Справа № 158/3204/21
Провадження № 2/0158/64/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2022 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Сіліч Ю.Л.,
за участю секретаря - Оніщук Н.Є.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за борговою розпискою, -
В С Т А Н О В И В
23 листопада 2021 року до Ківерцівського районного суду Волинської області надійшла позовна заява за підписом адвоката Мундяка Мирона Мироновича, що діє в інтересах позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості (завдатку) за борговою розпискою.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 03.12.2021 року відкрито провадження у справі, надано Відповідачу термін на подання відзиву (а.с.17).
Ухвалою Суду від 27 січня 2022 року постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.30).
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому. Факт повернення коштів Відповідачем його довірителю - не заперечив. Однак, зважаючи на те, що кошти було повернуто після надходження позовної заяви до суду, у даному випадку вважає правильним стягувати кошти у відповідності до ст. ст. 570, 571 ЦК України. Просив позов задоволити.
Відповідач до суду не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи; жодних клопотань до суду не надходило.
Заслухавши пояснення представника позивача, який позов підтримав у повному обсязі та просив його задовільнити, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення Відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 1 ст. 4 ЦПК України встановлює кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).
Отже, в силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний встановити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Наведена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 560/898/16-ц.
Зазначена розписка нотаріально посвідчена не була; містить підпис Відповідача, дату складення.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Частиною 1 ст. 570 ЦК України, встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.
Основними характерними рисами завдатку є те, що завдатком можуть забезпечуватися тільки зобов`язання, що виникають із договорів. Відповідно, він не може використовуватися для забезпечення деліктних зобов`язань, що виникають, зобов`язань, що виникають внаслідок безпідставного збагачення та деяких інших. Завдатком може бути забезпечене тільки виконання грошового зобов`язання. Цей висновок випливає із положення, що завдаток видається відповідній стороні в договірному зобов`язанні в рахунок належних з неї платежів
Таким чином, внесення завдатку, як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, тобто укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та істотні умови.
Однак, договір між сторонами укладений не був, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати передані кошти завдатком.
В такому випадку, такі кошти, відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України - є авансом.
Оскільки, виходячи із встановлених обставин, правова природа отриманих відповідачкою коштів визначена законом, то те, що сторонами вони зазначені як завдаток правового значення не має і не може тягти за собою наслідків, передбачених ст. 571 ЦК України.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2012 року у справі № 6-176цс12.
Верховним Судом України зазначено, що внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовились укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Поверненню підлягає й аванс, отриманий за попереднім договором.
Правила ст. 570 ЦК України про завдаток поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна зі сторін ухиляється від його виконання (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 вересня 2013 р. у справі № 6-82цс13).
Однак, враховуючи, що договір між сторонами укладено не було, тобто між сторонами існувала лише попередня домовленість, передані кошти суд вважає авансом, а не завдатком. Так, на відміну від завдатку, аванс - це спосіб платежу. У разі сплати авансу, кредитор не може бути зобов`язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і відповідно до відшкодування збитків. Сторона, яка видала аванс, має право вимагати його повернення практично у всіх випадках невиконання договору, а сторона, яка отримала аванс, ні за яких умов не може бути зобов`язана до його повернення у більшому розмірі.
Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу, понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідача, а залишаються за позивачем.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 19, 76-81, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст. ст. 546, 570, 571 ЦК України, суд
У Х В А Л И В
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за борговою розпискою - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , адреса проживання: село Мощаниця Ківерцівського району Волинської області, РНОКПП - НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений 13.10.2022 року.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч