ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 678/313/19

Провадження № 22-ц/4820/1236/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Філіпчук О. В.,

з участю в режимі відеоконференції

представника АТ КБ «ПриватБанк» Бацей Т. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2022 року (суддя Лазаренко А. В., відомості про дату складення повного судового рішення відсутні) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Летичівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про витребування майна.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що уклав з АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) 17 квітня 2007 року кредитну угоду та 17 квітня і 26 квітня 2007 року договори про видачу траншу на суму 10000 доларів США і 5000 доларів США, 26 листопада 2007 року кредитний договір на суму 5000 доларів США. 26 листопада 2007 року між ним і Банком був укладений договір застави майна № 0711/031Л, відповідно до умов якого у заставу Банку передав рухоме майно, зазначене у пункті 6 договору. Серед переліку переданого у заставу майна були комп`ютер вінчестер 40Gb, CD-ROM-52.X Samsung, процесор Intel Celeron 1000 Mh, 03Y-DDR-256, відео G-force2-32 mb, Modem G-V cint 5, монітор вартістю 264 долара США; пилка ручна модель 358, cp№97274D р.в. вартістю 88 доларів США; верстат точильний VERTO 51G400, 2006 р.в. вартістю 23,12 долара США. З метою виконання зобов`язань за кредитним договором був укладений також договір іпотеки.

У зв`язку з невчасним виконанням кредитних зобов`язань, кредитор звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, який був задоволений. Примусове виконання рішення суду здійснювалося Летичівським районним відділом ДВС.

26 травня 2011 року державний виконавець здійснив опис та арешт належного йому майна. Представник стягувача ОСОБА_3 прийняв на зберігання майно: комп`ютер вінчестер 40Gb, CD-ROM-52.X Samsung, процесор Intel Celeron 1000 Mh, 03Y-DDR-256, відео G-force2-32 mb, Modem G-V cint 5, монітор; пилка ручна модель 358, cp№97274D р.в.; верстат точильний VERTO 51G400, 2006 р.в.

Під час виконання кредитних зобов`язань звернення стягнення на заставне майно не здійснювалося. Незважаючи на те, що усі кредитні зобов`язання за договорами виконані в повному обсязі, відповідач не повернув йому комп`ютер, пилку і верстат та безпідставно утримує майно.

Тому позивач просив витребувати в АТ КБ «ПриватБанк» майно: комп`ютер вінчестер 40Gb, CD-ROM-52.X Samsung, процесор Intel Celeron 1000 Mh, 03Y-DDR-256, відео G-force2-32 mb, Modem G-V cint 5, монітор вартістю 264 долара США; пилку ручну модель 358, cp№97274D р.в. вартістю 88 доларів США; верстат точильний VERTO 51G400. 2006 р.в. вартістю 23,12 долара США.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2022 року позов задоволено частково. Витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» майно: № 5 комп`ютер вінчестер 40Gb, CD-ROM- 52х Samsung, процесор Intel Celeron 1000 Mh, 03Y-DDR-256, відео G-force2-32 mb, Modem G-V cint 5, монітор вартістю 264 долара США; № 8 пилка ручна модель 358, cp№97274D р.в. вартістю 88 доларів США; № 9 верстат точильний VERTO 51G400, 2006 р.в. вартістю 23,12 долара США. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, в апеляційній скарзі просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Суд не надав оцінку заяві відповідача про застосування строку позовної давності. Вважає, що ОСОБА_1 не надав доказів вилучення та передання майна Банку. В порушення вимог закону суд першої інстанції знехтував засадами змагальності сторін.

Рішення суду в частині відмови в позові не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

У засіданні апеляційного суду представник Банку апеляційну скаргу підтримала.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову до АТ КБ «ПриватБанк» не в повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Установлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», і ОСОБА_1 була укладена кредитна угода № 0704/015Л та договори про видачу траншу від 17 квітня і 26 квітня 2007 року, згідно з умовами яких позивачу наданий кредит у розмірі 10000 доларів США і 5000 доларів США на строк до 16 квітня 2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами (т. 1, а.с. 14-16, 19-23).

26 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0711/031Л, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 5000 доларів США на строк до 25 листопада 2011 року зі сплатою відсотків за користування ним (т. 1, а.с. 10-12).

З метою виконання зобов`язань за кредитним договором 26 листопада 2007 року між Банком і позивачем був укладений договір застави майна № 0711/031Л, за умовами якого в заставу передано рухоме майно, перелік якого зазначений у пункті 6 договору (т. 1, а. с. 21-23).

Серед переданого в заставу майна значиться, зокрема, комп`ютер вінчестер 40Gb, CD-ROM-52.X Samsung, процесор Intel Celeron 1000 Mh, 03 Y-DDR-256, відео G-force2-32 mb, Modem G-V cint 5, монітор (заставна вартість 264 долара США); пилка ручна модель 358, cp№97274D р.в. (заставна вартість 88 доларів США); верстат точильний VERTO 51G400, 2006 р.в. (заставна вартість 23,12 долара США).

Відповідно до акту опису та арешту від 26 травня 2011 року, складеного державним виконавцем відділу ДВС Летичівського районного управління юстиції, при примусовому виконанні виконавчих листів № 2-365 від 09.12.2009 про стягнення з ОСОБА_1 16330,36 грн та № 2-233 від 24.12.2011 про стягнення з ОСОБА_1 4384,34 долара США і 427,88 грн було проведено опис належного боржнику майна, у тому числі: під № 5 комп`ютер вінчестер 40Gb, CD-ROM-52.X Samsung, процесор Intel Celeron 1000 Mh, 03Y-DDR-256, відео G-force2-32 mb, Modem G-V cint 5, монітор; під № 8 пилка ручна модель 358, cp№97274D р.в.; під № 9 верстат точильний VERTO 51G400, 2006 р.в. Зазначене майно прийняв на зберігання представник стягувача ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 25).

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження від 13 березня 2020 року виконавче провадження № 40748078 з примусового виконання виконавчого листа № 2-365/2009 від 09.12.2009 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у сумі 16330,36 грн і виконавче провадження № 40747739 з примусового виконання виконавчого листа № 2-233/2009 від 06.01.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у сумі 34987,04 грн закінчено 11 грудня 2014 року на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення (т. 1, а.с. 81-88).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що майно, яке було описано державним виконавцем у виконавчому провадженні та передано на зберігання представнику стягувача і на яке стягнення не зверталося, підлягає поверненню власнику ОСОБА_1 за відсутності у нього заборгованості перед кредитором.

На підставі частин 1 і 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (частина 1 статті 1213 ЦК України).

Отримання описаного майна (комп`ютер вінчестер 40Gb, CD-ROM-52.X Samsung, процесор Intel Celeron 1000 Mh, 03Y-DDR-256, відео G-force2-32 mb, Modem G-V cint 5, монітор; пилка ручна модель 358, cp№97274D р.в.; верстат точильний VERTO 51G400, 2006 р.в.), на яке державний виконавець наклав арешт, представником стягувача ОСОБА_2 підтверджується актом опису та арешту майна від 26 травня 2011 року та письмовим поясненням ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 25, 203).

Повноваження ОСОБА_2 як представника Банку визначені довіреністю № 1899-О від 20 квітня 2010 року (т. 1, а.с.149).

Відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» підтверджується довідкою від 09 січня 2018 року (т. 1, а.с. 31).

Тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для витребування майна.

Разом з тим, суд першої інстанції не надав оцінку заяві відповідача про застосування позовної давності (т. 1, а.с. 181-182).

Банк обґрунтовував заяву тим, що майно вибуло з володіння та розпорядження ОСОБА_1 у травні 2011 року, про що останньому було відомо, але з позовом до суду він звернувся лише у березні 2019 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з частинами 3 і 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

На думку колегії суддів у зв`язку із закінченням виконавчих проваджень 11 грудня 2014 року про порушення свого права ОСОБА_1 міг довідатися у травні 2015 року після письмового звернення до Банку із заявою про повернення спірного майна від 28 квітня 2015 року (т. 1, а.с. 27), на яку не отримав відповіді у встановлений законом строк.

Проте з позовом до суду позивач звернувся лише 14 березня 2019 року з пропуском трирічного строку позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявив відповідач у суді першої інстанції, є підставою для відмови в позові.

З урахуванням наведеного вище заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для відмови в позові до Банку з підстав пропуску позовної давності.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до АТ КБ «ПриватБанк» необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові з підстав пропуску позовної давності.

На підставі частини 1 статті 141 ЦПК України документально підтверджені витрати Банку по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1151,60 грн підлягають стягненню з позивача.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2022 року у частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження вулиця Грушевського, 1Д, м. Київ, ІК ) судовий збір у сумі 1152 грн 60 коп. (одна тисяча сто п`ятдесят дві грн 60 коп.).

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта