Справа № 473/5932/13-ц Головуюча суду першої інстанції Старжинська О. Є.
Провадження № 22-ц/812/712/22 Доповідач апеляційного суду Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 вересня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Ямкової О. О.,

суддів: Колосовського С. Ю., Локтіонової О. В.,

із секретарем судового засідання: Стрілець К. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

яка подана від його імені адвокаткою Вуїв Оксаною Вікторівною,

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 березня 2022 року, в якій усунуто описку ухвалою того ж суду від 28 березня 2022 року, постановлену під головуванням судді Старжинської О. Є. в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області о 9 годині 30 хвилині зі складанням її повного тексту, по справі

за скаргою

ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

Сазонова Дмитра Костянтиновича

(далі головного держвиконавця Сазонова Д. К.)

про визнання дій з оцінки вартості майна неправомірними

та зобов`язання виконати певні дії,

У С Т А Н О В И В:

15 листопада 2021 року ОСОБА_2 через свою представницю подав до суду скаргу на дії головного державного виконавця Сазонова Д. К., яку обґрунтовував наступним.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, ухваленим 30 жовтня 2014 року, з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 570 500 грн, інфляційні втрати в сумі 69 601 грн, три відсотка річних в сумі 12 097,73 грн, проценти за користування чужими коштами в сумі 27 480 грн та судові витрати в сумі 3441 грн.

На підставі вказаного рішення суду відкрито виконавче провадження, під час якого державним виконавцем проведено опис майна та накладено арешт на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 .

2 червня 2021 року суб`єктом оціночної діяльності складено звіт про оцінку зазначеного приміщення, згідно з яким його ринкова вартість визначена в 1 308 370, 00 грн. В той же час він, як боржник, належним чином не був повідомлений про початок процедури та проведення оцінки майна, так як проживає за межами території України. Сама оцінка, на його переконання, здійснена з порушенням законодавства. Незважаючи на це, 24 вересня 2021 року проведені електронні торги, під час яких ОСОБА_4 придбав приміщення за початковою ціною майна у сумі 1 112 114,50 грн.

Посилаючись на вищенаведене, ОСОБА_2 через свою представницю просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазонова Д. К. щодо визначення вартості нерухомого майна по АДРЕСА_1 , та зобов`язати його провести повторну ринкову оцінку цього майна, а також визнати недійсними результати оцінки від 2 червня 2021 року, проведеної суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Южтрансінвест» у межах виконавчого провадження №56605466 на підставі постанови виконавця від 18 травня 2021 року.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 листопада 2021 року, якою скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду, скасована на підставі постанови Миколаївського апеляційного суду від 19 січня 2022 року, а справа повернута до суду першої інстанції для продовження розгляду.

8 грудня 2021 року ОСОБА_2 через свою представницю подав уточнену скаргу, у якій просив суд поновити йому строк на подачу скарги на дії головного державного виконавця.

На скаргу головним державним виконавцем подано відзив, у якому вимоги боржника вважав такими, що не підлягають задоволенню, оскільки ним пропущено строк на подачу скарги без поважних причин. Зазначав, що виконання судового рішення триває декілька років, протягом яких уся кореспонденція в межах виконавчого провадження надсилалася за останнім зареєстрованим місцем проживання боржника ОСОБА_1 в Україні та знаходження його майна, а також за місцем знаходження його представників. Порушень при проведені оцінки майна та торгів допущено не було.

До суду надані копії матеріалів виконавчого провадження.

15 лютого 2022 року адвокаткою Вуїв О. В., яка діє в інтересах боржника, до суду надано клопотання про витребування матеріалів виконавчого провадження, та призначення судової оціночно-будівельної експертизи щодо оцінки проданого майна.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 березня 2022 року у задоволенні клопотань адвокатки боржника відмовлено.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 березня 2022 року, в якій усунута описка за ухвалою того ж суду від 28 березня 2022 року, ОСОБА_5 відмовлено у поновлені строку на звернення до суду зі скаргою, а скарга на дії головного державного виконавця залишена без розгляду.

Суд першої інстанції виходив із того, що заявник пропустив строк звернення до суду із скаргою, оскільки ОСОБА_2 достеменно знав про наявність виконавчого провадження та вчинення державним виконавцем з 2016 року дій, які направлені на оцінку та реалізацію майна, оскаржував їх через своїх представників, але змінивши місце мешкання не повідомив про нього державного виконавця та, будучи обізнаним про реалізацію майна, здійснює усі дії, спрямовані на перешкоджання виконанню судового рішення.

Не погодившись з ухвалами суду, ОСОБА_2 через свою представницю подав апеляційні скарги, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив ухвали суду про відмову у призначені експертизи та поновленні строку із залишення скарги на дії державного виконавця без розгляду скасувати, а справу направити до суду для продовження розгляду.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 4 липня 2022 року апеляційну скаргу на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 березня 2022 року про відмову у призначені експертизи повернуто боржнику ОСОБА_2 , як таку, що не підлягає апеляційному оскарженню. За апеляційною скаргою на ухвалу того ж суду від 15 березня 2022 року про відмову у поновленні строку на подачу скарги відкрито апеляційне провадження.

Обґрунтовуючи скаргу на ухвалу суду про відмову у поновленні строку на подачу скарги на дії державного виконавця, ОСОБА_2 вказував, що декілька років не проживає на території України. Його представницею у відповідної заяві зазначалося про необхідність направлення повідомлень за адресою у Республіці Туреччина. Про те, що було здійснено оцінку, належного йому майна, та його продаж він дізнався від свого представника, який за дорученням 3 листопада 2021 року ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.

У межах строку, визначеного законодавством, він звернувся зі скаргою на дії державного виконавця.

Головним державним виконавцем на подану апеляційну скаргу направлено відзив, у якому він вважав доводи скарги безпідставними, а судове рішення, яке оскаржується, таким, що ухвалене у відповідності до норм процесуального права.

Учасники справи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З огляду на те, що явка в судове засідання є правом сторони, справа в суді апеляційної інстанції була переглянута без участі сторін.

Заслухавши доповідача у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 а стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 570 500 грн, інфляційні втрати в сумі 69601 грн, три відсотка річних в сумі 12 097,73 грн, проценти за користування чужими коштами в сумі 27 480 грн та судові витрати в сумі 3441 грн.

У порядку примусового виконання рішення суду суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Южтрансінвест» 2 червня 2021 року складено висновок про те, що ринкова вартість комплексу будівель та споруд по АДРЕСА_1 становить 1 308 370 грн.

24 червня 2021 року головним державним виконавцем Сазоновим Д. К. складено повідомлення про оцінку вказаного майна, яке направлено ОСОБА_2 на відомі адреси його проживання та знаходження майна на території України: по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

Поштові повідомлення з зазначених адрес були повернуті державному виконавцю у зв`язку з закінченням терміну зберігання та відсутністю адресата.

24 вересня 2021 року комплекс будівель та споруд по АДРЕСА_1 був проданий на торгах за 1 112 114,50 грн.

6 жовтня 2021 року головним державним виконавцем Сазоновим Д. К. складено акт про проведені електронні торги, з якого випливає, що переможцем торгів визнано ОСОБА_4 .

Разом з тим, з заяв представниці ОСОБА_6 поданих до державної виконавчої служби у квітні та серпні 2019 року вбачається, що адвокатка попереджала органи державної виконавчої служби України про зміну її клієнтом місця проживання з України на Республіку Туреччина.

29 жовтня 2021 року ОСОБА_2 , перебуваючи на території Республіки Туреччини, додатково склав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_7 бути його представником з усіх питань, у тому числі в органах державної виконавчої служби України.

3 листопада 2021 року вказаний представник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу за договором позики.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частини 1 статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до частини 2 статті 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Норми статей 123, 124, 126 ЦПК України передбачають, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами частини 5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі" (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява №39199/98, п. 62), "Воловік проти України" від 6 грудня 2007 року, заява №15123/03.

Проаналізувавши викладене, та з урахуванням наявності у матеріалах виконавчого провадження заяви представниці боржника про його місце фактичного проживання, та відсутності даних про його повідомлення за цією адресою, вказаною у заяві адвокатки, а також відсутністю повідомлення його представниці або її відмови із зазначенням причин небажання отримати таке повідомлення, при одночасному ознайомленні з проведеної оцінкою лише у листопаді 2021 року, після якого боржником відразу подана скарга до суду, колегія суддів доходить переконання, що висновок місцевого суду про достовірну обізнаність боржника про початок процедури оцінки та складення звіту про оцінку майна, на підставі якого його реалізовано в межах виконавчого провадження, ґрунтується на припущеннях, та не має доказового підтвердження. Тому вважає цей висновок суду, як підставу для залишення скарги ОСОБА_8 без розгляду, помилковим.

Згідно з вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, серед іншого, є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Досліджені судом докази не підтверджують факту отримання боржником повідомлення державного виконавця про оцінку його майна від 24 червня 2021 року за місцем його проживання, а докази свідчать про те, що представник ОСОБА_1 ознайомився 3 листопада 2021 року та подав скаргу 15 листопада 2021 року, що згідно з вимогами статті 124 ЦПК України є поданням скарги у належний строк. Такі факти встановлені Миколаївським апеляційним судом та викладені ним при першому перегляді в апеляційному порядку ухвали місцевого суду про залишення скарги на дії виконавця без розгляду у своєї постанові від 19 січня 2022 року, але безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції при постановлені ухвали від 15 березня 2022 року.

За такого оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до районного суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від його мені представницею ОСОБА_9 , задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 березня 2022 року, в якій усунуто описку ухвалою того ж суду від 28 березня 2022 року, скасувати, а справу направити до цього суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді С. Ю. Колосовський

О. В. Локтіонова