Провадження № 2/750/138/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2022 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретарів Левченко А.С., Мойсієнко К.А.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_7 про визнання незаконним підпункту 1.1 пункту 1 рішення Виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради № 354 від 14 грудня 2009 року та усунення перешкод у користуванні житловим будинком,

в с т а н о в и в :

позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, в якому просять визнати незаконним підпункт 1.1 пункту 1 рішення Виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради № 354 від 14 грудня 2009 року та зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_7 за власні кошти усунути перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 та газогоном до нього, шляхом знесення самовільно збудованого гаражу «З-1», площею 19,7 кв.м, що прилягає впритул до будинку АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що внаслідок самовільної прибудови гаражу впритул до будинку позивачів, повністю закрито фасадний газопровід та частина їх будинку, що унеможливлює обслуговування вхідного газопроводу, на що Управлінням по експлуатації газового господарства підрозділу ПАТ «Чернігівгаз» 25.01.2012 було внесено припис з вимогою усунення порушення та забезпечення вільного доступу для проведення технічного обслуговування ввідного газопроводу та усунення можливих витоків газу.

Також, позивачі посилаються на те, що у відповідь на адвокатський запит, Виконавчий комітет Чернігівської міської ради 11.08.2021 надав архівний витяг рішення виконавчого комітету Деснянської районної ради м. Чернігова від 14 грудня 2009 року № 354, згідно підпункту 1.1 пункту 1 якого затверджено акт прийому в експлуатацію житлових прибудов, збудованих до 28 грудня 2007 року по АДРЕСА_2 . Однак, позивачі вважають дане рішення незаконним, оскільки дерев`яний гараж, розташований на земельній ділянці відповідачів, не відповідає вимогам будівельних норм та порушує Правила безпеки систем газопостачання.

Керуючись ст.ст. 16, 376, ч.2 ст. 286, ст. 391, 1163 ЦК України позивачі просили суд усунути перешкоди у здійсненні права користування майном шляхом знесення самовільно збудованого гаражу, що дасть змогу обслуговувати ввідний газопровід на стіні їх будинку. Також, позивачі просили визнати причини пропуску строку на оскарження рішення Виконавчого комітету Деснянської районної ради м. Чернігова поважними, поновити його та скасувати незаконне рішення, на підставі якого вдалося узаконити самочинно збудований гараж «З-1», площею 19,7 кв.м., що прилягає впритул до будинку АДРЕСА_1 .

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ковальчук О.О. подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачам у задоволенні позову, посилаючись на безпідставність їх вимог. Також, представник відповідача подав заяву про застосування строку позовної давності до вимоги позивачів про скасування підпункту 1.1 пункту 1 рішення Виконавчого комітету Деснянської районної ради м. Чернігова від 14 грудня 2009 року № 354, оскільки про наявність такого рішення зазначено у рішенні Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 серпня 2015 року у справі № 750/11031/13-ц, в якій ОСОБА_5 була залучена до участі як третя особа та отримала копію цього рішення. Отже, позивачу ще у 2015 році було відомо про оспорюване рішення, а тому строк позовної давності сплив у 2018 році, і подання позову у 2021 році здійснено з пропуском строку позовної давності.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_2 , на генеральному плані, що затверджений 17.07.1981 вбачається гараж «З-1». Окрім цього, на останній сторінці наведеного вище технічного паспорту вказано, що гараж «З-1» 1968 року забудови. В той же час, згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , у відповідності до схеми розташування будівель та споруд і плану будинку садибного типу, літ. А-1, прибудови позначені на схемі літерами А2-1 та А3-1, які безпосередньо розташовані на межі домоволодіння АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , побудовані відповідно у 1987 році (А2-1) та у 2018 році (А3-1). Таким чином, представник відповідача зазначає, що прибудова позивачів та підключення побутового газопроводу до будинку АДРЕСА_1 у 1981 році здійснено без врахування норм, які регулюють функціонування газопроводів, при тому, що гараж на присадибній ділянці відповідачів існує з 1968 року.

Також у відзиві на позов зазначено, що згідно договору дарування від 12.02.2010 ОСОБА_2 набула у власність нерухоме майно, до складу якого входив і гараж «З» 19,7 кв.м., а отже не можна вважати, що він є самочинним будівництвом.

Відповідач ОСОБА_7 в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзив на позов не подавав.

Представник Виконавчого комітету Чернігівської міської ради в жодне із судових засідань не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, заяв та клопотань не заявляв.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомила, що позовні вимоги позивачів вважає обґрунтованими, оскільки гараж «З-1» на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_2 був збудований приблизно у 2006 році. Він побудований впритул до стіни будинку АДРЕСА_1 , загороджує газопровід, що не дає можливості доступу до нього для обслуговування працівниками газового господарства.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_2 , її представника, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 750/11031/13ц, інвентаризаційні справи на домоволодіння АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , суд знаходить підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є співвласниками будинку АДРЕСА_1 в розмірі 5/12 та 1/6 частки відповідно (а.с. 11-14).

Будинок позивачів розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:051:0049, площею 0,0376 га., яка була передана Чернігівською міською радою в оренду ОСОБА_5 та попередньому співвласнику ОСОБА_8 згідно договору оренди земельної ділянки № 2984/п від 21 березня 2018 року (а.с. 19-23).

Власниками домоволодіння АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 (3/7 частини домоволодіння) на підставі договору дарування від 12.02.2010 та ОСОБА_7 (4/7 частини домоволодіння) на підставі договору купівлі продажу від 20.03.2002 (а.с. 24).

З інвентаризаційної справи на будинок АДРЕСА_2 вбачається, що фактично будинок поділений на дві квартири, користування якими здійснюється співвланиками ізольовано, ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_3 , а ОСОБА_7 кв.2.

Представником відповідача ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву зазначається, що в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_2 , на генеральному плані, що затверджений 17.07.1981 значиться гараж літ. «З-1». Окрім всього того, на останній сторінці наведеного вище технічного паспорту вказано, що гараж «З-1» 1968 року забудови, а тому за твердженням представника відповідача, спірний гараж побудований раніше, ніж підведено газопостачання у будинку АДРЕСА_1 , що мало місце у 1981 році.

Проте, такі доводи представника відповідача не підтверджуються наявними доказами.

Зокрема, у інвентаризаційній справі на будинок АДРЕСА_2 наявні правовстановлюючі документи по цьому домоволодінню, оформлені на власників у порядку спадкування, в яких не зазначено наявності у складі об`єкта нерухомості гаража «З-1», площею 19,7 кв.м.

Так, 20 квітня 2001 року Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації видало дві довідки характеристики за № 2119 та № 2120 для оформлення спадщини, в яких надана коротка технічна характеристика будівель і споруд по АДРЕСА_2 , де зазначені: А-1 житловий будинок; Б - сарай; б, в сараї; Д - гараж. Також, в довідках зазначено про наявність у домоволодінні самовільно обладнаних приміщень: кухні 2-2 під частини кімнат та 2-4, 2-5, площею 8,7 кв.м.

Про існування у домоволодінні АДРЕСА_2 гаражу «З-1», площею 19,7 кв.м. (в тому числі як самочинно збудованого) в цих довідках характеристиках не зазначено.

Таким чином, у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 23 травня 2021 року та у свідоцтві про право на спадщину за законом від 22 травня 2001 року після попередніх власників до спадкоємців перейшло спадкове майно, у складі якого не було гаражу «З-1», і про його існування не зазначено в довідках характеристиках МБТІ в якості самочинного будівництва.

Так само, в договорі купівлі продажу частини будинку від 20 березня 2002 року, за яким ОСОБА_7 придбав 4/7 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_2 , серед надвірних будівель у цьому домоволодінні зазначено: сарай Б дерев`яний; сараї б, в, дерев`яні; гараж Д, дерев`яний. Із довідки характеристики Чернігівського МБТІ від 28 лютого 2002 року за № 1101 в якості самочинного будівництва значаться самовільно обладнані приміщення: кухні 2-2 під частини кімнат та 2-4, 2-5 , площею 8,7 кв.м. Таким чином, гаражу «З-1», площею 19,7 кв.м. (в тому числі як самочинно збудованого) станом на час укладення договору купівлі продажу від 20 березня 2002 року, у домоволодінні по АДРЕСА_2 , не існувало.

Вперше наявність дерев`яного гаражу «З», площею 19,7 кв.м. в інвентаризаційній справі у правовстановлюючих документах на будинок АДРЕСА_2 зазначено у витязі з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28 грудня 2009 року, де власником 3/7 частин будинку зазначена ОСОБА_9 та власником 4/7 частин вказаний ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що 01 грудня 2009 року ОСОБА_10 звернулася до голови Деснянської районної у м. Чернігові ради із заявою про надання дозволу на прийом в експлуатацію прибудови з розміщенням в ній веранди, кухні, кімнати з врахуванням переобладнання в існуючій квартирі водяного опалення зі збільшенням жилої площі (а.с. 33).

Згідно акту прийому в експлуатацію прибудов на праві приватної власності комісія у складі голови комісії - заступника голови Деснянської районної у м. Чернігові ради та членів комісії: завідувача відділу комунальної гігієни Чернігівської міської санепідемстанції, інженера сектору НТР ЧМУ ГУМНС України в Чернігівській області, завідувача відділу архітектури Деснянської районної у місті Чернігові ради та головного спеціаліста цього ж відділу, постановила вважати прийнятими пред`явлені гр. ОСОБА_9 до здачі в експлуатацію прибудови квартири АДРЕСА_4 . Серед надвірних будівель та споруд в даному акті перелічені: гараж, 2 сараї та альтанка, тобто без ідентифікації літерами цих об`єктів. Також, в акті зазначено, що будівництво прибудов почато у 1994 році, закінчено у 2009 році (а.с. 34-35).

Рішенням виконавчого комітету Деснянської районної ради м. Чернігова від 14 грудня 2009 року за № 354, а саме п.п. 1.1 пункту 1, затверджено акти прийому в експлуатацію житлових прибудов (збудованих до 28 грудня 2007 року), які збудовані громадянами з дозволу виконкому, а саме ОСОБА_9 прибудови з доведенням житлової площі по квартирі АДРЕСА_5 (а.с. 32).

Таким чином, саме співвласник домоволодіння ОСОБА_9 ініціювала питання прийняття в експлуатацію здійснених перебудов у її квартирі та її заяву було задоволено, відповідною комісією вирішено вважати прийнятими пред`явлені гр. ОСОБА_9 до здачі в експлуатацію прибудови квартири АДРЕСА_4 . Серед надвірних будівель та споруд в даному акті перелічені: гараж, 2 сараї та альтанка.

12 лютого 2010 року відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування частини житлового будинку, ОСОБА_10 подарувала ОСОБА_2 3/7 частини житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_2 . В договорі дарування, копія якого міститься в матеріалах інвентаризаційної справи, зазначено, що житловий будинок дерев`яний, позначений в плані літерою А-1 має 94,1 кв.м. загальної площі, з яких 59,6 кв.м. складає житлова площа. З надвірних будівель є: гараж Д дерев`яний 12,3 кв.м., гараж З дерев`яний площею 19,7 кв.м., сарай а3 дерев`яний 3,1 кв.м., сарай Ж дерев`яний 9,7 кв.м., навіс Ж1 дерев`яний стелений залізом 3,2 кв.м., альтанка Л дерев`яна 4,4 кв.м., уборна К дерев`яна 1,0 кв.м. Ці будівлі розташовані на землях міської ради, які надано для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у користування ОСОБА_10 і присвоєно кадастровий номер :02:051:5113 (а.с. 111-114).

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.10.2013 року у справі № 2/750/10/13 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про звільнення незаконно захопленої земельної ділянки з відновленням межі, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної і моральної шкоди - відмовлено.

З висновку судової будівельно технічної експертизи № С-100 від 30.06.2012, проведеної у даній справі, що був складений експертом Чернігівської регіональної торгово промислової палати слідує, що згідно генерального плану, затвердженого 30.03.1994, площа земельної ділянки АДРЕСА_1 складала 910,0 кв.м., з яких 644,0 кв.м земельна ділянка, отримана в законному порядку, а 266,0 самозахват, який до домоволодіння АДРЕСА_2 ніякого відношення немає, оскільки знаходиться по іншу сторону від спірної межі. Смужки земельної ділянки шириною 0,5 м між житловим будинком АДРЕСА_1 та межею з домоволодінням АДРЕСА_2 також немає, так як межа проходить безпосередньо по зовнішній стіні житлового будинку АДРЕСА_1 .

Суд при розгляді справи № 2/750/10/13 прийшов до висновку, що позивачем не доведено факту захоплення відповідачем частини земельної ділянки, яка належить позивачу, а тому вимога про зобов`язання ОСОБА_4 звільнити незаконно захоплену земельну ділянку задоволенню не підлягає.

Судом також встановлено, що у провадженні Деснянського районного суду м. Чернігова перебувала справа № 750/11031/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити певні дії та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , Чернігівська міська рада, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Державна архітектурно-будівельна інспекція України.

Зокрема, ОСОБА_2 зверталась з позовом до ОСОБА_4 та просила усунути перешкоди в користуванні наданою їй земельною ділянкою, шляхом перенесення паркану (металевої сітки) згідно меж домоволодіння позивача та відповідача, а також просила зобов`язати відповідача за власні кошти здійснити перебудову самовільно збудованої прибудови та надбудови до житлового будинку АДРЕСА_1 у відповідності до п. 3.25 ДБН360-92 (відстань від найбільш виступної конструкції стіни до межі суміжної земельної ділянки треби приймати не менше 1,0 м), а також вимогам ДБН В2.2-15-2005 щодо проектування дахів з водостоками.

ОСОБА_4 у тій справі зверталась із зустрічним позовом, в якому, із урахуванням заяви від 21.08.2015, просила зобов`язати ОСОБА_2 за власний рахунок провести перебудову дерев`яного гаражу «З», площею 19,7 кв. м, дерев`яного сараю «Ж», площею 9,7 кв. дерев`яного «Ж-1», площею 3,2 кв. м, альтанки дерев`яної «Л», площею 4,4 кв м по АДРЕСА_2 , відповідно до будівельних, протипожежних і санітарних норм і правил, норм і правил газопостачання у спосіб, визначений за наслідками проведених у даній справі експертиз, а в разі відсутності технічної можливості такої перебудови, зобов`язати ОСОБА_2 знести за власний рахунок перелічені об`єкти. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2 здійснила прибудову гаражу до будинку АДРЕСА_1 , а також перебудову вищезазначених господарських споруд, у порушення Правил пожежної безпеки в Україні, ДБН В2.5.-20.2001 «Газопостачання», Правил безпеки систем газопостачання України, а також ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», при цьому зазначала, що зведення сараю та гаражу відбулося з порушенням межі земельної ділянки, а отже на підставі статей 13, 319, 386, 391 ЦК України просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 серпня 2015 року у справі № 750/11031/13-ц позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_4 за власні кошти здійснити перебудову самовільно збудованої прибудови та надбудови до житлового будинку АДРЕСА_1 у відповідності до п. 3.25 ДБН360-92, згідно із висновком експерта № 01-15 від 27.02.2015 року із розробленням проектно-кошторисної документації з урахуванням вимог ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», а також вимогам В2.2.-15.2005 щодо проектування дахів з водостоками.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

У тій справі було проведено судову будівельно технічну експертизу і відповідно до висновку експерта від 27.02.2015 № 01-15 та висновку експерта від 16.07.2015 № 28-15 при дослідженні питання щодо гаража З-1 встановлено, що гараж літ. «3-1», який належить ОСОБА_2 та розташований на земельній ділянці АДРЕСА_2 , прибудований до стіни будинку АДРЕСА_1 порушує вимоги «Правил безпеки систем газопостачання», а саме відсутній вільній доступ до ввідного газопроводу для проведення технічного огляду будинку АДРЕСА_1 . Сарай літ. «Ж» переобладнаний під лазню, лазня відповідає вимогам ДБН. Гараж літ. «3-1», що належить ОСОБА_2 та розташований на земельній ділянці АДРЕСА_2 , прибудований до стіни будинку АДРЕСА_1 порушує вимоги «Правил безпеки систем газопостачання», а саме відсутній вільній доступ до ввідного газопроводу для проведення технічного огляду будинку АДРЕСА_1 . Технічної можливості перебудови гаражу відповідно до вимог ДБН немає, тому для організації можливості вільного доступу до ввідного газопроводу для проведення технічного огляду, гараж потрібно розібрати.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_4 (співвласника домоволодіння АДРЕСА_1 ), суд мотивував своє рішення тим, що актом прийому в експлуатацію прибудов на праві приватної власності, було прийнято в експлуатацію прибудову квартири АДРЕСА_4 , яка була здійснена ОСОБА_9 , в тому числі і гаражу «З». Вказаний акт, затверджений рішенням виконкому Деснянської районної у м. Чернігові ради від 14 грудня 2009 року № 354. Доказів про те, що дане рішення скасоване чи визнано незаконним суду не надано. Згідно із договором дарування від 12.02.2010 ОСОБА_2 було набуте нерухоме майно, до складу якого входив і гараж «З» 19,7 кв. м, а отже неможна вважати, що він є самочинним будівництвом. Крім того, ОСОБА_4 , з урахуванням уточненої позовної заяви, в разі неможливості перебудови, просила знести дерев`яний гараж «З», площею 19,7 кв. м, дерев`яний сарай «Ж», площею 9,7 кв. дерев`яний навіс «Ж-1», площею 3,2 кв. м, альтанку дерев`яної «Л», площею 4,4 кв м, а експерт в своєму висновку вказує, що саме гараж «З-1» прибудований до стіни будинку АДРЕСА_1 порушує вимоги «Правил безпеки систем газопостачання», а питання щодо знесення гаражу «З-1» ОСОБА_4 взагалі не ставилось. Висновком експерта від 16 липня 2015 року № 28-15 також не встановлено порушень при будівництві дерев`яного гараж «З», дерев`яного сараю «Ж», дерев`яного навісу «Ж-1», та альтанки дерев`яної «Л», також зазначено, що лазня, переобладнана із сараю відповідає вимогам ДБН.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У своєму рішенні у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) від 20 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик їх помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Також зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен накладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення, що передбачено пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) дійшла висновку, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавства виокремлює усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України). Вказаний спосіб захисту може бути реалізований шляхом подання негаторного позову.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Частиною третьою статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до частин першої, четвертої та сьомої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Юридичними фактами, які становлять правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення.

При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з`ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил, з огляду на положення законів України «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров`ю людини, тощо.

Результат аналізу зазначених норм дає підстави для висновку про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці, але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

Такий правовий висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 725/5630/15-ц (провадження № 14-341цс18).

Законність знесення самочинного будівництва має бути оцінено на предмет пропорційності такого втручання.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ДБН В.1.2.-12-2008 «Будівництво в умовах ущільненої забудови. Вимоги безпеки» якими встановлюються вимоги безпеки під час нового будівництва, реконструкції і технічного переоснащення об`єктів в умовах ущільненої забудови і охоплюють безпеку прилеглої забудови і території, безпеки об`єкта, що будується, безпечність виробничого процесу з виконання будівельно-монтажних робіт: наявність умов ущільненої забудови при будівництві об`єкта визначається в передбаченому «Акті вибору майданчика» (або «Акті обстеження майданчика» у випадку реконструкції об`єкта на існуючому майданчику); характер і зона взаємного впливу об`єкта, що будується та існуючих прилеглих об`єктів визначається в проектно-кошторисній документації об`єкта з врахуванням результатів інженерних вишукувань, матеріалів обстеження існуючих об`єктів та передбачених у ПОБ рішень щодо методів будівництва, а фактичний вплив відстежується засобами моніторингу.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно технічної експертизи № 13/14/22-24 від 30.05.2022 встановлено, що розташування дерев`яного гаражу (з урахуванням часу його будівництва), позначеного на генеральному плані літ. «З-1», який знаходиться по АДРЕСА_2 , не відповідає вимогам нормативно правових актів у галузі будівництва (будівельним, містобудівним, протипожежним, санітарно гігієнічним нормам, Правилам безпеки систем газопостачання України).

Гараж «З-1» дерев`яний, дощатий, обшитий залізом з трьох сторін, однією із сторін гаража є стіна житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно даного висновку експерта, розташування дерев`яного гаражу літ. «З-1» не відповідає вимогам нормативно правових актів у галузі будівництва, допущені порушення СНиП ІІ-К.2-62 п.5.26, СНиП ІІ-60-75 п.5.24, СНиП 2.07.01-89 п.2.12, ДБН 360-92 3.24, ДБН Б.2.2-12:2019 6.1.39 «Правила безпеки систем газопостачання» п.1.4, 1.5, 2.1.

Судовим експертом у своєму висновку зазначено, що дерев`яний гараж літ. «З-1» пропонується демонтувати та провести перебудову в межі земельної ділянки АДРЕСА_2 , згідно ДБН Б.2.2-12:2019 6.1.39 «Правила безпеки систем газопостачання» п.1.4, 1.5, 2.1.

З оглянутого в судовому засіданні проекту газифікації будинку АДРЕСА_1 встановлено, що проект газифікації цього будинку був здійснений у 1981 році, а тому доводи представника відповідача, що гараж «З-1» існував на час проведення газифікації будинку АДРЕСА_1 , не знайшли свого підтвердження належними доказами, адже вперше у правовстановлюючих документах на будинок АДРЕСА_2 , гараж під літ. «З-1», площею 19, 7 кв.м. з`явився в описі об`єкта нерухомості у 2009 році, що підтверджено витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.12.2009, і це відбулося після прийняття 14 грудня 2009 рішення № 354 виконкому Деснянської районної ради м. Чернігова про затвердження акту прийому в експлуатацію прибудови за заявою ОСОБА_9 (попереднього власника частини домоволодіння), яке зараз належить ОСОБА_2 .

Згідно «Правил безпеки систем газопостачання», затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 15.05.2015 № 285, технічний стан газопроводів (підземних, надземних, наземних та ввідних) і споруд на них повинен систематично контролюватись власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) шляхом проведення комплексного технічного огляду (обходу) трас газопроводів, технічного обстеження, в тому числі КПО, вимірювання захисних потенціалів і перевірки ефективності роботи засобів ЕХЗ. Відомості про заміну запірної арматури, кранів, компенсаторів, а також виконані роботи при капітальному або поточному ремонті, виконані аварійні роботи необхідно заносити у паспорт газопроводу. Запірну арматуру і компенсатори необхідно обслуговувати не рідше ніж один раз на рік і за необхідності ремонтувати (п.1.4) .

При технічному огляді надземні газопроводи необхідно перевіряти на можливий виток газу. Зовнішній стан газопроводу перевіряють візуально: кріплення та фарбування, провисання труб, стан запірних пристроїв, ізолювальних з`єднань, опор, наявність діелектричних підкладок тощо. Технічні огляди трас надземних газопроводів здійснюються не рідше ніж один раз на 6 місяців. Результати обходів газопроводів фіксуються у журналі технічних оглядів і обходів газопроводів. Періодичність проведення технічного обстеження встановлюється залежно від технічного стану газопроводу відповідно до вимог Порядку технічного огляду, обстеження, оцінки та паспортизації технічного стану (п.1.5).

Пункт 2.1 цих Правил містить визначення, що ввідний газопровід це ділянка газопроводу від вимикаючого пристрою, що на вводі в будинок (при встановленні вимикаючого пристрою зовні будинку) до внутрішнього газопроводу, включаючи газопровід, прокладений в футлярі через стіну будинку.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наявні у справі докази, якими доведено, що розташування дерев`яного гаражу, позначеного на генеральному плані літ. «З-1», який знаходиться по АДРЕСА_2 не відповідає вимогам нормативно правових актів у галузі будівництва (будівельним, містобудівним, протипожежним, санітарно гігієнічним нормам, Правилам безпеки систем газопостачання України), а саме, він закриває по зовнішній стіні житлового будинку АДРЕСА_1 трубу газопроводу, а тому в силу статті 391 ЦК України зазначене порушене право позивачів може бути захищене шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 , якій належить цей гараж, демонтувати та провести перебудову дерев`яного гаражу літ. «З-1», площею 19,7 кв.м в межах земельної ділянки АДРЕСА_2 , з дотриманням вимог ДБН Б. 2.2-12:2019 п.6.1.39, п. 6.1.41 та «Правил безпеки систем газопостачання» п.1.4., 1.5., 2.1., як про це зазначено у висновку експерта.

Суд при винесенні рішення у даній справі виходить з того, що побудова об`єкта нерухомості з істотним порушенням будівельних норм та правил є самостійною ознакою самочинного будівництва, а виникнення на нього права власності не позбавляє права зацікавленої особи, права якої порушено, на знесення такого будівництва та обов`язку особи, яка здійснила таке будівництво, щодо його знесення при порушені прав інших осіб та при неможливості його перебудови.

Подібний висновок зробив Верховний Суд у своїй постанові від 11.08.2022 у справі № 537/1366/19.

Оскільки наявна перешкода позивачам належно обслуговувати газопровід на стіні їх будинку є триваючим порушенням, а тому строки позовної давності в даному випадку застосовані бути не можуть.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивачів про скасування рішення виконавчого комітету Деснянської районної ради м. Чернігова від 14 грудня 2009 року № 354, згідно підпункту 1.1 пункту 1 якого затверджено акт прийому в експлуатацію житлових прибудов, збудованих до 28 грудня 2007 року по АДРЕСА_2 , оскільки цим рішенням прав позивачів не порушено, адже попередній власник будинку ОСОБА_10 зверталася до органу місцевого самоврядування із заявою про прийняття в експлуатацію прибудови до її частини квартири з розміщенням в ній веранди, кухні, кімнати з врахуванням переобладнання в існуючій квартирі водяного опалення зі збільшенням житлової площі. В акті серед надвірних будівель і споруд було зазначено гараж, 2 сараї та альтанку без їх ідентифікації згідно Генерального плану на домоволодіння.

За таких обставин, заявлена вимога позивачів про скасування в цілому підпункту 1.1 пункту 1 рішення виконавчого комітету Деснянської районної ради м. Чернігова від 14 грудня 2009 року № 354, жодним чином не поновлює порушених прав позивачів.

Також, суд вважає безпідставними заявлені вимоги до відповідача ОСОБА_7 , так як він не має жодного відношення до будівництва гаража «З-1». Цей гараж літ. «З-1» з`явився у правовстановлюючих документах на будинок згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28 грудня 2009 року, тобто після того, як за заявою ОСОБА_9 було затверджено рішенням виконавчого комітету Деснянської районної ради м. Чернігова від 14 грудня 2009 року № 354 (підпункт 1.1 пункту 1) акт прийому в експлуатацію житлових прибудов.

Правонаступником після ОСОБА_10 є саме ОСОБА_2 , якій попередній співвласник згідно договору від 12 лютого 2010 року подарувала належну їй частину житлового будинку з проведеними в ньому перебудовами, зазначеними в акті прийому в експлуатацію, що був затверджений рішенням виконавчого комітету Деснянської районної ради м. Чернігова від 14 грудня 2009 року № 354 (підпункт 1.1 пункту 1).

Таким чином, суд приходить до висновку, що саме відповідач ОСОБА_2 має усунути перешкоди у здійсненні позивачами їх прав і за власний рахунок демонтувати та провести перебудову дерев`яного гаражу літ. «З-1», площею 19,7 кв.м в межах земельної ділянки АДРЕСА_2 , з дотриманням вимог ДБН Б. 2.2-12:2019 п.6.1.39, п. 6.1.41 та «Правил безпеки систем газопостачання» п.1.4., 1.5., 2.1.

Також, у зв`язку із наявністю підстав для часткового задоволення вимог позивача, суд вирішує питання про розподіл судових витрат у справі, як це передбачено ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ), ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради (місцезнаходження юридичної особи: вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, код ЄДРПОУ - 04062015), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ), ОСОБА_7 (місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт - НОМЕР_4 ) про визнання незаконним підпункту 1.1 пункту 1 рішення Виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради № 354 від 14 грудня 2009 року та усунення перешкод у користуванні житловим будинком задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 за власний рахунок демонтувати та провести перебудову дерев`яного гаражу літ. «З-1», площею 19,7 кв.м в межах земельної ділянки АДРЕСА_2 , з дотриманням вимог ДБН Б. 2.2-12:2019 п.6.1.39, п. 6.1.41 та «Правил безпеки систем газопостачання» п.1.4., 1.5., 2.1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 6006 грн. 35 коп. у відшкодування витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 908 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 908 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.10.2022.

Суддя