ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1319/22Головуючий у 1-й інстанції Марціцка І.Б.
Провадження № 22-ц/817/820/22 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Шевчук Г.М.

Суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

за участі секретаря - Романська К.М.

та сторін представниця ОСОБА_1 - адвокат Степанова О.В, представника ДВС Герелевич О. М., представника ОСОБА_2 - адвоката Кметика Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №606/1319/22 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Кметика Ярослава Степановича на ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 серпня 2022 року у справі за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про примусове проникнення до житла ОСОБА_2 за участю виконавця Гулька І.В., -

В С Т А Н О В И В:

05.08.2022 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про примусове проникнення до житла ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою примусового виконання провадження № 68912674 з примусового виконання виконавчого листа № 607/1662/21 від 28 квітня 2022 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про відібрання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_2 та повернути її для проживання разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Зі змісту подання слідує, що 03 травня 2022 року головним державним виконавцем Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі за заявою відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа № 607/1662/21 від 28 квітня 2022 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про відібрання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 . Постановою заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) від 20.07.2022 року передано вказане виконавче провадження до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ). Постанову про відкриття виконавчого провадження направлено на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Відповідно до довідки Микулинецької селищної ради № 28 від 26.05.2022 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

17 травня 2022 року державним виконавцем складено акт про те, що провести виконавчі дії щодо відібрання дитини не вдалось, оскільки вхідні ворота були зачинені, боржник та дитина на території не виявлені. Аналогічний акт було складено 01 червня 2022 року. У зв`язку з невиконанням рішення суду 09.06.2022 року державним виконавцем направлено повідомлення до поліції про внесення відомостей в ЄРДР про кримінальне правопорушення за ознаками ч.1 ст. 382 КК України відносно ОСОБА_2 .

В матеріалах провадження є заява боржника, в якій останній повідомляє, що його фактичне проживання разом з сином по АДРЕСА_3 . Перевіряючи вказану інформацію був складений акт державного виконавця Здолбунівського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області від 29.06.2022 року, відповідно до якого боржник ОСОБА_2 та його син не проживають та ніколи не проживали за вказаною адресою.

Ухвалою Теребовлянського районного суду від 12.07.2022 року оголошено розшук боржника ОСОБА_2 та його сина ОСОБА_3 03 серпня 2022 року державним виконавцем складено акт державного виконавця про те, що боржник ОСОБА_2 знаходився в приміщенні відділу поліції № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП, виконати рішення щодо відібрання дитини відмовився, вказати місцеперебування дитини відмовився. Також складено акт про те, що провести виконавчі дії щодо відібрання дитини за адресою АДРЕСА_1 не вдалось, оскільки вхідна брама зачинена на колодку, потрапити на подвір`я не можливо. Так як рішення суду виконати не можливо, оскільки неможливо потрапити у житло боржника ОСОБА_2 для проведення виконавчих дій щодо відібрання дитини, тому виконавець просить задоволити клопотання.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 серпня 2022 року подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про примусове проникнення до житла ОСОБА_2 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення задоволено.

Надано дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_2 адвокат Кметик Я.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні подання старшого державного виконавця відмовити.

Зокрема зазначає, що власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , що підтверджується договором купівлі продажу даного будинку. За вказаною адресою він дійсно проживав до переїзду його малолітнього сина ОСОБА_3 за фактичним місцем проживання у АДРЕСА_3 .

Вказує, що про факт його проживання за зазначеною адресою було відомо і Теребовлянському відділу державної виконавчої служби, оскільки звертався туди із відповідною заявою до якої долучив договір оренди житла, в якому він проживає по даний час. Належним чином про відкриття виконавчого провадження він не повідомлявся, постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження не отримував.

Також зазначає, що 3 серпня 2022 року до нього зателефонував працівник Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 та попросив з`явитися до відділу поліції, оскільки ОСОБА_2 знаходиться у розшуку. Того ж дня він прибув до відділку разом з сином. Однак щоб не травмувати дитину знаходженням у відділку працівник поліції ОСОБА_5 сфотографував його та дозволив відвести до автомобіля, яким їх підвезли. Вказує, що у відділку поліції він надав пояснення, що його син поїхав до місця свого проживання АДРЕСА_3 , однак працівники відділу ДВС з невідомих йому причин поїхали в с. Струсів, де склали Акт про їх відсутність у даному помешканні.

Представник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 серпня 2022 року залишити без змін.

Зазначає, що державним виконавцем були здійснені усі можливі виконавчі дії щодо виконання ОСОБА_2 рішення суду. Було неодноразово здійснено виїзд за адресою проживання та реєстрації ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , однак ворота у будинку закриті та ніхто не відчиняє, про що було складено відповідні Акти. Вказує, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду, у зв`язку з чим відносно боржника двічі 18 травня та 1 червня 2022 року було винесено постанови про накладення штрафу у розмірі 1700 та 3400 грн. відповідно. Крім того, відносно ОСОБА_2 9 червня 2022 року відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст. 382 КК України у зв`язку зі злісним ухиленням від виконання рішення суду.

Також зазначає, що за вказаною ОСОБА_2 у його заяві від 07 червня 2022 року на ім`я начальника Теребовлянського відділу ДВС, адресою у м. Здолбунів по вул. Шевченка, 101-В Рівненької області, де він нібито проживає, було здійснено виїзд працівників ДВС, однак за даною адресою двері ніхто не відчинив, а зі слів сусідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 там не проживають, про що було складено відповідний Акт від 29 червня 2022 року.

Крім того зазначений ОСОБА_2 в апеляційній скарзі індекс 48127 відповідає населеному пункту с. Струсів, що спростовує доводи апелянта про його дійсне місце проживання.

Також вказує, що оскільки ОСОБА_2 звертався до ДВС з заявою про його місце проживання у АДРЕСА_3 , а тому йому було відомо про відкриття виконавчого провадження №687912674.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.

Представник ОСОБА_1 та представник ДВС заперечили щодо задоволення апеляційної скарги та просили залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, оскільки вважають її законною та обґрунтованою.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 травня 2022 року головним державним виконавцем Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі за заявою відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа № 607/1662/21 від 28 квітня 2022 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про відібрання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_2 . Та повернути її для проживання разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_4 . Постановою заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) від 20.07.2022 року передано вказане виконавче провадження до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №304327671 від 06.07.2022, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки Микулинецької селищної ради № 784 від 23.05.2022 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Постанову про відкриття виконавчого провадження направлено на адресу сторін виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією.

17 травня 2022 року державним виконавцем складено акт про те, що провести виконавчі дії щодо відібрання дитини за адресою АДРЕСА_1 не вдалось, оскільки вхідні ворота були зачинені, боржник та дитина на території не виявлені. Аналогічний акт було складено 01 червня 2022 року.

ОСОБА_2 письмовою заявою від 07 червня 2022 року повідомлено державну виконавчу службу, що він разом з сином проживають за адресою АДРЕСА_3 .

09 червня 2022 року державним виконавцем направлено повідомлення до поліції про внесення відомостей в ЄРДР про кримінальне правопорушення за ознаками ч.1 ст. 382 КК України відносно ОСОБА_2 .

Перевіряючи вказану інформацію був складений акт державного виконавця Здолбунівського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області від 29.06.2022 року, відповідно до якого боржник ОСОБА_2 та його син не проживають та ніколи не проживали за адресою АДРЕСА_3 . Акт складено на підставі пояснень сусідів. Крім того, як слідує з письмової заяви ОСОБА_1 02 липня 2022 року вона зі своїм батьком та адвокатом повторно виїхали в м. Здолбунів, щоб перевірити чи проживає там ОСОБА_2 .. Біля будинку по АДРЕСА_3 перебував молодий чоловік, на запитання чи поживає в будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповів, що не проживають, сусіди повідомили, що ніколи їх не бачили.

Ухвалою Теребовлянського районного суду від 12.07.2022 року оголошено розшук боржника ОСОБА_2 та його сина ОСОБА_3

09 червня 2022 року державним виконавцем направлено повідомлення до поліції про внесення відомостей в ЄРДР про кримінальне правопорушення за ознаками ч.1 ст. 382 КК України відносно ОСОБА_2

03 серпня 2022 року державним виконавцем складено акт державного виконавця про те, що боржник ОСОБА_2 знаходився в приміщенні відділу поліції № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП, виконати рішення щодо відібрання дитини відмовився, вказати місцеперебування дитини відмовився. Також складено акт про те, що провести виконавчі дії щодо відібрання дитини за адресою АДРЕСА_1 не вдалось, оскільки вхідна брама зачинена на колодку, потрапити на подвір`я не можливо.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження №68912674 з примусового виконання виконавчого листа №607/1662/21 від 28.04.2022, виданого Тернопільським міськрайонним судом про «Відібрати неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від батька ОСОБА_2 та повернути її для проживання разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 ».

Теребовлянським відділом ДВС на зазначену у виконавчому листі №607/1662/21 від 28.04.2022 адресу АДРЕСА_1 , де ОСОБА_2 зареєстрований згідно з даних довідки Микулинецької селищної ради від 26 травня 2022 року, направлявся лист з постановою про відкриття виконавчого провадження від 03 травня 2022 року, який ОСОБА_2 не отримав.

В ході здійснення вказаного виконавчого провадження, державним виконавцем було здійснено виїзди за адресою АДРЕСА_1 , однак, згідно зі складеними державним виконавцем Актами від 17 травня та 1 червня 2022 року, провести виконавчі дії щодо відібрання дитини не вдалось, оскільки вхідні ворота були зачинені, боржник та дитина на території не виявлені.

07 червня 2022 року ОСОБА_2 письмовою заявою повідомив державну виконавчу службу, що він разом з сином проживають за адресою АДРЕСА_3 .

Перевіряючи вказану інформацію державний виконавець Здолбунівського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області прибув за вказаною адресою разом з ОСОБА_1 та її представниками, однак двері ніхто не відчинив, і букдь-яких ознак проживання проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виявлено, у зв`язку з чим був складений акт від 29.06.2022 року. Крім того, згідно з поясненням сусідів боржник ОСОБА_2 та його син не проживають та ніколи не проживали за адресою АДРЕСА_3 . Також, як слідує з письмової заяви ОСОБА_1 02 липня 2022 року вона зі своїм батьком та адвокатом повторно виїхали в м. Здолбунів, щоб перевірити чи проживає там ОСОБА_2 .. Біля будинку по АДРЕСА_3 перебував молодий чоловік, на запитання чи поживає в будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповів, що не проживають, сусіди повідомили, що ніколи їх не бачили.

03 серпня 2022 року ОСОБА_2 з`явився в приміщенні відділу поліції № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП, однак виконати рішення щодо відібрання дитини відмовився, вказати місцеперебування дитини також відмовився, про що державним виконавцем складено акт від 3 серпня 2022 року.

Аналізуючи зазначені вище обставини справи, а також наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 достовірно відомо про наявність виконавчого провадження №68912674 з примусового виконання виконавчого листа №607/1662/21 від 28.04.2022, виданого Тернопільським міськрайонним судом, яке він умисно та свідомо не виконує, враховуючи також і те, що боржник особисто подав до відділу ДВС заяву про зміну місця проживання, а також з`явився до відділку поліції.

Про умисне невиконання рішення суду також свідчить і той факт, що ОСОБА_2 було належним чином відомом про результат рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 квітня 2022 року про відібрання у нього дитини та яке за його апеляційною скаргою залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 15 липня 2022 року, зобов`язаний виконати рішення в силу приписів статті 129 Конституції України і жодних перешкод для цього не мав.

Отже, установивши, що ОСОБА_2 ухиляється від добровільного виконання остаточного судового рішення щодо відібрання дитини, без проникнення до житла, в якому зареєстрований боржник, примусово виконати таке рішення не можливо, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення подання державного виконавця.

Доводи боржника про те, що будинок за адресою АДРЕСА_1 належить не йому, а тому у виконавця немає повноважень здійснювати примусове проникнення, не можуть бути прийняті судом, оскільки у виконавчому листі №607/1662/21 від 28.04.2022, виданого Тернопільським міськрайонним судом міститься інформація щодо адреси боржника, і виконання виконавчих листів є обов`язком державного виконавця у відповідності до вимог ЗУ Про виконавче провадження.

Що стосується посилання апелянта на постанову ВС/КЦС №554/13475/15-ц від 31.07.2019, то висновки зроблені у цій постанові не підлягають застосуванню, оскільки фактичні обставини зазначеної справи та справи, що переглядається, є відмінними.

Задовольняючи подання державного виконавця на примусове проникнення до житла, з метою виконання рішення суду про відібрання дитини в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №607/1662/21 від 28.04.2022, суд першої інстанції виходив із того, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення суду без примусового проникнення до майна, проте це не дало результатів. Крім того, встановлено, що боржник належно не виконує своїх обвовязків та ухиляється від виконання рішення суду.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки він є законним, обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Стаття 28 Закону України «Про виконавче провадження» регулює порядок надсилання документів виконавчого провадження.

У частині першій зазначеної статті визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Враховуючи викладене, колегії суддів вважає, що згідно з правилами частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_2 був належно повідомленим про початок примусового виконання судового рішення, оскільки йому надіслано копію постанови про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 17 лютого 2021 року у справі № 161/16789/19 (провадження № 61-2931св20), від 18 травня 2021 року у справі № 2-1028/11 (провадження № 61-3706св21) та від 10 листопада 2021 року у справі № 2-5232/09 (провадження № 61-3888св20).

У справі, що переглядається, боржник був належним чином обізнаний про наявність рішення суду, яке набрало законної сили. З огляду на досліджені судом матеріали справи та обставини, підстав вважати, що ОСОБА_2 не було відомо про відкрите виконавче провадження у колегії суддів немає, при тому, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження надіслана йому рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому листі, та він вважається таким, що повідомлений про початок примусового виконання певного рішення.

Згідно статті 1 «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Колегія суду вважає, що суд першої інстанції належним чином перевірив питання необхідності проникати до квартири боржника для виконання судового рішення , встановив неможливість його виконання без вказаного заходу з огляду на те, що іншого майна у боржника не встановлено.

З огляду на викладене, дозвіл на примусове проникнення до житла боржника було надано судом першої інстанції правомірно, тому оскаржувана ухвала про задоволення подання відповідає матеріалам справи та вимогам ст.ст. 260, 263 ЦПК України, вона постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, й відповідно до вимог статті 375 ЦПК не підлягає скасуванню.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Кметика Ярослава Степановича залишити без задоволення.

Ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 21 вересня 2022 року.

Головуюча: Г. М. Шевчук

Судді: Б. О. Гірський

М. В. Хома