Справа № 466/3632/21 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/1348/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Іванової О.О.

без участі сторін, розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Гардіан», третьої особи ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», третьої особи ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 28 серпня 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Ford Mondeo, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та автомобілем Opel VectraC, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2020 року у справі №466/6916/20 третю особу визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Про настання страхового випадку було повідомлено відповідача.

На замовлення страховика було складено Аварійний сертифікат № 80-D/74/3 від 28 серпня 2020 року, яким встановлено вартість відновлюваного ремонту з урахуванням зносу без ПДВ в розмірі 16 948,80 грн.

22 грудня 2020 року вищезазначені кошти, були перераховані на його рахунок.

Зазначав, що ним були понесені значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, що стверджено висновком експертного товарознавчого дослідження, а саме сума збитку становить 56 766,23 грн.

Водночас, згідно акту виконаних робіт від 08 грудня 2020 року позивач поніс витрати на ремонт пошкодженого автомобіля Opel Vectra у розмірі 62 410 грн.

З урахуванням вищенаведеного просив стягнути відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 45 461 грн. 20 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03 травня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспотної пригоди , в розмірі 39 817 грн. 43 коп.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржило ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан».

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскільки на момент розгляду справи ТЗ «()pel Vectra- р.н. НОМЕР_2 був відремонтованим, розмір збитку, що зазнав Позивач, мав визначатись на підставі розрахункових документів (чеки, квитанції тошо), які свідчать про розмір реально понесених витрат, а не на підставі автотоварознавчого дослідження, яке є лише орієнтовною оцінкою витрат. В свою чергу, в основу рішення по справі № 466/3632/2 і судом першої інстанції було покладено саме Висновок № 162/20. що є порушенням ч 2 ст 78 ЦПК України

Вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що ОСОБА_1 , здійснивши відновлювальний ремонт ТЗ «Ореl Vectra»- р.н. НОМЕР_3 не надав жодного доказу розміру понесених ним витрат

На думку скаржника, вказані обставини свідчать про недоведеність позовних вимог, а отже і про відсутність правових підстав для їх задоволення

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення. Яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 08 вересня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 23 вересня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 28 серпня 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ford Mondeo, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , та автомобілем Opel Vectra C, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП автомобіль позивача, Opel Vectra С, отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

На день настання пригоди транспортний засіб Opel VectraC, номерний знак НОМЕР_2 , був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АР/4544285 терміном дії з 20 червня 2020 року по 19 червня 2021 року, виданим Товариством з додатковою відповідальністю «СК «Гардіан».

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2020 року у справі №466/6916/20 третю особу визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до Аварійного сертифікату № 80-D/74/3, складеного відповідачем на основі протоколу огляду транспортного засобу від 28 серпня 2020 року, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням зносу без ПДВ становить 16 948,8 грн.

22 грудня 2020 року вищезазначені кошти, були перераховані на рахунок позивача, що підтверджується платіжним дорученням № 6323 від 22 грудня 2020 року.

Згідно Висновку № 162/20 експертного товарознавчого дослідження вартість відновлюваного ремонту автомобіля Opel Vectra станом на момент його огляду становить 124 132,91 грн., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Opel Vectra у цінах станом на момент огляду 09 листопада 2020 року становить з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого автомобіля 56 766, 23 грн.

Згідно акту виконаних робіт від 08 грудня 2020 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля OpelVectra становить 62 410 грн. 00 коп.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до пункту 34. 2. ст. 34 «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до п. 34. 4. Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до п. 16 Положення - на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат.

Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлюються Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів Затвердженою Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092

Відповідно до пункту 1. 3., вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачений законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно з п. 1. 4. Методики, вона застосовується, в тому числі, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження транспортного засобу , визначення вартості його відновлювального ремонту.

Відповідно до пункту 4.3 Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку транспортного засобу . За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки. Такий звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що правові висновки щодо цього питання викладені у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 922/4013/17, від 03 липня 2019 року у справі № 910/12722/18.

Позивач не погоджувався із розміром виплаченого страхового відшкодування, посилаючись, зокрема, на те, що така оцінка за замовленням страховика була проведена аварійним комісаром, який фактично транспортний засіб не оглядав.

Відповідно до п. 5. 1. Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який призначив експертизу , у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Згідно пункту 59 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, звіт про оцінку майна підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Законодавством можуть бути встановлені додаткові вимоги до оформлення висновку про вартість об`єкта оцінки.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що визначити матеріальний збиток чи вартість транспортного засобу без його огляду може лише експерт, який складає висновок. Тобто вимоги абз. 2 пункту 5.1. не поширюються на аварійного комісара, який склав Аварійний сертифікат.

Пунктом 5.5. Методики встановлено, що під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Аварійний сертифікат № 80-0/74/3 від 12 вересня 2020 року складено на підставі Протоколу огляду транспортного засобу від 28 серпня 2020 року, однак у протоколі відсутні відомості про особу, яка його склала, та осіб, які були присутні під час огляду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Аварійний сертифікат № 80-0/74/3 від 12 вересня 2020 року складено з порушенням абз.2 п.5 Методики, а тому такий суд не може брати до уваги на підтвердження факту присутності аварійного комісара під час здійснення огляду.

Окрім того, відповідно до пункту 4. 4. Методики у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається, зокрема, така інформація: повне найменування суб`єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності; інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання; дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом); відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки; відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки, перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка.

Аварійний сертифікат № 80-0/74/3 від 12 вересня 2020 року складено з порушенням вимог Методики щодо змісту акту з огляду на наступне:

- аварійний сертифікат не містить обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з усунення пошкоджень чи інших способів урахування дефектів, а також відсутня інформація, яка обґрунтовує встановлену вартість ремонтно-відновлювальних робіт;

- в Аварійному сертифікаті аварійний комісар зазначає, що проводить дослідження на основі матеріалів, наданих замовником, не уточняючи при цьому, що це за матеріали, а також не вказує на перелік додатків, що є невід`ємною частиною цього акту;

- аварійний сертифікат не містить відомостей про місцезнаходження та телефон особи, яка склала цей акт. Стосовно інформації про час та місце проведення огляду, то в самому Аварійному сертифікаті зазначена дата проведення дослідження, проте не зазначено місце його проведення та присутніх осіб;

- аварійний сертифікат не містить застереження про те, що він складений без попереднього особистого огляду транспортного засобу аварійним комісаром.

Відповідно до підпункту «д», «є» п. 5. 4. Методики, для виконання оцінки власник транспортного засобу на вимогу оцінювача (експерта) повинен надати такі документи:

д) замовлення-наряд на виконання ремонтно-відновлювальних робіт на спеціалізованій станції технічного обслуговування; чек на придбання складників КТЗ;

є) рахунок на проведення ремонтних робіт зі спеціалізованої станції технічного обслуговування, дані дефектування діагностики тощо.

Виходячи зі змісту Аварійного сертифіката, зазначені документи аварійному комісару не надавалася.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За вказаних обставин, Аварійний сертифікат № 80-Ц/74/3 від 12 вересня 2020 року судом першої інстанції обґрунтовано не визнано належним, допустимим та достатнім доказом дійсного розміру матеріальних збитків, завданих позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно ст. З Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент настання страхового випадку), обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №910/9396/17, від 06 липня 2018 року у справі №924/675/17, від 25 липня 2018 року у справі №922/4013/17.

Згідно акту виконаних робіт від 08 грудня 2020 року позивач поніс витрати на ремонт пошкодженого автомобіля Opel Vectra у розмірі 62 410,00 грн.

Як вбачається з Висновку № 162/20 експертного товарознавчого дослідження вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Opel Vectra у цінах станом на момент огляду 09 листопада 2020 року з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством становить 56 766, 23 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Висновок складений з дотриманням вимог Методики та вказує на дійсні витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Оскільки страховик вже здійснив страхове відшкодування вартості відновлюваного ремонту з урахуванням зносу без ПДВ в розмірі 16 948, 8 грн., то стягненню підлягає сума у розмірі 39 817,43 грн.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21.01.1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».

Зважаючи на вказане колегія суддів вважає за можливе в цілому схвалити мотиви суду першої інстанції щодо розгляду усіх позовних вимог, викладені в оскаржуваному рішенні, вважаючи такі належними та відповідними до встановлених обставин, що мають значення та вимог закону, без додаткового дублювання.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколоти Т.І.