ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м.Суми

Справа №573/746/20

Номер провадження 22-ц/816/781/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

позивач Приватне сільськогосподарське підприємство «Слобожанщина Агро»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа Путивльська міська рада Путивльського району Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 20 червня 2022 року в складі судді Терещенко О.І., постановленої в м. Білопілля,

в с т а н о в и в:

Звернувшись у червні 2022 року, року до суду із заявою про перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами, ОСОБА_3 просив суд скасувати рішення Білопільського районного суду Сумської області від 19.06.2020 року, ухвалене по справі № 573/746/20 у повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким відмовити Приватному сільськогосподарському підприємству «Слобожанщина Агро» в задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 19.06.2020 року по справі № 573/746/20 задоволено позов про визнання недійсним договору оренди землі. Вказує, що нововиявленою обставиною є факт того, що в Державному реєстрі земель відсутній запис про реєстрацію договору оренди позивача у відділі Держкомзему Білопільському районі. Вказує, що на момент розгляду справи позивачем не було надано йому оригінал чи копію договору оренди, який був би засвідчений у встановленому порядку, через що йому було неможливо довідатися чи був він зареєстрований в органі Держкомзему. Вказує, що позивач не є первісним орендарем земельної ділянки. Оскільки КСП «Слобожанщина Агро» не здійснило державну реєстрацію договору оренди землі, договір між позивачем та відповідачем чинності не набрав і відповідно, вказане сільськогосподарське підприємство не набуло право оренди за спірним договором. Вказує, що правочин відповідачів не порушує переважне право позивача на використання спірної земельної ділянки, а тому судом не може застосовуватися правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 року по справі № 6-605цс16 та від 23.11.2016 року по справі № 594/153/16-ц.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 20 червня 2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Слобожанщина Агро» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Путивльська міська рада Путивльського району Сумської області про визнання недійсним договору оренди землі відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження існування нововиявлених обставин, що свідчить про бажання відповідача у цій справі переглянути остаточне судове рішення на підставі доказів та обставин, які могли бути відомі під час ухвалення рішення у цій справі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Білопільського районного суду Сумської області від 20.06.2022 року, ухвалене у справі № 573/746/20в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами по даній справі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що 23.05.2022 року після спілкування з ОСОБА_4 , яка була позивачем по цивільній справі № 573/1970/21, а відповідачем було ПСП «Слобожанщина Агро», а предметом спору земельна ділянка, що була в користуванні відповідача, у нього виникли сумніви відносно того, чи був зареєстрований договір оренди позивача від 01.06.2012 року по справі № 573/746/20 у відділі Держкомзему. Вказує, що від Держгеокадастру йому стало відомо про те, що у відділі Держкомзему відсутній номер про реєстрацію договору оренди землі позивача. Таким чином, судами першої, другої та касаційної інстанції при винесенні рішення було використано документ, підтверджуючий право оренди землі позивача, який порушує законодавство України, що вплинуло на законність та обґрунтованість винесених рішень. Таким чином, позивачу слід відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки його право оренди не було порушене. Вказує, що про зміст договору йому не було відомо оскільки ні оригіналу ні його засвідченої копії він не отримував.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній не погоджується з доводами викладеними в ній та зазначає, що на момент розгляду справи у ОСОБА_5 була наявна копія договору оренди землі від 01.06.2012 року, що укладений між СПГ «Слобожанщина Агро» та ОСОБА_1 , а сам відповідач обрав іншу правову лінію доведення своєї точки зору. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Учасники справи до суду не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи були належним чином оповіщені завчасно.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається із цивільної справи, рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 19 червня 2020 року позовні вимоги ПСП «Слобожанщина Агро» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Путивльська міська рада про визнання недійсним договору оренди землі задоволено. Визнано недійсним договір оренди землі без номеру від 31 грудня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо оренди земельної ділянки загальною площею 4,2014 га з кадастровим номером :04:001:0113, розташованої на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованої державним реєстратором виконавчого комітету Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області за №35673273 від 24 лютого 2020 року.

Колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду справи ОСОБА_2 свою позицію обґрунтував не тим, що в Державному реєстрі земель відсутній запис про реєстрацію договору оренди від 01 червня 2012 року, а тим, що ПСП "Слобожанщина" та він орендують різні земельні ділянки з різними кадастровими номерами.

Разом з тим, підставою для задоволення позову стало те, що договір оренди землі від 01 червня 2012 року, укладений між ПСП «Слобожанщина Агро» та ОСОБА_1 , на час укладення оспорюваного правочину між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не припинив своєї дії. Укладений до закінчення строку його дії новий договір оренди тієї ж земельної ділянки з іншим орендарем, тільки зі зміненим кадастровим номером, є недійсним у силу вимог ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Суд дійшов до висновку, що договір оренди землі, укладений між ПСП «Слобожанщина Агро» та ОСОБА_1 , набрав чинності з моменту державної реєстрації права оренди позивача у Державному реєстрі речових прав 22 грудня 2014 року та на даний час є дійсним. У той же час, у період дії зазначеного договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі від 31 грудня 2019 року без номеру щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0113 площею 4,2014 га. Право оренди за вказаним договором зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 лютого 2020 року. Під час розгляду справи судом достеменно встановлено, що кадастрові номери :04:001:0081 та :04:001:0113 належать одній і тій же земельній ділянці ( том 1 а.с. 137-141).

Постановами Сумського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року та Верховного Суду від 08 листопада 2021 року скарги ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Білопільського районного суду Сумської області від 19 червня 2020 року без змін (том 1 а. с. 208-210, том 2 а.с. 38-43).

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи наявні договір оренди від 01 червня 2012 року та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, у яких зазначено, що зареєстрований не договір оренди, а право оренди земельної ділянки (том 1 а. с. 14-18, 22).

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

За правилами встановленими ч. 2 ст. 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Звертаючись до суду із вказаною заявою, відповідач ОСОБА_3 обґрунтував підстави звернення із вказаною заявою п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, а саме тим, що на момент розгляду справи судом йому не було відомо про те, чи був зареєстрований договір оренди землі позивача від 01.06.2012 року по справі № 573/746/20 у відділі Держкомзему, оскільки у нього був відсутній оригінал чи належним чином завірена копія вказаного договору.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що такі обставини не є нововиявленими обставинами в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, оскільки позивачу на момент розгляду справи в суді першої інстанції було відомо про існування укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , договору оренди земельної ділянки від 01 червня 2012 року, і вказаний договір був наявний в матеріалах цивільної справи, а тому відповідач ОСОБА_3 не був позбавлений права звернутися до відділу Держкомзему із заявою про надання інформації щодо реєстрації вказаного договору. Крім того, посилання заявника апеляційної скарги на відсутність у нього вказаного договору не є перешкодою для такого звернення.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що питання реєстрації права оренди позивача за договором оренди землі, укладеним між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 досліджувалось судом під час розгляду вказаної справи, оскільки в матеріалах справи наявний Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, у яких зазначено про реєстрацію права оренди земельної ділянки.

Колегія суддів звертає увагу, що фактично доводи відповідача ОСОБА_3 зводяться не до порушення питання перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а до незгоди останнього з ухваленим рішенням та намаганням порушити питання його перегляду з інших підстав, оскільки останній при розгляді справи останній мотивував свою правову позицію зовсім іншими обставинами, а саме тим, що ПСП "Слобожанщина" та він орендують різні земельні ділянки з різними кадастровими номерами, що не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його зміни, з мотивів викладених в апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 20 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 вересня 2022 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко