ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6073/22 Справа № 205/3317/21 Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначив, що він, ОСОБА_1 , з ОСОБА_2 (далі Відповідач) перебував у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2008 року по 24 вересня 2014 року. Від сумісного подружнього життя мають двох малолітніх дітей, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають із відповідачем.

Далі позивач зазначає, що на підставі виконавчого листа виданого 30.05.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання їхнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей його віку, починаючи з 17.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Також, на підставі судового наказу, виданого 03.06.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська з позивача на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання їхнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Тобто, на двох дітей він сплачує у загальному розмірі 1/2 частину свого заробітку (доходу). Також, позивач звертає увагу на те, що ним у нотаріуса написано заяву, в якій він зобов`язується приймати участь у додаткових витратах на дітей.

Далі позивач зазначає, що він наразі проживає разом зі своєю непрацездатною матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка є пенсіонером, однак, отримує маленьку пенсію і він постійно допомагає їй матеріально.

Отже, розмір стягуваних з нього аліментів більший ніж це передбачено законом та більший ніж необхідно для дітей відповідного віку, отже, такий розмір аліментів значно погіршує матеріальне становище позивача, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду та просити суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі виконавчого листа № 200/12080/14-ц, виданого 30.05.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська та судового наказу № 200/8237/19, виданого 03.06.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, з 1/4 частини заробітку (доходу) на 1/3 частину заробітку (доходу) на двох дітей всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2022 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовін вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2008 року по 24 вересня 2014 року. Від сумісного подружнього життя мають двох малолітніх дітей, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають із відповідачем.

Судом також встановлено, що позивач має статус фізичної особи підприємця, у зв`язку із чим є зареєстрованим Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 14.05.2012 року та взятий на податковий облік у ГУ ДПС у Дніпропетровській області, Шевченківська ДПІ з 16.05.2012 року.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі виконавчого листа № 200/12080/14-ц, виданого 30.05.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська з нього, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання їхнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей його віку, починаючи з 17.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Матеріалами справи також підтверджено, що підставою судового наказу № 200/8237/19, виданого 03.06.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська позивач вказує, що з нього, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання їхнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Матеріалами справи, зокрема повідомленням податкового органу, отриманого на запит суду, підтверджено, що позивач має статус фізичної особи підприємця, та згідно наданих податкових декларацій платника єдиного податку сума доходу позивача за 2018 рік складає 1 014 996, 00 грн., за 2019 648 454, 00 грн., за 2020 1 248 432, 00 грн., декларація за 2021 рік не подана.

Згідно пенсійного посвідчення мати позивача має статус пенсіонера з 2011 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дитини до її повноліття незалежно від розміру їх доходів.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених СК України.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що його матеріальний стан погіршився та позивач зазначив, що він наразі проживає разом зі своєю непрацездатною матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка є пенсіонером, однак, отримує маленьку пенсію і він постійно допомагає їй матеріально.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи, зокрема підтверджено, що з моменту стягнення судом аліментів (2019 рік) рівень доходу позивача протягом 2020 року не зменшився, а навпаки збільшився, що не може свідчити про погіршення його матеріального стану.

Згідно пенсійного посвідчення мати позивача має статус пенсіонера з 2011 року, а відтак обставини на які посилається позивач як на погіршення матеріального стану, існували на час визначення та стягнення з нього у 2019 році аліментів у відповідному розмірі.

Апеляційний суд вважає, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували, як цього вимагають положення ст. 192 СК України, з часу визначення розміру аліментів судом, яке відбулось у травні 2019 року, зміни матеріального або сімейного стану, що повинно враховуватись судом при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів. Вказані зміни мають реально відбуватись і підлягають доказуванню, оскільки є визначальними для зміни (зменшення) розміру аліментів

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 681/15/12 навіть при погіршенні матеріального стану платника аліментів у випадку, якщо аліменти стягуються у частці від його доходу , не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки зважаючи на те, що його доходи зменшилися, частина доходу, з якої відраховуються розмір аліментів, що підлягають сплаті на утримання дитини, також зменшиться.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають. Формальні посилання на неправильне дослідження і оцінку наданих суду доказів, колегія суддів відхиляє, оскільки суд апеляційної інстанції не наділений правом переоцінки доказів, що були досліджені судом першої інстанції та яким надана оцінка у відповідності до вимог ЦПК.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні і апеляційну скаргу, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 червня 2022 року у справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: