ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4227/21 Номер провадження 22-ц/814/2010/22Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Кузнєцової О.Ю., Панченка О.О., при секретарі: Бродській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавського обласного центру зайнятості в особі Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20 травня 2022 року у справі за позовом Полтавського обласного центру зайнятості в особі Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року позивач Полтавський обласний центр зайнятості в особі Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з неї незаконно отриману нею допомогу по безробіттю за періоди з 16.03.2011 року по 09.08.2011 року, з 20.11.2012 року по 05.08.2013 року, та з 13.11.2020 року по 02.02.2021 року в сумі 23592,53 грн, отриману на підставі частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_1 порушила обов`язок зареєстрованих безробітних своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення. Так, 14.12.2020 року ОСОБА_1 надала спеціалісту Філії довідку управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації N 37 від 10.12.2020 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації та отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда з 12.06.2008 року по 04.03.2026 року. Тому за результатами розслідування зазначеного страхового випадку позивачем складений Акт N 792 від 16.12.2020 року про повернення відповідачем допомоги по безробіттю у сумі 16493,46 грн., Акт N 125 від 16.02.2021 року про повернення відповідачем допомоги по безробіттю за період з 16.03.2011 року по 08.08.2011 року у сумі 2477,41 грн та Акт N 126 від 16.02.2021 року про повернення відповідачем допомоги по безробіттю за період з 20.11.2012 року по 05.08.2013 року у сумі 4621,66 грн. яку відповідач в добровільному порядку повертати відмовилась.

ОСОБА_1 надала відзив, у якому просила повністю відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що отримання нею державної соціальної допомоги на дитину-інваліда жодним чином не приховувалася від працівників центру зайнятості. Також зазначала, що позивачем пропущений трирічний строк позовної давності стосовно стягнення грошових коштів за 2011 та 2013 роки.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 20 травня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач Полтавський обласний центр зайнятості в особі Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апелянт стверджує, що зазначене рішення було ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованим внаслідок неправильного та неповного встановлення всіх обставин, не досліджено всі наявні докази, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсності.

Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про те, що працездатна особа, що здійснює догляд за дитиною з інвалідністю чинним законодавством визначається як непрацююча працездатна особа, а кошти, які отримує така особа, є компенсаційною виплатою, а не доходом.

Натомість на думку апелянта, враховуючи положення ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення», ст. 3 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», надбавка є доходом особи, що здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, а особи, які отримують зазначену надбавку відносяться до категорії зайнятого населення.

Крім того, апелянт стверджує, що суд першої інстанції помилково зазначив, що позивач при взятті на облік відповідача з наданням статусу безробітної і призначення їй допомоги по безробіттю, мав право та був зобов`язаний перевірити зокрема, чи отримує відповідач допомогу на надбавку по догляду за дитиною інвалідом, якщо ці відомості впливали на її статус безробітної та одержання допомоги по безробіттю.

Однак, апелянт вважає, що на підставі ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» обов`язок щодо своєчасного подання обставин, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг покладено на застрахованих осіб на відповідача ОСОБА_1 .

Також скаржник зазначає, що посилання суду на ст.1215 ЦК України є безпідставним, оскільки після призначення державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю в тому числі надбавки на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років у гр. ОСОБА_1 виник обов`язок повідомити центр зайнятості про цю обставину.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частинами 1, 6 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 09.03.2011 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського районного центру зайнятості про надання статусу безробітного (а. с. 19); з 16.03.2011 року на підставі поданої заяви ОСОБА_1 надано статус безробітного (а. с. 18). 08.08.2011 року ОСОБА_1 звернулась до позивача із заявою про зняття її з обліку з 09.08.2011 року у зв`язку з відмовою від послуг служби зайнятості (а. с. 20). За рішенням центру зайнятості ОСОБА_1 було призначено, нараховано та виплачено допомогу по безробіттю за період з 16.03.2011 по 09.08.2011 року у розмірі 2477,41 грн (а.с.44).

20.11.2012 року ОСОБА_1 вдруге звернулася до центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю, оскільки вона не мала постійного чи тимчасового заробітку. За рішенням центру зайнятості ОСОБА_1 було призначено, нараховано та виплачено допомогу по безробіттю за період з 20.11.2012 05.08.2013 року у розмірі 4621,66 грн (а.с.45).

03.09.2020 року ОСОБА_1 втретє звернулася до центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю. За рішенням центру зайнятості ОСОБА_1 було призначено, нараховано та виплачено допомогу по безробіттю за період з 03.09.2020 по 15.12.2020 у розмірі 16493,46 грн (а.с.46).

За інформацією Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації від 10.12.2020 року №37, ОСОБА_1 перебуває на обліку як одержувач державної соціальної допомоги на дитину-інваліда з 12.06.2008 по 04.03.2026 рік.

За результатами перевірки центром зайнятості складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення N 792 від 16.12.2020 року згідно з яким ОСОБА_1 відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» належить до зайнятого населення та подавши неправдиві відомості про себе отримала статус безробітної, тому вирішено стягнути з ОСОБА_1 кошти, виплачені їй як допомога по безробіттю в період з 03.09.2020 року по 15.12.2020 року (а. с. 30-31).

Відповідно до довідки Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості від 29.04.2021 року ОСОБА_1 за період з 03.09.2020 року по 15.12.2020 було виплачено 16493,46 грн. (а. с. 46).

Також відповідно до актів розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №125 від 16.02.2021 року та №126 від 16.02.2021 року, ОСОБА_1 не мала права на статус безробітної та перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітна з 16.03.2011 по 08.08.2011 року та з 20.11.2012 по 04.08.2013 року.

Згідно з даними повідомлення Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості від 07.04.2021 року №16/46/738-21, сума допомоги по безробіттю, що підлягає поверненню ОСОБА_1 , складає 23 592,53 грн.

З наказом Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості від 17.12.2020 року №106, яким завідувачу сектору розслідування страхових випадків ОСОБА_2 наказано забезпечити контроль щодо добровільного повернення коштів в сумі 16493 грн 46 коп ОСОБА_1 за період з 03.09.2020 по 15.12.2020 року протягом 15 днів, а у разі відмови повернути кошти добровільно або у разі неповернення їх у встановлений строк, начальнику юридичного відділу Дудецькій С.М. звергнутися до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості, ОСОБА_1 ознайомлена.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать також непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства.

Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

А згідно із ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно із ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду, створюється Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.2, п.2 ч.3 Розділу ІІІ Положення «Про державну службу зайнятості», затвердженого Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 16.12.2020 року №2663, Державний центр зайнятості виконує повноваження безпосередньо та через міжрегіональні, регіональні центри зайнятості та їх філії. Державний центр зайнятості відповідно до покладених на нього завдань зокрема здійснює управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду в межах затвердженого бюджету Фонду відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», управління майном, в межах, визначених чинним законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», фонд зобов`язаний вживати заходів до раціонального використання коштів і забезпечення фінансової стабільності Фонду.

В той же час згідно із частиною першою статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» фонд має право користуватися в установленому порядку відомостями Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, необхідними для забезпечення виконання покладених на нього функцій; перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду; отримувати необхідні пояснення (у тому числі в письмовій формі)з питань, що виникають під час перевірки; стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Відповідно до ч.2 розділу ІV Положення «Про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року №10-1, до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та інформація про нарахування страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні та із загальнообов`язкового державного соціального страхування, період, який відповідно до законодавства зараховується до страхового стажу без сплати страхових внесків, кількість календарних днів перебування у трудових та цивільно-правових відносинах, проходження служби за відповідний місяць, що подаються страхувальниками у складі звітності; відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомога та компенсація, на які нараховано і з яких сплачено страхові внески), що подаються роботодавцями, - підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Крім того, посилання апелянта на невиконання ОСОБА_1 норми ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно до якої застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг, як на підставу своїх вимог, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Зі змісту ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» вбачається, що вже застраховані і зареєстровані в установленому порядку як безробітні особи мають обов`язок своєчасно подавати відомості про вищевказані обставини. Однак, як вбачається із матеріалів справи, з 12.06.2008 року ОСОБА_1 одержує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю, а до центру зайнятості вона звернулася перший раз 2011 року. Таким чином, вже на момент її звернення, центр зайнятості в силу положення ч.2 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття» мав перевірити зазначений факт при вирішення питання, чи має вона право на одержання матеріального забезпечення на випадок безробіття, чого центр зайнятості, як вбачається із матеріалів справи, не зробив. Крім того, ОСОБА_1 ще декілька разів зверталася до центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного у 2012 та 2020 роках.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи та визнається апелянтом, центр зайнятості дізнався про факт отримання ОСОБА_1 державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю з довідки, наданої нею ж добровільно.

Крім того, аналізуючи копії заяв про призначення виплати допомоги по безробіттю, підписаних ОСОБА_1 , суд доходить висновку, що пересічна людина не заглиблюється в зміст написаного шаблонного тексту заяви, а тому не вбачається підстав вважати, що ОСОБА_1 діяла недобросовісно. Тому аргумент апелянта щодо безпідставності посилання суду першої інстанції на положення ст.1215 ЦК України, колегія суддів відхиляє.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Полтавська міськрайонна філія Полтавського обласного центру зайнятості при взятті на облік відповідачки з наданням статусу безробітного і призначення їй допомоги по безробіттю, мала право та була зобов`язана перевірити зокрема, чи отримує відповідач державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, а також допомогу по догляду за особами з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного, оскільки ці відомості впливали на її статус безробітного та одержання допомоги по безробіттю.

При цьому, позивач мав для цього всі можливості шляхом відповідної звірки первинних документів особи з інформацією за даними ПФУ та ЄДРС, крім того за нормами ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 6.4 Порядку надання допомоги по безробіттю, затвердженого наказом N 307 від 20.11.2000 року Міністерством праці та соціальної політики України (що був чинним до 2015 року) позивач з метою отримання відповідної інформації мав право користуватися в установленому порядку відомостями Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та відомостями персоніфікованого обліку застрахованих осіб, що накопичуються в Пенсійному фонді України.

Крім того, із аналізу практики Європейського Суду з прав людини можна дійти висновку, що принцип «належного урядування» також передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб (п.70 рішення у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року).

Щодо того аргументу апелянта, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про те, що працездатна особа, що здійснює догляд за дитиною з інвалідністю чинним законодавством визначається як непрацююча працездатна особа, а кошти, які отримує така особа, є компенсаційною виплатою, а не доходом, колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про зайнятість населення», кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується зокрема шляхом участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Згідно із п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

При цьому, надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років, згідно зі ст.3 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які не працюють, не навчаються (крім заочної форми навчання), не проходять службу, не займають виборну посаду і фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю.

Разом із тим, як вбачається із обставин справи, ОСОБА_1 офіційно не працювала, була фактично безробітною, заробіток не отримувала, а кошти, які вона отримувала, здійснюючи догляд за дитиною з інвалідністю, не є заробітком, а є надбавкою на догляд. Адже подібні виплати за догляд певних категорій осіб призначаються фізичній особі, яка здійснює догляд без провадження підприємницької діяльності непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, не в якості заробітку, а в якості допомоги на утримання зазначеної категорії осіб.

Крім того, суд першої інстанції вірно послався на аналогічну позицію Верховного Суду, висвітлену в ухвалі від 15 березня 2019 року у справі №683/1782/16-ц.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно. Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Полтавського обласного центру зайнятості в особі Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови суду виготовлено 08 вересня 2022 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ О.Ю. Кузнєцова _________________ О.О. Панченко