Справа № 691/1171/21
Провадження № 2/691/138/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 вересня 2022 року Городищенський районний суд Черкаської області
судді Черненка В.О.
за участю секретаря судових засідань Озюменко Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городищенського відділу державної виконавчої служби Черкаського району, Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом зняття заборони відчуження на нерухоме майно,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Городищенського ВДВС Черкаського району, Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом зняття арешту та заборони відчуження на нерухоме майно.
В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що він має намір продати своє нерухоме майно та при здійсненні попередньої перевірки було виявлено, що на його все майно накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 283478512 від 08.11.2021 року на все його нерухоме майно 29.08.2001 року накладено арешт. Підстава для обтяження: ухвала, серія та номер 4273, виданий 29.08.2001, видавник: Городищенський народний суд. вид обтяження: заборона на нерухоме майно; особа, майно, якої обтяжується: ОСОБА_1 . Підставою внесення запису було рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 44657385 від 17.12.2018 року 15:27:08, ОСОБА_2 , Виконавчий комітет Городищенської міської ради,Черкаська обл.
Позивач звернувся 19.10.2021 року з письмовою заявою № 19/10/2021 до Відділу ДВС Черкаського району, Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) про надання копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2002 року, постанови про накладення арешту на його майно (дата невідома), постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.09.2012 року, а також повідомити ідентифікатор для доступу до виконавчого провадження.
Тому він змушений звернутися до суду з вимогами про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом зняття арешту та заборони відчуження на нерухоме майно.
Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задоволити, а саме постановити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні майном, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 шляхом зняття обтяження - арешту всього нерухомого майна та заборони його відчуження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером запису про обтяження 29491595.
Представник відповідача Городищенського відділу державної виконавчої служби Черкаського району, Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце слухання справи була повідомлена завчасно та належним чином, про що свідчить направлена судова повістка отримана 26.08.2022 року під розписку ОСОБА_4 (копія аркуша з розносної книги для місцевої кореспонденції). Листа про розгляд справи у її відсутності на адресу суду не надходило, лише 15.04.2022 року у клопотанні про закриття провадження у справі було вказано про проведення розгляду справи без участі представника Городищенського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) та подана телефонограма 08.06.2022 року про проведення слухання справи у її відсутності та розглянути подане раніше клопотання про закриття провадження у справі. 18.08.2022 року представник відповідача у судове засідання не з`явилася, 15.09.2022 року на адресу суду надійшло клопотання про залучення належного відповідача, в якому вказано лише щодо розгляду даного клопотання без участі представника Городищенського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ).
З огляду на вище викладене, зі згоди представника позивача, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд, вислухавши представника позивача, повно і всебічно з`ясувавши обставин, на які в позовній заяві посилався позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає наступне.
Судом установлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № за № 283478512 від 08.11.2021 року на все нерухоме майно позивача 29.08.2001 року накладено арешт. Підстава для обтяження: ухвала, серія та номер 4273, виданий 29.08.2001, видавник: Городищенський народний суд. вид обтяження: заборона на нерухоме майно; особа, майно, якої обтяжується: ОСОБА_1 . Підставою внесення запису було рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 44657385 від 17.12.2018 року 15:27:08, ОСОБА_2 , Виконавчий комітет Городищенської міської ради,Черкаська обл.
Позивач звернувся 19.10.2021 року з письмовою заявою № 19/10/2021 до Відділу ДВС Черкаського району, Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) про надання копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2002 року, постанови про накладення арешту на його майно (дата невідома), постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.09.2012 року, а також повідомити ідентифікатор для доступу до виконавчого провадження.
Згідно ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Частиною 5 ст. 59 вказаного вище Закону, передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
За правилами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.
Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.
Згідно абзаців першого та другого пункту 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 (далі Постанова № 5), у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Згідно абзацу першого пункту другого Постанови № 5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Пунктом 13 Постанови № 5 роз`яснено, що при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог.
Відповідно дост.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно дост.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов`язковою для суду.
На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність обтяження арешту нерухомого майна позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна, тому позов підлягає до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.40,56,59 Закону України «Про виконавче провадження», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5, ст.ст. 16, 321, 386, ст.ст. 1, 2, 10-13, 200, 258, 259, 265, 268, 280 ЦПК України, суд,-
позов ОСОБА_1 до Городищенського відділу державної виконавчої служби Черкаського району, Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом зняття заборони відчуження на нерухоме майно, задоволити.
Усунути перешкоди у користуванні майном, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 шляхом зняття обтяження - арешту всього нерухомого майна та заборони його відчуження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером запису про обтяження 29491595.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення. У даному разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення.
Повний текст рішення виготовлений 20.09.2022 року.
Суддя В. О. Черненко