10.10.22 Справа № 396/969/22
Провадження № 2/396/412/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2022 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді: Дригваль В.М.,

за участю секретаря: Новікової Я.О.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Новоукраїнка, цивільну справу за позовною заявою представника позивача, ОСОБА_1 , адвоката Єльнікової Наталі Олександрівни, яка діє на підставі ордеру серії ВА №1036536 від 28.07.2022 року до Ганнівської об`єднаної територіальної громади Кіровоградської області, , про визнання права на земельну частку (пай), -

В С Т А Н О В И В:

До Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області звернулася представник позивача, ОСОБА_1 , адвокат Єльнікова Наталя Олександрівна, яка діє на підставі ордеру серії ВА №1036536 від 28.07.2022 року до Ганнівської об`єднаної територіальної громади Кіровоградської області (), про визнання права на земельну частку (пай).

Представником позивача у позовній заяві зазначено про те, що Рішенням Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області №77 від 24 грудня 1999 року «Про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду», передано у приватну власність громадянам земельну ділянку площею 529,5 га. сільгоспугідь з земель резервного фонду. Так відповідно до списку громадян, яким передано в приватну власність земельної ділянки з земель резервного фонду в розмірах земельних часток (паїв), у списку за №50. значиться ОСОБА_1 . В подальшому рішенням Приютівської сільської ради №125 від 17.05.2000 року «Про розпорядження сільського голови «Про зупинення рішення сільської ради №77 від 24.12.1999 року «Про приватизацію земельних ділянок з земель резервного фонду» було скасовано рішення, яким передано у власність ОСОБА_1 та іншим громадянам, котрі були на той час членами КСП «Дружба», як таке, що прийнято з порушенням законодавства. Так, рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03.12.2018 року по справі №396/728/18, визнано незаконним та скасовано рішення Приютівської сільської ради №125 від 17.05.2000 року «Про розпорядження сільського голови «Про зупинення рішення сільської ради №77 від 24.12.1999 року «Про приватизацію земельних ділянок з земель резервного фонду», тобто з цього виходить, що рішення №77 від 24.12.1999 року «Про приватизацію земельних ділянок з земель резервного фонду» є законним, чинним та таким, що підлягає виконанню. Але, Приютівська сільська рада всіляко ухиляється від надання дозволу громадянам, яким було передано у власність земельну ділянку площею 529,5 га. сільгоспугідь з земель резервного фонду, в тому числі і ОСОБА_1 , приймаючи при цьому різні за змістом (причиною відмови) рішення. Тобто, відмова мотивувалася: що земельні ділянки передані в оренду і орендарі не надали згоди на внесення змін до договорів оренди; в зв`язку з відсутністю вільних земельних ділянок, а також, що на земельні ділянки встановлено обмеження (обтяження). Разом з тим, 28.12.1995 року на підставі рішення Приютівської сільської ради народних депутатів від 19.10.1995 року №61, було видано Державний акт на право колективної власності на землю, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю №29. Додатком №1 до Державного акту вказано список громадян-членів КСП «Дружба» де за №52 вказана позивач ОСОБА_1 . Таким чином, вважає, що позивач має право на земельну частку (пай) так як була членом КСП «Дружба» та включена до списку громадян, які мають на таку землю право. Представник позивача, уточнивши позовні вимоги (а.с.58-59), просить суд, визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) розміром 6,9 умовних кадастрових гектарів сільгоспугідь із земель резервного фонду колишнього КСП «Дружба» Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Представник позивача, ОСОБА_1 , адвокат Єльнікова Наталя Олександрівна, яка діє на підставі ордеру серії ВА №1036536 від 28.07.2022 року(а.с.37) в судове засідання не прибула, надавши до суду заяву про слухання справи у відсутності позивача та представника, просить позов задовольнити (а.с.57).

Відповідач, Ганнівська об`єднана територіальна громада Кіровоградської області, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи до суду представника не направила. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надали, як не надали, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву. При цьому надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника та про те, що заявлені вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.54).

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши надані представником позивача документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

- Із копії паспорту громадянина України (а.с.12) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с.Красний Партизан, Ремонтинського району, Ростовської області Росія та мешканка АДРЕСА_1 . Та має ІПН НОМЕР_1 (а.с.13).

- Із копії рішення Приютівської сільської ради №77 від 24.12.1999 року «Про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду» та додатку до нього (а.с.14, 15-16) вбачається, що даним рішенням передано у приватну власність громадянам земельну ділянку площею 529,5 гектарів сільгоспугідь з земель резервного фонду. Так згідно додатку до зазначеного рішення, складено список громадян у кількості 69 чоловік, яким передано в приватну власність земельні ділянки з земель резервного фонду в розмірах земельних часток (паїв), у даному списку за №50. значиться ОСОБА_1 (а.с.16).

- Із копії рішення Приютівської сільської ради №120 від 17.05.2000 року «Про розпорядження сільського голови «Про призупинення рішення сільської ради №77 від 24.12.1999 року «Про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду» (а.с.17) вбачається, що даним розпорядженням відмінено рішення сільської ради №77 від 24.12.1999 року, як таке, що прийняте з порушенням законодавства. Разом з тим, рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03.12.2018 року по справі №396/728/18, визнано незаконним та скасовано зазначене вище рішення. Отже, рішення Приютівської сільської ради №77 від 24.12.1999 року «Про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду» станом на день розгляду справи є чинним та підлягає виконанню.

- Із копії рішення Приютівської сільської ради №466 від 11.02.2019 року «Про неможливість надання згоди на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення сільськогосподарського виробництва громадянам» (а.с.18) вбачається, що п.1 даного рішення сільська рада вирішила: «1. Повідомити громадян про неможливість виділення земельних часток (паїв) у власність в зв`язку з тим, що земельні ділянки резервного фонду передані в оренду і орендар не надав згоди на внесення змін до договорів оренди з метою забезпечення громадян земельними частками (паями). Відповідно до рішення Ганнівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області №26 від 30.11.2020 року «Про початок реорганізації Приютівської та Кропивницької сільських рад шляхом приєднання до Ганнівської сільської ради» - Приютівська сільська рада приєднана до Ганнівської сільської ради (а.с.63-64). В подальшому Рішенням Ганнівської сільської ради №1056 від 08.12.2021 року підставою відмови у наданні дозволу на розробку технічної документації, зазначено «відсутністю вільних земельних ділянок» (а.с.27), в подальшому рішенням Ганнівської сільської ради №1275 від 15.02.2022 року взагалі внесено зміни до рішення №1056 від 03.12.2021 року та п1. викладено в наступній редакції: «Відмовити громадянам у наданні дозволу на розробку технічної документації… в зв`язку з тим, що у картографічних матеріалах, надані громадянами, на земельні ділянки встановлено обмеження (обтяження) та зазначено список громадян де зокрема значиться ОСОБА_1 (а.с.28).

- Із копії протоколу Приютівської сільської ради народних депутатів від 27.01.1993 року «Щодо порядку денного» та рішення №56 від 27.01.1993 року (а.с.19, 20) вбачається, що п.3 протоколу, порядком денним визначено про створення резервного фонду земель. Таким чином п.1 рішення визначено: «1. Створити на території сільської ради резервний фонд земель, який залишається у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу і використання за цільовим призначенням, в розмірі 15% від площі всіх наявних сільськогосподарських угідь».

- Із копії Державного акту серії КР №29 від 28 грудня 1995 року (а.с.21) вбачається, що КСП «Дружба» видано зазначений державний акт на право колективної власності на землю, площею 4875,0 гектарів, для ведення сільськогосподарського виробництва, відповідно до рішення Приютівської сільської ради народних депутатів від 19 жовтня 1995 року №61. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №29. Згідно додатку до державного акту в якому зазначено громадян, членів КСП «Дружба», зокрема в якому значиться прізвище ОСОБА_1 (а.с.23-24).

- Із копії архівної довідки №Н-266/01-10/340 від 20.09.2022 року (а.с.56) вбачається, що у документах архівного фонду КСП «Дружба» в книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспників значиться ОСОБА_1 за 1996-2000 року.

- Із копії листа Держгеокадастру від 31.08.2022 року №1284/290-22 (а.с.60) вбачається, що середній розмір земельної частки (паю) по КСП «Дружба» Приютівської сільської ради, яка раніше відносилась до Новоукраїнського району складає 6,9 умовних кадастрових гектарів сільськогосподарських угідь.

Таким чином, судом встановлено, що Рішенням Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області №77 від 24 грудня 1999 року «Про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду», передано у приватну власність громадянам земельну ділянку площею 529,5 га. сільгоспугідь з земель резервного фонду (а.с.14). Так відповідно до списку громадян, яким передано в приватну власність земельної ділянки з земель резервного фонду в розмірах земельних часток (паїв), у списку за №50. значиться ОСОБА_1 (а.с.15-16). В подальшому рішенням Приютівської сільської ради №125 від 17.05.2000 року «Про розпорядження сільського голови «Про зупинення рішення сільської ради №77 від 24.12.1999 року «Про приватизацію земельних ділянок з земель резервного фонду» було скасовано рішення, яким передано у власність ОСОБА_1 та іншим громадянам, котрі були на той час членами КСП «Дружба», як таке, що прийнято з порушенням законодавства (а.с.17). Але, рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03.12.2018 року по справі №396/728/18, визнано незаконним та скасовано рішення Приютівської сільської ради №125 від 17.05.2000 року «Про розпорядження сільського голови «Про зупинення рішення сільської ради №77 від 24.12.1999 року «Про приватизацію земельних ділянок з земель резервного фонду».

Отже, судом встановлено, що рішення №77 від 24.12.1999 року «Про приватизацію земельних ділянок з земель резервного фонду» станом на день розгляду справи по суті, є законним, чинним та таким, що підлягає виконанню.

Разом з тим, Приютівська сільська рада, яка реорганізована, шляхом приєднання до Ганнівської сільської ради, відповідно до рішення Ганнівської сільської ради №26 від 30.11.2020 року (а.с.63-64), яка в свою чергу всіляко ухиляється від надання дозволу громадянам, яким було передано у власність земельну ділянку площею 529,5 га. сільгоспугідь з земель резервного фонду, в тому числі і ОСОБА_1 , приймаючи при цьому різні за змістом (причиною відмови) рішення (а.с.18, 27, 28). Тобто, відмова мотивувалася: що земельні ділянки передані в оренду і орендарі не надали згоди на внесення змін до договорів оренди; в зв`язку з відсутністю вільних земельних ділянок, а також, що на земельні ділянки встановлено обмеження (обтяження), що на думку суду, порушує конституційне право громадян на отримання земельної частки (паю).

Крім того, 28.12.1995 року на підставі рішення Приютівської сільської ради народних депутатів від 19.10.1995 року №61, було видано Державний акт на право колективної власності на землю, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю №29 (а.с.21). Додатком №1 до Державного акту вказано список громадян-членів КСП «Дружба» де за №52 вказана позивач ОСОБА_1 (а.с.23-24).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», визначено, що засобом захисту цивільного права може бути визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України, встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Частиною 2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 ЗК України, гарантується право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Згідно положень ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Процес приватизації землі в Україні розпочинався з передачі її у власність колективних сільськогосподарських підприємств (далі - КСП), сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акта на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання своєї частки землі.

Відповідно до п.1 ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Згідно Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року № 720/95, право на земельну частку(пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського колективу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в томи числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім того, документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Також, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в п.1 ст.1 Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї.

Пунктом 17 Перехідних положень ЗК України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Європейський суд з прав людини в своїх рішення, а саме: «Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» від 23 жовтня 1991 року, «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року, сформував позицію, про те, що держава під час виконання своїх функцій, щодо захисту права власності має дотримуватись принципу правомірних або законних очікувань громадян, а також утримуватись від необґрунтованого пасивного втручання у разі якщо такі очікування на оформлення права власності за особою підтвердженні будь-якими засобами, передбаченими національним законодавством.

З огляду на викладене, оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, визнання позову відповідачем (а.с.54), суд приходить висновку, що позов представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Єльнікової Наталі Олександрівни, яка діє на підставі ордеру серії ВА №1036536 від 28.07.2022 року,підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 має право на земельну частку (пай), розміром 6,9 умовних кадастрових гектар, на території Ганнівської сільської ради (колишня Приютівська сільська рада) Новоукраїнського району Кіровоградської області, із земель колективної власності КСП «Дружба».

Відповідно до ст.141 ЦПК України позивачем при зверненні до суду з позовом, було сплачено судовий збір (а.с.39, 62), але в позовних вимогах відсутні вимоги щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат у разі задоволення позову, а тому суд відносить сплачені судові витрати на рахунок позивача.

На підставі викладеного, ст.ст.14, 41 Конституції України, ст.125 ЗК України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року №720/95, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заявупредставника позивача ОСОБА_1 , адвоката Єльнікової Наталі Олександрівни, яка діє на підставі ордеру серії ВА №1036536 від 28.07.2022 року до Ганнівської об`єднаної територіальної громади Кіровоградської області, , про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) розміром 6,9 умовних кадастрових гектарів сільгоспугідь із земель резервного фонду колишнього КСП «Дружба» Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або вручення.

Суддя В.М. Дригваль