УХВАЛА

"23" вересня 2022 р. Справа № 596/1219/18

Провадження № 4-с/596/2/2022

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Митражик Е.М., вивчивши матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Герелевич Олесі Миколаївни, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Герелевич О.М. та просить визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Герелевич О.М. від 29 липня 2022 року у виконавчому провадженні №69148076 та зобов`язати старшого державного виконавця Герелевич О.М. забезпечити виконання виконавчого листа Тернопільського апеляційного суду від 30.05.2022 року №596/1219/18.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2022 року справу № 596/1219/18 розподілено для розгляду судді Митражик Е.М.

Вивчивши матеріали скарги, приходжу до висновку про наявність обставин, за яких вважаю за необхідне заявити самовідвід.

13 листопада 2018 року під головуванням судді Митражик Е.М. було ухвалено рішення в справі №596/1219/18 за позовом представника позивача Печінки П.В. в інтересах ОСОБА_1 до Гусятинської районної ради Тернопільської області, Комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна районна лікарня» Гусятинської районної ради про визнання незаконним та скасування п.3 рішення Гусятинської районної ради №337 від 15 травня 2018 року, визнання протиправним та скасуванням наказу заступника головного лікаря Гусятинської ЦКРЛ №92-к п1 від 18 травня 2018 року, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, яким в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 13 листопада 2018 року було скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалено визнати протиправним та скасувати п.3 рішення Гусятинської районної ради №337 від 15 травня 2018 року та п. 1 наказу заступника головного лікаря Гусятинської комунальної районної ради № 92-к від 18 травня 2018 року щодо звільнення ОСОБА_1 на підставі ст.40 п.1 КЗпП України. Поновити ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Гусятинської центральної комунальної районної лікарні з 18 травня 2018 року. Стягнути із Гусятинської районної ради в користь ОСОБА_1 349 583,59 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відрахуваннями. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди відмовити. Стягнути із Гусятинської районної ради 5609,75 грн. судових витрат в користь держави.

Додатковою постановою Тернопільського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року ухвалено доповнити резолютивну частину постанови Тернопільського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року абзацом наступного змісту: відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо укладення відповідачами з ним контракту згідно чинного законодавства.

Вважаю, що розгляд цивільної справи №596/1219/18 під головуванням судді Митражик Е.М. є обставиною, яка може викликати сумнів в неупередженості та об`єктивності судді в учасників чи стороннього спостерігача при розгляді даної скарги, вимогою якої являється визнання неправомірною постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Герелевич О.М. від 29 липня 2022 року у виконавчому провадженні №69148076 та зобов`язання старшого державного виконавця Герелевич О.М. забезпечити виконання виконавчого листа Тернопільського апеляційного суду від 30.05.2022 року №596/1219/18.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) у тому числі, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 ст.15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно ст. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27.07.2006 року №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У відповідності до ч.1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Положеннями ст.40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

З урахуванням вищенаведеного, гарантування неупередженості та об`єктивності здійснення правосуддя, уникнення в учасників справи чи стороннього спостерігача будь яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді по справі, суддя вважає за необхідне заявити самовідвід. На підставі ст. 15 Кодексу суддівської етики, керуючись ст.ст. 36 - 40 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти самовідвід судді Митражик Елли Михайлівни в цивільній справі № 596/1219/18 за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Герелевич Олесі Миколаївни.

Цивільну справу №596/1219/18 передати до канцелярії Гусятинського районного суду Тернопільської області для вирішення питання про передачу справи до найбільш територіально наближеного суду в порядку, передбаченому ч.4 ст.31 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Е.М.Митражик