Справа №701/630/22
Номер провадження2/701/274/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2022 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - В.Л. Маренюка

за участю секретаря - Г.І. Байдужої

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Маньківської селищної ради про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно.

На підставу своїх вимог спирається на те, що Рішенням Маньківської селищної ради Черкаської області від 16 березня 2021 року №7-90/VІІ вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності кадастровий номер :01:001:0199 площею 0,2500га, у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель комунальної власності не наданих у власність та постійне користування на території Маньківської селищної ради по АДРЕСА_1 (в межах населеного пункту), гр. ОСОБА_1 .

Згідно п.2 вищевказаного рішення ради, вирішено передати гр. ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0199 площею 0,2500га, у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель комунальної власності не наданих у власність та постійне користування на території Маньківської селищної ради по АДРЕСА_1 (в межах населеного пункту). Згідно п.2 вищевказаного рішення ради, вирішено провести державну реєстрацію даної земельної ділянки.

Право приватної власності на земельну ділянку під кадастровим номером :01:001:0199 площею 0,2500га зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.04.2021 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.04.2021 року №252154760.

На даній земельній ділянці, яка є приватною власністю позивача, ним побудовано житловий будинок, призначений для проживання позивача та його сім`ї.

Будівництво велось власними силами за власні кошти, по мірі наявності фінансових можливостей, які не завжди були в наявності, при цьому також потребувало корегування власне самого будівництва у зв`язку із різного роду специфічними проблемами та вимогами, які виникали в процесі проведення робіт. Разом з тим, з часом поступово будівельні роботи були проведені та загалом завершені, та постало питання отримання правовстановлюючих документів на збудоване майно у зв`язку із завершенням будівництва, однак виявилось, що здійснити реєстрацію права власності з отриманням правовстановлюючого документа у позивача немає можливості визначально, що пояснюється наступним.

На замовлення позивача, 1 серпня 2022 року Маньківським відділком Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації проведено технічну інвентаризацію та виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу по АДРЕСА_1 . Черкаським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації надано довідку №114 від 27.07.2022 року з інформацією про те, що станом на 01.01.2013р. в Маньківському відділку Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації житловий будинок з господарськими будівлями за АДРЕСА_1 право власності не зареєстровано.

Також, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 06.01.2021 №239850607, вбачається, що право власності на вказане майно не зареєстровано.

З метою подальшого оформлення прав власності на вказане нерухоме майно, з усіма наявними документами позивач звернувся до відділу будівництва, архітектури, житлово-комунального господарства, комунального майна Маньківської селищної ради.

07.09.2022 року за № 65/06-09 відділом будівництва, архітектури, житлово-комунального господарства, комунального майна Маньківської селищної ради надано довідку про відповідність забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації, державним будівельним нормам і правилам. Даною довідкою встановлено та повідомлено що забудова по АДРЕСА_1 здійснена на земельній ділянці площею 0,25 га, яка має кадастровий номер :01:001:0199. Земельна ділянка віднесена до земель житлової та громадської забудови та має цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). А тому, земельна ділянка використовується за цільовим призначенням. Земельна ділянка відповідно до містобудівної документації плану зонування території с. Роги знаходиться в зоні Ж-1, що є зоною для розміщення індивідуальних житлових будинків. А тому, забудова земельної ділянки здійснена в зоні житлової забудови та відповідає положенню містобудівної документації.

Враховуючи вище викладене, житловий будинок розміщений з дотриманням відстані від червоної лінії АДРЕСА_1 , а також до меж суміжних земельних ділянок. Разом з тим зазначено, що житловий будинок розміщений на відстані 5,2м від будівлі, що знаходиться на сусідній земельній ділянці, що є недотриманням нормативної протипожежної відстані та відповідно узгоджується із п.15.2.2 та таблицею 15.2 ДБН Б.2.12:2019 «Планування та забудова територій». Разом з тим, дані обставини відповідно погоджено, зокрема і службою з надзвичайних ситуацій та сусідом-власником сараю, про що складено відповідний акт обстеження від 21.09.2022 за участю зацікавлених сторін та старости села Роги. Згідно даного акту, ні позивач, гр. ОСОБА_1 ні сусід ОСОБА_2 , претензій один до одного відносно суміжного землекористування не мають, гр. ОСОБА_2 не заперечує проти оформлення прав власності ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , оскільки це не порушує прав суміжних землекористувачів.

При цьому, таке погодження повністю узгоджується з приписами примітки 3 до таблиці 15.2 Б.2.12:2019 «Планування та забудова територій», за якою відстань між стінами будинків без віконних прорізів допускається зменшувати на 20%, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач до суду не з`явився, але в своїй позовній заяві просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що Рішенням Маньківської селищної ради Черкаської області від 16 березня 2021 року №7-90/VІІ вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності кадастровий номер :01:001:0199 площею 0,2500га, у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель комунальної власності не наданих у власність та постійне користування на території Маньківської селищної ради по АДРЕСА_1 (в межах населеного пункту), гр. ОСОБА_1 .

Згідно п.2 вищевказаного рішення ради, вирішено передати гр. ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0199 площею 0,2500га, у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель комунальної власності не наданих у власність та постійне користування на території Маньківської селищної ради по АДРЕСА_1 (в межах населеного пункту).

Згідно п.2 вищевказаного рішення ради, вирішено провести державну реєстрацію даної земельної ділянки.

Право приватної власності на земельну ділянку під кадастровим номером :01:001:0199 площею 0,2500га зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.04.2021 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.04.2021 року №252154760.

На даній земельній ділянці, позивачем побудовано житловий будинок, призначений для проживання позивача та його сім`ї.

На замовлення позивача, 1 серпня 2022 року Маньківським відділком Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації проведено технічну інвентаризацію та виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу по АДРЕСА_1 .Черкаським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації надано довідку №114 від 27.07.2022 року з інформацією про те, що станом на 01.01.2013р. в Маньківському відділку Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації житловий будинок з господарськими будівлями за АДРЕСА_1 право власності не зареєстровано.

Також, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 06.01.2021 №239850607, вбачається, що право власності на вказане майно не зареєстровано.

З метою подальшого оформлення прав власності на вказане нерухоме майно, з усіма наявними документами позивач звернувся до відділу будівництва, архітектури, житлово-комунального господарства, комунального майна Маньківської селищної ради. 07.09.2022 року за № 65/06-09 відділом будівництва, архітектури, житлово-комунального господарства, комунального майна Маньківської селищної ради надано довідку про відповідність забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації, державним будівельним нормам і правилам. Даною довідкою встановлено та повідомлено що забудова по АДРЕСА_1 здійснена на земельній ділянці площею 0,25 га, яка має кадастровий номер :01:001:0199. Земельна ділянка віднесена до земель житлової та громадської забудови та має цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). А тому, земельна ділянка використовується за цільовим призначенням. Земельна ділянка відповідно до містобудівної документації плану зонування території с. Роги знаходиться в зоні Ж-1, що є зоною для розміщення індивідуальних житлових будинків. А тому, забудова земельної ділянки здійснена в зоні житлової забудови та відповідає положенню містобудівної документації. На земельній ділянці побудовано: індивідуальний житловий будинок, який позначений літерою А1 в технічному паспорті (рік будівництва - 2020); прибудова до житлового будинку, яка позначена в технічному паспорті літерою а2 (рік будівництва - 2020); колодязь, який позначений в технічному паспорті №3 (рік будівництва - 2021); зливна яма, яка позначена в технічному паспорті №4 (рік будівництва - 2021); територія має огорожу та ворота з хвірткою, які позначені в технічному паспорті відповідно №1 та №2.

Враховуючи вище викладене, житловий будинок розміщений з дотриманням відстані від червоної лінії АДРЕСА_1 , а також до меж суміжних земельних ділянок. Разом з тим зазначено, що житловий будинок розміщений на відстані 5,2м від будівлі, що знаходиться на сусідній земельній ділянці, що є недотриманням нормативної протипожежної відстані та відповідно узгоджується із п.15.2.2 та таблицею 15.2 ДБН Б.2.12:2019 «Планування та забудова територій». Разом з тим, дані обставини відповідно погоджено, зокрема і службою з надзвичайних ситуацій та сусідом-власником сараю, про що складено відповідний акт обстеження від 21.09.2022 за участю зацікавлених сторін та старости села Роги. Згідно даного акту, ні позивач, гр. ОСОБА_1 ні сусід ОСОБА_2 , претензій один до одного відносно суміжного землекористування не мають, гр. ОСОБА_2 не заперечує проти оформлення прав власності ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , оскільки це не порушує прав суміжних землекористувачів. Таке погодження повністю узгоджується з приписами примітки 3 до таблиці 15.2 Б.2.12:2019 «Планування та забудова територій», за якою відстань між стінами будинків без віконних прорізів допускається зменшувати на 20%.

Таким чином, має місце самочинне будівництво, що узгоджується із приписами ч.1 ст.376 ЦК України, за житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил, що у свою чергу є правовою підставою для звернення до суду з даним позовом.

Разом з тим, за ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Порядок будівництва нерухомого майна врегульовано відповідними нормативними актами, а саме: Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про основи містобудування», Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Законом України «Про архітектурну діяльність» та іншими підзаконними нормативними документами.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про основи містобудування», при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечено розміщення об`єктів відповідно до затверджених у встановленому законодавством порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів. Статтею 17 цього ж закону визначено, що містобудівна документація є основою для вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів містобудування та упорядкування територій.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 закону «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.

В даному випадку забудова земельної ділянки по АДРЕСА_1 здійснена без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, проте відповідає містобудівній документації, земельна ділянка надана для забудови та її використання відповідає цільовому призначенню.

Документом, що дає право на виконання будівельних робіт є подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно будівельного контролю або отримання дозволу на виконання будівельних робіт, який видається органами державного архітектурно-будівельного контролю, що узгоджується із статтею 34 та статтею 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до пункту 4 статті 26, статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог необхідної містобудівної документації, отриманої забудовником до початку виконання будівельних робіт, зокрема: вихідних даних, технічних умов, містобудівної документації, а також розроблення проектної документації та виконання підготовчих та будівельних робіт, передбачених статтями 31, 34 цього Закону.

Відповідно до статті 375 ЦК України, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. А тому, на вимогу власника земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб, що узгоджується із частиною п`ятою статті 376 ЦК України.

28.09.2022 року сертифікованим суб`єктом-виконавцем робіт, пов`язаних зі створенням об`єкта архітектури - експерта (інженера) з технічного обстеження ОСОБА_3 , підготовлено та надано Звіт про проведення технічного обстеження об`єкта з метою визначення можливості або неможливості його надійної експлуатації у разі визнання судом права власності на самочинно збудований об`єкт будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

За результатами проведеного технічного обстеження надано витяг з Реєстру Будівельної діяльності за №ТО01:7362-6753-0423-6397, яким встановлено тип висновку як позитивний, тобто стан об`єкта оцінюється як придатний до нормальної та безпечної експлуатації.

В даному випадку, лише після вирішення питання про визнання права власності за наявності підстав, з`явиться можливість здачі об`єкта в експлуатацію, і лише після цього можливе проведення державної реєстрації права власності на підставі отриманої декларації про готовність до експлуатації.

Так, відповідно до п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Тобто, даною нормою визначено, що за умови можливості надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження об`єкта, він приймається в експлуатацію.

Таке обстеження проведено і визнано об`єкт цілком надійним та безпечним.

На предмет нормативно--правового обґрунтування позовних вимог слід зазначити наступне.

Частина 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В ст. 181 ЦК України "Нерухомі та рухомі речі" зазначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

В ст. 182 ЦК України "Державна реєстрація прав на нерухомість" зазначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення підлягають державній реєстрації.

Об`єкти завершеного та незавершеного будівництва слід відносити до нерухомого майна внаслідок наявності в них зв`язку з землею, що визначено ст. 181 ЦК України як критерій віднесення речей до нерухомих. Тому право на них має бути зареєстровано в органі, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Вона відбувається на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В ст.331 ЦК України зазначено: "Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (ч.3).

Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р. №127, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. за №582/5773 (із змінами, у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2018 року № 186)), затверджено Інструкцію про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до п.5 розділу І даної Інструкції, ця Інструкція визначає механізм проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, господарських будівель та споруд з метою:

1) встановлення їх наявності;

2) визначення їх фактичної площі та об`єму;

3) огляду та опису наявних конструктивних елементів об`єктів;

4) встановлення наявності змін у їх плануванні та складі;

5) визначення фізичного зносу конструктивних елементів об`єктів.

Відповідно до п.п.1) п.6 розділу І даної Інструкції, технічну інвентаризацію проводять у таких випадках: перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, у тому числі після проведення реконструкції, капітального ремонту, технічного переоснащення, реставрації, щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт.

Відповідно до п.п.5 та п.п.6 п.1 розділу ІІ даної Інструкції, до об`єктів, що підлягають технічній інвентаризації та на які складаються інвентаризаційні справи і технічні паспорти, належать будинки і споруди громадського та виробничого (в тому числі сільськогосподарського) призначення та їх комплекси, нежитлові приміщення (групи нежитлових приміщень).

Відповідно до п.40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, іншими законами України та цим Порядком.

Відповідно до п.41 даного Порядку, для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримує відомості Єдиного реєстру документів про документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та перевіряє, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення таких відомостей як адреси об`єкта нерухомого майна.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, також не вимагається у разі, коли адреса отримана під час реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна та зазначена в документі, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. У такому разі державний реєстратор відповідно до зазначених заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що згідно з вимогами законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє відсутність суперечностей між заявленою адресою та відомостями, що містяться в Єдиному реєстрі документів.

За таких обставин, позивач не може скористатись Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на даний час, оскільки не має документа про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна та не має можливості отримати такий документ, оскільки за наявними ознаками будівництво має ознаки самочинного будівництва.

Відповідно до п.9 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою для оформлення права власності на нього.

Такий документ видається відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю шляхом реєстрації поданої замовником (забудовником) декларації про готовність об`єкта до експлуатації у відповідності до п.33 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів».

Разом з тим, звернутись до органу державного архітектурно-будівельного контролю шляхом реєстрації поданої замовником (забудовником) декларації про готовність об`єкта до експлуатації я не маю можливості визначально.

Обґрунтовується це тим, що у відповідності до п.17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», Замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю один примірник декларації: щодо об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

За вимогами форми Декларації згідно даного додатку, позивач має вказати, зокрема, інформацію про повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

В даному випадку, така процедура не дотримана, що виключає можливість вчинення позивачем усіх дій до реєстрації прав власника.

Тобто, цим самим виключається можливість подання декларації про готовність об`єкта до експлуатації у зв`язку з наявністю ознак самовільного (самочинного) будівництва, наслідком чого є можливість лише в судовому порядку встановити права власності, що дасть подальшу можливість подання декларації про готовність та здачі об`єкта в експлуатацію.

Так, у відповідності до п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Тобто, лише у випадку визнання права власності на самочинно збудований (реконструйований) об`єкт за рішенням суду, позивач зможе скористатись Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, для чого подати відповідні документи до органу державного архітектурно-будівельного контролю, і вже після отримання відповідного документа про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, зможу звернутись до реєстратора прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації права власності.

За ч. 3 ст. 375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно частини 1 статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або із істотним порушенням будівельних норм і правил.

Згідно частини 3 статті 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно частини 5 статті 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про основи містобудування», при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечено розміщення об`єктів відповідно до затверджених у встановленому законодавством порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів. Статтею 17 цього ж закону визначено, що містобудівна документація є основою для вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів містобудування та упорядкування територій.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів, що узгоджується із частиною 2 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Статтею 375 ЦК України визначено право власника на забудову земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

За ч.2 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

За ч.3 ст.375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

За ч.4 ст.375 ЦК України, правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 статті 376 ЦК України, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, що дає право на виконання будівельних робіт, чи належного затвердженого проекту, або із істотними порушеннями будівельних норм і правил вважається самочинним. Особа, що здійснила самочинне будівництво, не набуває права на нього.

Право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнане за особою, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване майно, що визначено частиною 3 статті 376 ЦК України.

У даному випадку ця умова дотримана, земельна ділянка, яка є приватною власністю позивача, на даний час є приватною власністю позивача з відповідним цільовим призначенням для забезпечення обслуговування об`єкта будівництва.

Статтею 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права.

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 16, 319, 322, 328, 331, 375, 376 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 ,згідно даних технічного паспорта.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя В.Л. Маренюк