Номер провадження: 22-ц/813/6121/22
Справа № 522/6708/19
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Дочірнього підприємства «Дирекція Верстатобуд», ОСОБА_1 про визнання недійсними та визнання припиненими договорів, визнання недійсним та визнання припиненим акту, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Шенцевої О.П. 13 травня 2019 року у м. Одеса, -

встановила:

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_3 , Дочірнього підприємства «Дирекція Верстатобуд», ОСОБА_1 про визнання недійсними та визнання припиненими Договору №5/2/73р резервування приміщення - квартири АДРЕСА_1 від 20 грудня 2006 року, Договору №5/2/73 купівлі-продажу цінних паперів в процесі розміщення від 20 грудня 2006 року, про визнання недійсним та визнання припиненим Акту виконаних послуг від 20 грудня 2006 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та цивільну справу передати на розгляд іншому суду за вибором позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

На думку апелянта, даний спір є немайновим а тому, зважаючи на положення ч.1 ст.27 та ч.ч.10,15 ст.28 ЦПК України, даний позов має бути пред`явлений за вибором позивача за місцем проживання одного з відповідачів - фізичних осіб.

Сторони про розгляд справи на 06.09.2022 року були сповіщені належним чином. Заяв, клопотань від сторін по справі на адресу Одеського апеляційного суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_3 , Дочірнього підприємства «Дирекція Верстатобуд», ОСОБА_1 про визнання недійсними та визнання припиненими Договору №5/2/73р резервування приміщення - квартири АДРЕСА_1 від 20 грудня 2006 року, Договору №5/2/73 купівлі-продажу цінних паперів в процесі розміщення від 20 грудня 2006 року, про визнання недійсним та визнання припиненим Акту виконаних послуг ід 20 грудня 2006 року.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного місцевого загального суду.

Порядок визначення територіальної підсудності цивільних справ, закріплений в статтях 26-32 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких підсудність визначається за предметними і територіальними ознаками.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна, а саме: згідно частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта вартість якого є найвищою.

Як зазначено в постановах Верховного суду від 23.01.2018 року у справі № 460/4286/16-ц та від 16.05.2018 року у справі № 640/16548/16-ц до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених положень, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

З позовної заяви вбачається, що підставою звернення позивача до суду є визнання недійсним та визнання припиненим Договору №5/2/73р резервування приміщення - квартири АДРЕСА_1 від 20 грудня 2006 року.

Оскільки поданий ОСОБА_2 позов, як зазначалось вище, стосується визнання недійсним Договору резервування індивідуально визначеного (нерухомого) майна, тобто предметом спору є нерухоме майно - квартира, то цей позов повинен розглядатися за правилами виключної підсудності, встановленими частиною 1 статті 30 Цивільного процесуального кодексу України, а тому Приморським районним судом м. Одеси обґрунтовано прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 , та відкрито провадження у справі.

Вказане у повному обсязі спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що даний спір є немайновим а тому, зважаючи на положення ч.1 ст.27 та ч.ч.10,15 ст.28 ЦПК України, даний позов має бути пред`явлений за вибором позивача за місцем проживання одного з відповідачів - фізичних осіб.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2019 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 у порушенням вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, при подачі апеляційної скарги не сплатив судовий збір у розмірі 384,20 гривень, у зв`язку із чим вказана сума має бути стягнута з останнього при ухваленні даного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 384,20 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 21 вересня 2022 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе