.11.2019 відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

02 грудня 2019 року представником відповідача АТ «Укрсоцбанк» подано відзив, у якому останній у задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки станом на дату укладення Іпотечного договору № 014-581-ЗЖ діти позивача у спірній квартирі не були зареєстровані, оскільки ще навіть не народилися. Вимоги про усунення порушення основного зобов`язання надсилалися іпотекодавцю завчасно належним чином за адресою предмета іпотеки, а також за адресою місця проживання позивача, що вказана у іпотечному договорі. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя між сторонам укладено у формі іпотечного застереження. Дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не розповсюджується на спірну квартиру, оскільки вона не використовується як місце постійного проживання позичальника.

Ухвалою від 25 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», Державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» Алієва Гусейна Азіза Огли, третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про захист права власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності залучено по справі замість відповідача Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (ідентифікаційний код 23494714, адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100).

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, що вказані у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача АТ «Альфа-Банк» у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі з тих підстав, що вказані у відзиві.

Відповідач державний реєстратор КП «Світоч» Алієв Гусейн Азіз Огли у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

14 березня 2008 року між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та позивачем було укладено Іпотечний договір № 014-581-ЗЖ, згідно умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за Договором кредиту № 014-581-КЖ від 14 березня 2008 року, нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,8 кв. м.

На підставі вказаного Договору іпотеки (запис про право власності № 29495320 від 12.12.2018) державним реєстратором КП «Світоч» Алієвим Гусейном Азізом Огли 17.12.2018 право власності на вказану вище квартиру було зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк».

Відповідно до п. 1.6. Іпотечного договору іпотекодавець гарантує, що на предмет іпотеки не існує прав та вимог інших осіб, в тому числі тих, що не зареєстровані встановленому законом порядку.

Згідно із п. 2.1.5 Іпотечного договору без письмової згоди іпотекодержателя, що оформлюється додатковою угодою до цього договору, іпотекодавець гарантує не відчужувати предмет іпотеки, також не передавати його в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується у розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім`ї власника житла на користування приміщенням у разі передання його в іпотеку.

Як вбачається з вищенаведеного під час укладення Іпотечного договору № 014-581-ЗЖ від 14.03.2008 у квартирі, що є предметом іпотеки, не були зареєстровані діти позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вони народилися вже після укладення такого договору, тому дозвіл органу опіки та піклування для відчуження квартири не був потрібний.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на

З матеріалів реєстраційної справи № 000 судом встановлено, що письмову вимогу про усунення порушення умов кредитного договору з наслідками звернення стягнення іпотечного майна АТ «Укрсоцбанк» було направлено позивачу на адресу іпотечного майна ( АДРЕСА_2 ), а також на адресу місця проживання позивача ( АДРЕСА_3 ). Обидві письмові вимоги позивачем отримано особисто 11.09.2018, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення відправлення.

Відповідно до п. 4.1 Іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із п. 4.5 Іпотечного договору іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: 4.5.3 - шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Відтак, в п. 4.5.3 Іпотечного договору між сторонами погоджено та укладено іпотечне застереження, яке прирівнюється до Договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Сторони, підписавши іпотечний договір, обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору і не передбачили можливості обов`язкового укладання окремого договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції на час укладення Іпотечного договору) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» вказано, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

На виконання вищевказаних процесуальних норм позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів того, що оспорюваний предмет іпотеки використовується ним як місце постійного проживання, а у власності позивача не знаходиться інше нерухоме житлове майно, чим не доведено, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності вбачається, що 24.04.2018 до відповідного державного реєстру внесено запис № 29495971, відповідно до якого спірна квартира обтяжена арештом нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника від 23.04.2018 у виконавчому провадженні № 47362340 Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м. Києві.

Проте, суд звертає увагу сторін, що обтяження предмета іпотеки за АТ «Укрсоцбанк» на підставі Іпотечного договору зареєстроване раніше (14.03.2018), ніж арешт на підставі постанови державного виконавця (24.04.2018), у зв`язку з чим АТ «Укрсоцбанк» має найвищий пріоритет на задоволення своїх вимог перед іншими обтяжувачами згідно черговості.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17 доходить висновку, що заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно в разі задоволення позову. Іпотека або арешт нерухомого майна, що накладається виконавцем у межах виконавчого провадження, мають ту ж саму мету. Тому іпотека або арешт, що зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно раніше, мають вищий пріоритет, ніж заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, які були зареєстровані пізніше.

У цьому разі заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, не є перешкодою для реалізації майна, а покупець такого майна набуває право власності на нього вільним від зазначених обтяжень. Якщо ж майно не буде реалізоване, а іпотека буде припинена або буде знятий арешт, накладений виконавцем (зокрема, у випадку повного виконання боржником свого обов`язку), то заборона відчуження або арешт майна, накладені судом, і надалі виконуватимуть функцію забезпечення позову.

Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши всі надані письмові докази по справі, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що правомірним є рішення державного реєстратора КП «Світоч» Алієва Гусейна Азіза Огли про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.12.2018, індексний номер 44662982, згідно з яким здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК», а відтак у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного та ст. 203, 215, 628, 629 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч. 1, 2, 3 ст. 35-37 Закону України «Про іпотеку», керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 263, 269 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 04 жовтня 2022 року.

Суддя, - Белоконна І.В.