УХВАЛА

про залишення заяви без руху

30.09.2022 Справа №607/13141/22 Провадження № 2-о/607/370/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В. під час вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Великобірківська селищна рада Тернопільського району Тернопільської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа

УСТАНОВИВ:

27.09.2022 ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сампара Н.М., звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із вказаною заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заповіт ОСОБА_6 , який 20.10.2016 посвідчений секретарем виконавчого комітету Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за № 167 на користь ОСОБА_1 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ознайомившись зі змістом заяви та доданих до неї документів, доходжу такого висновку.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Вимоги щодо форми та змісту заяви, а також документів, що до неї додаються, визначені ст. 318 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ч. 2 ст. 318 ЦПК України).

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати у тому числі і загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви.

Разом з тим дана заява вказаним вимогам закону не відповідає з огляду на таке.

Так, зі змісту заяви та доданих до неї документів вбачається, що така заява підписана та подана представником заявника адвокатом Сампарою Н.М. Разом з тим у заяві відсутні будь-які відомості стосовно представника заявника, передбачені п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Також у заяві ОСОБА_1 вказала, що доказом, який підтверджує факт зазначення її прізвища « ОСОБА_7 », є паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області від 22.05.2008. Однак копія зазначеного документу до матеріалів заяви не додана.

Крім цього, у заяві зазначено про те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику з метою реалізації спадкових прав.

Разом з тим заявником не надано доказів, які підтверджують, що ОСОБА_1 зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та, як наслідок, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику саме з метою реалізації спадкових прав.

Крім цього, додані до заяви документи, а саме копії свідоцтва про народження є повністю нечитабельними, що позбавляє суд можливості взагалі сприймати зміст цих документів та встановити, чи підтверджують ці докази обставини, зазначені у поданій заяві.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відтак, оскільки нормами ЦПК України не передбачено залишення без руху заяви, яка подана в порядку окремого провадження, в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо залишення без руху позовної заяви.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного заявнику слід виправити недоліки поданої заяви шляхом: 1) зазначення відомостей про представника заявника: 2) подання доказів, які підтверджують факт звернення заявника з заявою до органу нотаріату про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ; 3) надання належним чином засвідченої копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області від 22.05.2008; 4) надання копій свідоцтв про народження, виготовлених належної якості, що надасть можливість повністю сприймати зміст цих документів, чи надання їхніх оригіналів, - у кількості для суду та відповідно до наявних учасників справи.

Зважаючи на характер та обсяг виявлених недоліків заяви, строк на їх усунення доцільно визначити п`ять днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст. 10, 175, 177, 185 ч. 1, 2, 258-261, 293-294, 297, 298, 318 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без руху заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Великобірківська селищна рада Тернопільського району Тернопільської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, надавши заявнику строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

Роз`яснити, що якщо недоліки заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

СуддяІ. В. Марциновська