Справа № 167/338/22
Номер провадження 2/167/226/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Требика В.Б.,

з участю:

секретаря судового засідання Артюха В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

До суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 (далі будинок АДРЕСА_1 ), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , після смерті якого залишилось спадкове майно, до складу якого входить, зокрема будинок АДРЕСА_1 . Заповіту ОСОБА_2 не складав, інших спадкоємців немає. Дружина спадкодавця ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини. ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви і частково оформила свої спадкові права. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на будинок АДРЕСА_1 позивач звернулася до Рожищенської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на це майно. Оскільки ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити свої спадкові права на вказаний будинок з надвірними будівлями і спорудами, тому вимушена звертатися до суду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява від голови Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про розгляд справи у відсутності їх представника, проти позовних вимог не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які наявні в матеріалах справи, дійшов таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК).

Копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 підтверджено, що батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії спадкової справи № 1, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , вбачається, що 10 січня 2008 року ОСОБА_1 звернулась у Рожищенську державну нотаріальну контору Волинської області із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 . Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Топільненської сільської ради від 9 січня 2008 року № 1 заповіт від ОСОБА_2 в сільській раді не посвідчувався. Спадкодавець до дня смерті проживав разом із дружиною ОСОБА_5 . Згідно із копією заяви від 9 січня 2008 року (зареєстроване в реєстрі за № 3) дружина ОСОБА_5 відмовилася від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 . Копією свідоцтва про право на спадщину за законом

від 19 травня 2008 року (зареєстроване в реєстрі за № 754) стверджено, що ОСОБА_1 видано свідоцтво на спадкове майно померлого ОСОБА_2 земельну частку (пай).

Нормою ч. 1 ст. 1268 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Положеннями ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ч. 1 ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Отже, позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом після померлого ОСОБА_2 , а ОСОБА_5 відмовилася від прийняття такої спадщини, про що свідчать подані ними у встановлений цивільним законодавством строк відповідні заяви нотаріусу.

Даних про інших спадкоємців першої черги, що у встановленому законом порядку прийняли спадщину після ОСОБА_2 , до суду не подано.

Відповідно до ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Постановою державного нотаріуса Рожищенської державної нотаріальної контори від 17 червня 2022 року № 250/02-31 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно.

За таких обставин, ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спірне нерухоме майно.

Витягом з погосподарської книги, сформованої виконавчим комітетом Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області 2 червня 2022 року № 133, значиться про те, що згідно з особовим рахунком № НОМЕР_4 будинок із надвірними будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 (рік побудови - 1967, загальна площа 63 м2) .

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня

2013 року, визнаються дійсними за однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого

2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом.

Тобто, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З огляду на наведене, судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Згідно з копією технічного паспорта на будинок на

АДРЕСА_1 (виготовленого 27 червня 2022 року) загальна площа приміщень будинку складає 62,6 м2.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1 , загальна площа приміщень якого складає 62,6 м2 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 4, 10, 12, 27, 77, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, загальною площею 62,6 м2, 1967 року побудови, з надвірними будівлями і спорудами, що розташований на АДРЕСА_1 , набуте в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області у користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ).

Відповідач: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області (місцезнаходження: Волинська область, м. Рожище, вул. Незалежності, 60, ідентифікаційний код юридичної особи 04333268).

Суддя: В.Б. Требик