Єдиний унікальний номер 725/2699/22
Номер провадження 4-с/725/6/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2022 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарі Ботнар Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за скаргою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), Другий відділ державної виконавчої служби у м. Чернівці, Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (58023, м. Чернівці, вул. Руська, 183) на бездіяльність державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці, Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боднар Андрія Вікторовича,-

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернулася до суду з вище вказаною скаргою та просила, згідно уточнених вимог: визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця другого

відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-

Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-

Франківськ) Боднаря Андрія Вікторовича щодо невиконання: ч.5 ст.9; ч.1,2,5

ст.13; п.1,3 ч.2 ст.18; ч.4,5 ст.24, ч.9 ст.71, - Закону України «Про виконавче

провадження»; Зобов`язати державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боднаря Андрія Вікторовича внести відомості до Єдиного реєстру боржників щодо боржника ОСОБА_2 ; Зобов`язати державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боднаря Андрія Вікторовича винести постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; Зобов`язати державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боднаря Андрія Вікторовича винести постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

В обґрунтування вказаних вимог посилалася на те, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 01.02.2021 у цивільній справі №725/5493/20 з ОСОБА_2 (надалі - боржник) на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання їх спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.11.2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вказує, що за вказаним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців видано виконавчий лист від 04.03.2021 року за №725/5493/20.

Вищезазначений виконавчий лист прийнятий до виконання другим відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та по ньому ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження №67498902 від 16.11.2021 року.

Стверджує, що державний виконавець не вчинив жодних дій щодо виявлення майна боржника та відповідно не здійснив арешт майна (коштів) останнього, що свідчить про порушення виконавцем ст.13 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначає, що державним виконавцем лише 09.05.2022 року було встановлено зміну місця роботи боржника, коли ж заборгованість по сплаті відраховується від жовтня 2021 року.

Вказує, що станом на дату звернення із відповідною скаргою, у судовому порядку, державний виконавець у ВП №67498902 не виніс жодної із постанов про встановлення певних обмежень боржнику, при цьому володіючи інформацією про наявність заборгованості у боржника від жовтня 2021 року по травень 2022 року.

Вважає бездіяльність державного виконавця неправомірною, оскільки державним виконавцем порушено норми права, зокрема Закон України «Про виконавче провадження», що свідчить про неправомірність бездіяльності державного виконавця та необхідності відновлення прав стягувача.

Від державного виконавця до суду надійшов відзив на скаргу, в якому просив у задоволенні скарги відмовити з причин безпідставності та необґрунтованості.

В судове засідання скаржник не з`явилася. Від її адвоката до суду надійшла заява про розгляд скарги у їх відсутності. Скаргу підтримують та просять її задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив.

ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.

Суд, дослідивши матеріали скарги, вважає, що скарга обгрунтована та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно дост. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що скарга на дії державного виконавця вважатиметься прийнятною, якщо буде встановлено, що державний виконавець при здійсненні виконавчих дій своїми діями чи бездіяльністю порушив права сторони виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Так, судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 01.02.2021 у цивільній справі №725/5493/20 з стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх спільних дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.11.2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

На підставі вищевказаного рішення суду 04.03.2021 року було видано виконавчий лист. /а.с. 9/.

Постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Боднаря А.В. від 16.11.2021 року відкрито виконавче провадження № 67498902 та розпочато примусове виконання вищезазначеного судового рішення. /а.с. 10/.

Як убачається з матеріалів справи, за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року (включно) державним виконавцем Боднарем А.В. не проводилась перевірка майнового стану боржника не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, як це передбачено ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження».

Державним виконавцем також не надано доказів надсилання таких запитів щодо отримання інформації від банківських та інших фінансових установ про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформації про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком, а також отримання інформації про доходи боржника, з періодичністю встановленою вимогами частини восьмої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, державним виконавцем не додано будь-яких доказів вчинення дій, щодо виявлення майна боржника, здійснення арешту майна (коштів) останнього, звернення стягнення на заробітну плату боржника у встановлені законом строки.

Зазначені обставини, на думку суду, свідчать про те, що державним виконавцем не здійснено всіх необхідних заходів щодо своєчасного і повного виконання рішення суду.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про те, що у виконавчому провадженні № 67498902 вбачається неправомірна бездіяльність державного виконавця є обґрунтованими, і в цій частині скарга підлягає задоволенню.

Крім того, суд вважає, що скарга, і в частині зобов`язання державного виконавця вчинити дії, по виконавчому провадженню, щодо ОСОБА_2 , передбачені Законом України «Про виконавче провадження», також підлягає задоволенню, оскільки згідно вимог ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Щодо іншої частини вимог скарги, а саме: зобов`язання державного виконавця внести відомості до Єдиного реєстру боржників, щодо боржника ОСОБА_2 ; зобов`язання державного виконавця винести постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі та зобов`язання державного виконавця винести постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортним засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі то суд вважає, що вони є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Суд, розглядаючи справу щодо правомірності дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Аналогічне роз`яснення надане судам в п. 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.05.2012 року, яке зводиться до того, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що суд не вправі підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження державного виконавця (державної виконавчої служби) щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до їх компетенції, тобто, суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця.

За встановлених обставин суд приходить до висновку, що скарга в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки неправомірність дій виконавця та порушення прав заявника встановлено, а зобов`язання державного виконавця вчинити дії, закріплені як право, а не обов`язок, є втручанням в дискреційні повноваження державного виконавця.

Отже, скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження», -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця другого

відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-

Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-

Франківськ) Боднаря Андрія Вікторовича.

Зобов`язати державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боднаря Андрія Вікторовича вчинити дії, по виконавчому провадженню щодо ОСОБА_2 , передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. А. Скуляк