ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9919/22
провадження № 2-з/753/167/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Осіпенко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Король Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Якимович Олександр Вікторович про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів та часу у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, як не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів та часу у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Разом з позовом позивачем також подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

-визначення ОСОБА_1 способу участі у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 шляхом щоденного спілкування по відеозв`язку з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. без присутності матері ОСОБА_2 до набрання рішенням законної сили;

-зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною шляхом блокування та ігнорування його відеоздзвінків, мобільного зв`язку, будь-яких повідомлень в будь-яких додатках, месенджерах, адресованих дитині до набрання рішенням законної сили.

Необхідність забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що з 19 січня 2017 року він та відповідачка ОСОБА_2 перебували у шлюбі. Починаючи з 2017 року його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на його вихованні та на вихованні бабусі, оскільки з того часу ОСОБА_2 не приділяла достатньо часу для турботи, догляду та виховання дитини, часто перебувала у відрядженнях. На підставі цього, стосунки у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 погіршились, зникли взаєморозуміння і взаємоповага, часто вступали у конфлікт. Фактично сім`я припинила своє існування.

06 грудня 2018 року шлюб з ОСОБА_2 був розірваний, однак продовжували проживати в одній квартирі, яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

З 24 лютого 2022 року по 25 липня 2022 року, практично весь час, ОСОБА_3 знаходився з позивачем, тоді як ОСОБА_2 займалась своїми справами і була в численних поїздках та відрядженнях. Останні півтори місяці, що передували 25 липню 2022 року, позивач зі сином перебували у його знайомих в с. Брусниця, Чернівецька область. 26 липня 2022 року відповідач попросила позивача повернутись зі сином до Києва і під час їхньої зустрічі, у присутності сторонньої для позивача особи чоловічої статі, забрала дитину і відвезла у невідомому напрямку. Станом на сьогоднішній день місце перебування його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачу невідоме.

Зазначає, що з урахуванням того факту, що ОСОБА_2 часто перебуває у поїздках, мало часу знаходиться вдома, дитина постійно перебуває з нянею та третіми особами, що у свою чергу негативно впливає на її емоційний та психічний стан. Крім цього, позивач зазначає, що він неодноразово намагався дізнатись місце перебування його сина, телефонувавши ОСОБА_2 , проте остання на телефонні дзвінки не відповідає, повідомлення ігнорує, а контактний номер телефону позивача заблокувала.

Також, звертався до Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації із заявою про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та встановлення порядку побачень з дитиною, однак отримав відповідь, в якій рекомендовано звернутись до суду. Також, зазначає, що звертався до правоохоронних органів, однак до ефективного результату його звернення не призвело. Станом на 02 вересня 2022 року всі його численні прохання щодо надання безперешкодного спілкування з дитиною не були задоволені.

Як на підставу для забезпечення позову, посилається на те, що відповідачка штучно створює перешкоди у спілкуванні з дитиною шляхом заборони особистої зустрічі та спілкування за допомогою відеозв`язку, категорично відмовляє забирати дитину з ночівлею та погрожує заборонити навіть епізодичні зустрічі зі сином. Такі дії зі сторони відповідачки, на думку позивача, призведуть до втрати емоційних та духовних зв`язків, внаслідок чого рішення суду виконати буде неможливо.

З огляду на вказане, заяву про забезпечення позову позивач просив задовольнити.

Ухвалою суду від 08.09.2022 року заяву про забезпечення позову прийнято до розгляду і призначено судове засідання на 13 вересня 2022 року о 14 год. 00 хв.

13 вересня 2022 року від позивача до суду надійшла заява, в якій він просив відкласти розгляд справи про забезпечення позову на іншу дату у зв`язку із неможливістю прибуття в судове засідання.

Через це, судове засідання було відкладено на 15 вересня 2022 року о 10 год. 00 хв.

15 вересня 2022 року від відповідачки до суду надійшов відзив на заяву про забезпечення позову. Не погоджуючись із заявою, відповідачка зазначила, що прохальна частина заяви про забезпечення позову містить вимоги щодо фактичного вирішення судом справи по суті без повноцінного розгляду. Крім цього, посилається на те, що позивач часто вживає алкогольні напої, іноді брав їх, коли йшов з дитиною на прогулянку, а одноосібний догляд позивачем за дитиною зводиться до того, що позивач надає дитині на тривалий час комп`ютер-планшет, при тому, що сам дивиться телевізор. Водночас, вказала, що спілкування дитини з батьком щодня з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. має вирішуватись судом з урахуванням рекомендацій фахівця у галузі медицини і стану здоров`я дитини, і висновку органу опіки та піклування в порядку позовного провадження на підставі пред`явленого до суду відповідного позову, а не в порядку забезпечення позову. Крім цього, зазначає, що під час спілкування з дитиною, позивач налаштовує її проти відповідачки. Відповідачка також пояснила, що перешкод у спілкуванні з дитиною не вчиняє, намірів обмежувати спілкування позивача з його сином у неї немає. З позивачем постійно підтримує зв`язок, спільно обговорюють потреби дитини, надсилає позивачу фотографії про життя дитини.

Просила відмовити у заяві про забезпечення позову.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про місце, дату і час судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не з`явився, про місце, дату і час судового розгляду був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив розглянути заяву про забезпечення позову без його участі та участі позивача.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась, про місце, дату і час судового розгляду була повідомлена належним чином. У відзиві на заяву про забезпечення позову повідомила суд про неможливість взяти участь в судовому засідання через трудову зайнятість.

В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації не з`явилась, про місце, дату і час судового розгляду була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

19 січня 2017 року між сторонами був укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_1 від 19.01.2017 року, виданого Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління територіального управління юстиції України у місті Києві (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 від 02.02.2017 року, виданого Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління територіального управління юстиції України у місті Києві (а.с. 9).

06 грудня 2018 року шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить копія рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 грудня 2018 року у справі №638/13546/18 (а.с. 8).

25 серпня 2022 року Службою у справах дійте та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державній адміністрації надано відповідь на звернення позивача, згідно з якою, за результатами вжитих Службою заходів з`ясовано, відповідачка не зазначила фактичне місце проживання разом із дитиною, але повідомила, що на теперішній час не мешкає в Дарницькому районі. В усній розмові зі спеціалістом Служби, мати дитини ОСОБА_2 наголосила, що повідомляти фактичне місце проживання дитини відмовляється з огляду на існування, на думку відповідачки, загрози життю та здоров`ю дитини ОСОБА_2 та дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі сторони ОСОБА_1 . Також, рекомендовано звернутись до органів Національної поліції з метою встановлення фактичного місця проживання дитини (а.с. 25).

16 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького УП ГУНП в м. Києві із заявою з приводу усунення перешкод у спілкуванні з дитиною зі сторони ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою старшого інспектора СЮП Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві капітана поліції Олени Жало (а.с. 24).

19 серпня 2022 року позивач отримав відповідь від управління поліції, згідно з якою вищевказана заява була ретельно розглянута і повідомлено про те, що у своїх поясненнях ОСОБА_2 зазначила, що перешкод у спілкуванні з дитиною позивачу не чинить, а ОСОБА_3 забезпечений належними житловими побутовими умовами, всім необхідним для нормального та гармонійного розвитку дитини, що підтверджується копією відповіді на звернення Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві за вих. №10456/125/48/04-2022 від 19 серпня 2022 року (а.с. 23).

Отже, станом на сьогоднішній день, між сторонами виник спір у сфері сімейних правовідносин з приводу усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів і часу у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 150 ЦПК України, позов може бути забезпечений, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Щодо вимоги позивача в частині забезпечення позову шляхом визначення ОСОБА_1 способу участі у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 шляхом щоденного спілкування по відеозв`язку з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. без присутності матері ОСОБА_2 до набрання рішенням законної сили, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

З наведених норм права вбачається, що способи участі у спілкуванні з дитиною того з батьків, який проживає окремо від дитини, може визначати орган опіки та піклування за заявою матері чи батька, рішення якого є обов`язковими до виконання. У випадку, якщо той з батьків, який проживає з дитиною, чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною тому з батьків, хто проживає окремо від неї, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, то спосіб участі у спілкуванні з дитиною визначає суд за результатами розгляду позовної заяви другого з батьків про усунення цих перешкод.

Проте, як вбачається зі змісту заявлених позовних вимог, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів та часу у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Тому стосовно цієї частини вимог заяви про забезпечення позову заперечення відповідачки суд визнає обґрунтованими, оскільки позивач ОСОБА_1 у заяві просить вжити захід забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених ним позовних вимог.

Враховуючи викладене, і те, що обраний позивачем вид забезпечення позову за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині, що стосується визначення ОСОБА_1 способу участі у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 шляхом щоденного спілкування по відеозв`язку з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. без присутності матері ОСОБА_2 до набрання рішенням законної сили - відмовити.

Щодо вимоги позивача про забезпечення позову шляхом покладення на ОСОБА_2 обов`язку не перешкоджати ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною шляхом блокування та ігнорування його відеоздзвінків, мобільного зв`язку, будь-яких повідомлень в будь-яких додатках, месенджерах, адресованих дитині до набрання рішенням законної сили, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Частина 1 статті 150 СК УКраїни передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

У статті 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Виходячи з положень ч.ч. 2, 3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», №10383/09, §100).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Також ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

Суд вважає, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів та часу у вихованні та спілкуванні з дитиною, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від спілкування із батьком.

Застосовані судом норми права чітко вказують, що за відсутності підстав для обмеження права дитини на спілкування з одним із батьків, який проживає окремо, реалізація цього права має бути забезпечена державою. Відповідно, батько, який на час вирішення даної справи проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а матір не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Разом з тим, відповідачка у відзиві посилається на те, що позивач зловживає алкогольними напоями, формує в дитини негативне враження про відповідачку, як матір дитини, дає можливість дитині надмірно тривалий час проводити за планшетом тощо. Проте, доказів того, що батько в процесі спілкування з дитиною справляє на неї негативний вплив, а також негативно впливає на розвиток дитини і що таке спілкування суперечить інтересам дитини - суду не надано, а згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, суд вважає, що існують підстави для задоволення заяви про забезпечення позову в частині, що стосується покладення на ОСОБА_2 обов`язку не перешкоджати ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом блокування та ігнорування його відеоздзвінків, мобільного зв`язку, будь-яких повідомлень в будь-яких додатках, месенджерах, адресованих дитині до набрання рішенням законної сили, оскільки такий захід є пропорційним, з урахуванням встановлених судом обставин, і гарантуватиме право дитини на спілкування з позивачем, так як і право позивача на спілкування зі сином, на період розгляду цієї справи. При цьому, підстави для обмеження у реалізації права дитини на спілкування з батьком з метою забезпечення найкращих інтересів дитини, на даний момент, відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 150-153, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів та часу у вихованні та спілкуванні з дитиною - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 перешкоджати ОСОБА_1 у спілкуванні з ОСОБА_3 шляхом блокування та ігнорування його відеоздзвінків, мобільного зв`язку, будь-яких повідомлень в будь-яких додатках, месенджерах, адресованих дитині до набрання рішенням законної сили.

В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання її копії.

Попередити учасників справи, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Роз`яснити учасникам справи можливість суду допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим за клопотанням учасника справи.

Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який постановив ухвалу про їх застосування, за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Суддя: Л.М. Осіпенко