Справа № 212/3677/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Ведяшкіної Ю.В.,

секретар судового засідання: Івашко А.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, цивільну справу № 212/3677/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання,-

встановив:

01.08. 2022 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до АТ "Криворізький залізорудний комбінат", в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 422500 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 03.05.2007 по 03.01.2012 року, тобто протягом 4 років 8 місяців, працював у шкідливих умовах підземним прохідником на ш. Леніна АТ "Кривбасзалізрудком". Внаслідок порушення відповідачем норм охорони праці, який не створив безпечних умов праці ним отримано професійне захворювання, а з 14.04.2022 року йому встановлена ІІІ група інвалідності з причини професійного захворювання із втратою працездатності 65%; визначено потребу у медикаментозному лікуванні, забезпечення виробами медичного призначення; протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, в умовах виробничого пилу, вібрації, переохолодження; тобто вважає, що з вини відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 422500 грн. ( 6500 грн. розмір мінімальної заробітної плати х 65 (% втрати працездатності).

02 серпня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

18 серпня 2022 року представник відповідач надав відзив, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову посилаючись на те, що позивач працював у шкідливих умовах не лише на шахті відповідача, але і на інших підприємствах, зокрема, в період часу: 26.10.1995 - 12.09.2000, 23.02.2004 - 27.04.2007, 05.01.2012 08.06.2021 прохідником ПрАТ «Суха Балка», тому вважає, що саме з вини ПрАТ «Суха Балка» позивач отримав професійне захворювання. Зазначив що позивач скористався одноразовим правом на відшкодування моральної шкоди, оскільки звертався із аналогічним позовом до ПрАТ «Суха Балка», який рішенням суду задоволено частково в розмірі 150000 грн., тому вважає що отриманий розмір відшкодування моральної шкоди покриває шкоду завдану йому втратою працездатності 65%, враховуючи одноразовість відшкодування такої шкоди.

Крім того зазначив, що через введення воєнного стану на території України, проведенням активних бойових дій у певних регіонах, виконання рішення суду є неможливим, оскільки основним споживачем АТ «Кривбасзалізрудком» є ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, яке знаходиться у фізичній та економічній блокаді в місті Маріуполь під загрозою знищення. На даний момент, якнайменш до закінчення воєнного стану відвантаження продукції АТ « Кривбасзалізрудком» основним покупцям призупинено, кошти від реалізації продукції не надходять, що істотно ускладнює виконання рішення суду. Невелику частину коштів від реалізації продукції, які підприємству вдається заробити та заощадити, АТ «Кривбасзалізрудком» направляє на першочергові витрати: податки та інших обов`язкові платежі, заробітну плату працівникам, сплату середнього заробітку працівникам, що виконують свій обов`язок в лавах ЗСУ та територіальної оборони. Також, Національним банком України було відкориговано правила щодо операцій в іноземній валюти внаслідок чого з 1 березня 2022 року уповноваженим установам заборонено здійснювати за дорученням клієнтів торгівлю валютними цінностями, що позбавляє відповідача можливості користуватися валютою, яка отримана від зовнішніх покупців. У зв`язку із наведеним просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

24.08.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача 4 роки 8 місяців, втратив своє здоров`я та працездатність, набув професійні захворювання в наслідок роботи тривалий час у шкідливих умовах. Підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, просив задовольнити в повному обсязі.

Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

При цьому клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, задоволенню не підлягає, оскільки представником відповідача таке клопотання не обґрунтовано, та не зазначено, які саме обставини (питання) він вважає за необхідне з`ясувати безпосередньо у позивача, які не можуть бути встановлені з інших жерел доказування, наявних в матеріалах справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 в період часу з 03.05.2007- 03.01.2012 працював підземним прохідником на ш. «ім. Леніна» ПАТ «Кривбасзалізорудком», тобто протягом 4 років 8 місяців працював на підприємстві відповідача у шкідливих умовах (а.с.13-15).

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААВ №130265 від 14.04.2022 року позивачу ОСОБА_1 первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності, з яких 30% радикулопатія, 20 % вібраційна хвороба та 15% хронічне обструктивне захворювання легень, з наступним переоглядом 01.04.2024 року, третю групу інвалідності, визначено потребу в санаторно-курортному лікуванні. (а.с. 10-11).

17 лютого 2022 року складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) ОСОБА_1 : радикулопатія попереково-крижова, вібраційна хвороба другої стадії, хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії. Причиною професійних захворювань в акті зазначено важкість праці, вібрація локальна, пил переважно фіброгенної дії.

Обставиною виникнення профзахворювань слугував профмаршрут з 26.10.1995 р. по 27.02.1996 р. на посаді гірника шахти «Ювілейна» РУ «Суха Балка»; з 27.02.1996 р. по 12.09.2000 р. на посаді електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»; з 23.02.2004 р. по 27.04.2007 р. на посаді гірника, прохідника шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»; з 03.05.2007 р. по 03.01.2012 р. на посаді прохідника шахти ім. Леніна ПАТ «Кривбасзалізрудком»; з 05.01.2012 р. по 08.06.2021 р. на посаді прохідника ШБУ ПрАТ «Суха Балка». (а.с. 15-19).

Зазначений Акт був складений на підставі інформаційної довідки про умови праці від 26.07.2021 року № 680/4.6-11, складеної Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області (а.с.25-36) в якій, в тому числі, наведені характеристики факторів виробничого середовища і трудового процесу за період роботи 03.05.2007 р. по 03.01.2012 р. на посаді прохідника.

18 травня 2022 року рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, та стягнуто з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 150000 грн. Зазначене рішення суду набрало законної сили 21.07.2022 року; яким встановлено, що ОСОБА_1 працював у ШБУ на ПрАТ «Суха Балка» у шкідливих умовах праці: з 26.10.1995 р. по 27.02.1996 р. на посаді гірника шахти «Ювілейна» РУ «Суха Балка»; з 27.02.1996 р. по 12.09.2000 р. на посаді електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»; з 23.02.2004 р. по 27.04.2007 р. на посаді гірника, прохідника шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»; з 05.01.2012 р. по 08.06.2021 р. на посаді прохідника ШБУ ПрАТ «Суха Балка».

З наведених обставин вбачається, що між сторонами в період часу з 03.05.2007 р. по 03.01.2012 р. існували трудові правовідносини, та професійні захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Ч. 4 ст. 43 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У ст. 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Ст. 4 Закону України «Про охорону праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3-5 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Конституційний Суд України у пункті 4.1 Рішення від 27 січня 2004 року у справі № 1-9/2004 за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні і фізичні страждання. Втрата працездатності, яка встановлена висновком медико-соціальною експертною комісією, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено.

Отже, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем, як роботодавцем, на якого покладається обов`язок забезпечувати безпечні і нешкідливі умови праці, права позивача на належні, безпечні і здорові умови праці, що полягало у виконанні робіт у небезпечних для здоров`я умовах, яке призвело до заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків, з причини отримання внаслідок наведених факторів професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності на 65% та встановлення ІІІ групи інвалідності, що вимагає постійного лікування, тобто суд вважає доведеним наявність моральної (немайнової) шкоди; доведеним обов`язок саме відповідача, як заподіювача такої шкоди по її відшкодуванню; доведеним наявність причинного зв`язку між шкодою і діями (бездіяльністю) відповідача та права позивача на відшкодування такої шкоди.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує заявлений позивачем розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, яку він оцінив в 422500 грн., наданий позивачем розрахунок наведеної суми, враховуючи період роботи позивача на підприємства відповідача, який становить 4 роки 8 місяців, характер отриманих позивачем професійних захворювань, відсоток втрати працездатності, який позивачу первинно встановлений у 65%, встановлення позивачу у зв`язку з наявністю наведеного професійного захворювання ІІІ групи інвалідності; тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, глибину фізичних та душевних страждань позивача за наведених обставин; враховуючи вимоги розумності і справедливості; враховуючи суму відшкодування, визначену рішенням суду від 18.05.2022 року, яким визначено відшкодування в розмірі 150 000 грн., за період роботи 17 років 6 місяців, тобто по 714,3 грн. на місяць, та враховуючи, що позивач пропрацював на підприємстві відповідача 4 роки 8 місяців (тобто 56 місяців х 714,3 грн. = 40 000 грн.).

Отже, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 40 000 грн.; в іншій частині позов задоволенню не підлягає за необґрунтованістю.

При цьому посилання представника відповідача на ту обставину, що підприємство на теперішній час, в силу обставин, що склалися, не має фінансової можливості відшкодувати моральну шкоду, суд сприймає критично, оскільки наведені обставини не можуть позбавити права позивача на відшкодування моральної шкоди; посилання представника відповідача на рішення суду від 18.05.2022 року, яким на його думку позивачу в повному обсязі відшкодовано моральну шкоду, суд визнає безпідставним, оскільки наведеним рішенням суду позивачу відшкодовано моральну шкоду іншим відповідачем, за інший період роботи позивача.

За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 400 гривень.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 6 - 13, 76-81, 89, 137-141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь держави судовій збір в розмірі 400 (чотириста) гривень.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат", , адреса: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, буд. 1-А.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна