Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6184/21 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 74 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 274/6184/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 травня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Корбута В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з 12 листопада 2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка зазначає, що вона разом з дитиною проживає окремо від ОСОБА_2 , який не надає коштів на її утримання. На даний час вона не працює, здійснює догляд за малолітнім сином й перебуває у скрутному матеріальному становищі. Єдиним джерелом її доходів є допомога на утримання дитини у розмірі 860 грн.

У свою чергу, відповідач працює на станції швидкої медичної допомоги, має сталий заробіток та спроможний надавати допомогу на її утримання до досягнення сином трирічного віку.

Враховуючи вищезазначене, просила стягувати з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення сином трьох років.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 травня 2022 року позовні вимоги задоволено.

Вирішено стягувати з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 27 вересня 2021 року й до досягнення дитиною ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що він отримує щомісячно дохід, розмір якого є значним. Внаслідок реорганізації, яка відбулася за місцем його попередньої роботи, його посаду було скорочено. Він певний час перебував на обліку у службі зайнятості, на даний час працює водієм у ВК « Як Бджола» та його заробіток у травні 2022 року становив 1860 грн.

Суд першої інстанції, отримавши відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, вибірково, з неповним дослідженням усіх обставин справи, взяв до уваги інформацію, яка стосується його заробітку за минулі роки та є неактуальною при вирішенні цього спору.

Стверджує, що він надає допомогу на утримання сина, купує йому продукти харчування, іграшки, одяг та засоби гігієни, що підтверджується відповідними документами.

Звертає увагу на ту обставину, що позивачка є працездатною особою та має можливість влаштуватися на роботу й забезпечити свої потреби.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 12 листопада 2019 року між позивачкою та відповідачем зареєстрований шлюб. Сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Отже, за змістом ст. 84 СК України право на аліменти у дружини, з якою проживає дитина, може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилався на ту обставину, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки отримує незначну заробітну плату. На підтвердження цієї обставини він надав суду довідку, видану ВК « Як Бджола», яка містить інформацію про те, що відповідач обіймає посаду водія транспортних засобів та його заробіток у травні 2022 року становив 1860 грн.

Окрім того, до апеляційної скарги долучено довідку Буського РЦЗ Львівської області про те, що відповідач був зареєстрований як безробітний з 21 березня 2022 року до 24 травня 2022 року та протягом вказаного періоду отримував допомогу.

Отже, на час вирішення спору відповідач був працевлаштований, на даний час має постійне місце роботи та сталий заробіток.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 надав докази про свій заробіток за неповний місяць його роботи, з часу працевлаштування. Проте, вказавши на незначний дохід, відповідач не надав інформацію про розмір його середньомісячної заробітної плати.

Відповідач є особою працездатного віку, доказів того, що він має незадовільний стан здоров`я, матеріали справи не містять.

Таким чином, відповідачем не спростовано висновки суду першої інстанції.

Передбачене статтею 84 СК України право дружини на аліменти нерозривно пов`язане з тим, що вона здійснює догляд за малолітньою дитиною й вправі ставити питання про надання батьком дитини матеріальної допомоги до досягнення дитиною трьох років.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що позивачка має можливість влаштуватися на роботу, є безпідставними.

При вирішенні даного спору не заслуговують на увагу й твердження відповідача про те, що він добровільно надає допомогу на утримання сина, оскільки купує та надсилає засобами поштового зв`язку дитині речі, одяг, продукти харчування, засоби гігієни.

Варто зазначити, що право на утримання у дружини- матері існує поряд із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Виконання батьком обов`язків щодо матеріального забезпечення дитини жодним чином не позбавляє матір права на утримання, яке передбачене положеннями статті 84 СК України.

Таким чином, відсутні підстави для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 травня 2022 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: