ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/652/22 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 305010900
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря - Дідух М.Є.

та представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кантелюка Т.-Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/22524/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 квітня 2022 року, ухвалене суддею Позняком В.М., повний текст якого складений 25 квітня 2022 року, у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова група ТАС до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2021 року Приватне акціонерне товариство Страхова група ТАС звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень, а також судового збору в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень (а.с. 1-8).

В обґрунтування позовних вимог ПАТ СГ ТАС зазначило, що 11 серпня 2020 року о 22 год. 39 хв. в с. Ясенівці по вул. Львівська, 70, а/д М09 Золочівського району Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/7983694 автомобіля DAF номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом WIELTON номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Volkswagen Passat номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало те, що ОСОБА_1 перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно-справний стан автомобіля, внаслідок чого від`єдналося заднє ліве колесо в сідловому тягачі, вилетіло на зустрічну смугу руху, зіткнулося з автомобілем Volkswagen Passat, в результаті чого даний автомобіль отримав технічні пошкодження. Вважає, що вина ОСОБА_1 встановлена постановою Тернопільського апеляційного суду від 28 липня 2021 у справі №607/14239/20. На підставі повідомлення про настання страхової події водія автомобіля Volkswagen Passat та заяви про страхове відшкодування, ОСОБА_2 було виплачено у якості страхового відшкодування 130 000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №135753 від 05 листопада 2020 року. Оскільки шкода, по якій позивачем здійснено страхове відшкодування, завдана внаслідок невідповідного технічного стану забезпеченого транспортного засобу, на підставі абзацу г пп.38.1.1. Пункту 38.1 статті 38 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів просить стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 130 000 гривень.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 квітня 2022 року позов Приватного акціонерного товариства Страхова група ТАС до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова група ТАС страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 130 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова група ТАС судовий збір в розмірі 2 270 гривень (а.с. 123-125).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 квітня 2022 року у справі №607/22524/21 скасувати повністю та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, а також стягнути судові витрати в розмірі 3 405 гривень, посилаючись на те, що підлягає скасуванню (а.с. 135-139).

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції помилково прийшов висновку, що при розгляді адміністративної справи №607/14239/20 суддею Тернопільського апеляційного суду встановлено порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.2.3.а та 31.4.5 (є) ПДР, що спричинило пошкодження транспортного засобу ОСОБА_2 . Тобто не доведено, що ДТП визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком не відповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам ПДР. В матеріалах адміністративної справи №607/14239/20 наявні докази того, що технічний стан ТЗ ДАФ95ХФ430, номерний знак НОМЕР_1 , згідно протоколу перевірки технічного стану ТЗ №00898-00897-20 від 25 червня 2020 року ТЗОВ АТП 8887 визнано таким, що відповідає ПДР. Звертає увагу на те, що відповідальність за керування водієм ТЗ, що має технічні несправності встановлена ч.1 ст.121 КУпАП, однак, відповідача не було притягнуто до відповідальності за вказаною нормою статті. Отже, жодним належним доказом не доказана несправність ТЗ ДАФ95ХФ430, номерний знак НОМЕР_1 . Тому, у позивача відсутні законні підстави звернення до ОСОБА_1 регресного позову в порядку п. г) пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Посилається на те, що між позивачем та ОСОБА_3 , укладено договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків FO-00737268 від 25 червня 2020 року, за яким додатково застраховано транспортний засіб DAF95XF430, номерний знак НОМЕР_1 . ОСОБА_2 звертався до ПАТ СГ ТАС щодо виплати страхового відшкодування по договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків FO-00737268 від 25 червня 2020 року, проте, отримав відмову у такій виплаті, оскільки ПАТ СГ ТАС зіслалося на п.23.11 вказаного договору. ОСОБА_2 повідомив, що після направлення скарги до НБУ про порушення його прав та без підставній відмові у проведенні виплати, позивач все таки здійснив страхову виплату, в розмірі 55 075,77 гривень. Ця обставина ще раз доводить той факт, що у позивача відсутні законні підстави звернення до відповідача регресного позову.

Від Приватного акціонерного товариства Страхова група ТАС надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Вказують, що відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, оскільки об`єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП передбачає за всі види порушень ПДР. Також те, що при розгляді справи №607/14239/20 встановлено порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.2.3.а та 31.4.5 (є) ПДР, що спричинило пошкодження ТЗ ОСОБА_2 . Не заслуговують на увагу і доводи відповідача про отримання страхового відшкодування ОСОБА_2 за договором добровільного комплексного страхування від СГ ТАС, оскільки вказані обставини не мають значення для цієї справи.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Кантелюка Т.-Т.Ю. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладеній в ній.

Представник ПАТ СГ ТАС в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа, а також подав заяву про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Кантелюка Т.-Т.Ю., ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 11 серпня 2020 року о 22 год. 39 хв., в с. Ясенівці по вул. Львівська, 70, а/д М09 Золочівського району Львівської області, ОСОБА_1 керував сідловим тягачем DAF номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом WIELTON номерний знак НОМЕР_2 , в якого відлетіло заднє ліве колесо в сідловому тягачі і вилетіло на зустрічну смугу руху, зіткнулося з автомобілем марки Volkswagen Passat номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого даний автомобіль отримав технічні пошкодження, про що свідчить протокол про адміністративне правопорушення Серія ОБ №089782 (а.с. 14).

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 28 липня 2021 року у справі №607/14239/20, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП, провадження в адміністративній справі закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції строків, передбачених статтею 38 КУпАП (а.с. 26-28).

Вказаною постановою встановлено, що 11 серпня 2020 року о 22 год. 39 хв. в с. Ясенівці, Золочівського району водій ОСОБА_1 керував сідловим тягачем ДАФ 95XФ430 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Велтон НВ д.н.з. НОМЕР_2 , та перед виїздом не забезпечив технічний стан транспортного засобу п.2.3 (а) ПДР, та належним чином не перевірив технічний стан, кріплення дисків і ободів коліс п.31.4.5 (є), внаслідок чого відлетіло заднє ліве колесо у сідловому тягачі, вилетіло на зустрічну смугу руху, зіткнулося з другим автомобілем марки Вольксваген Пассат д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобіль отримав технічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована AT СГ ТАС (приватне) за полісом АР/7983694 від 24 червня 2020 року. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 130 000 гривень (а.с.10). 09 жовтня 2020 року, потерпілий ОСОБА_2 звернувся до AT СГ ТАС (приватне) за вх. №2592 від 13 жовтня 2020 року, із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 33).

Сума страхового відшкодування в межах ліміту (130 000 (сто тридцять тисяч) гривень) була перерахована потерпілому ( ОСОБА_2 ) платіжним дорученням №135753 від 05 листопада 2020 року (а.с. 65).

Відповідно до звіту 10-D/75/1 від 18 вересня 2020 року (а.с. 35-48) та звіту №96-R/75/7 від 22 вересня 2020 року (а.с. 49-63), вартість відновлювального ремонту КТЗ перевищує його ринкову вартість, тому, вартість матеріального збитку в результаті пошкодження автомобіля Volkswagen номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_2 , розрахований у відповідності до статті 30 Закону №1961-IV і становить 292 804,20 - 114 878,43 = 177 925,77 гривень.

ПАТ СГ ТАС було направлено ОСОБА_1 регресну вимогу, справа №17443/44/2020/53, про сплату коштів у розмірі 130 000 гривень протягом одного місяця з дня отримання даної претензії (а.с. 66).

19 серпня 2021 року за вх. №6796 позивач отримав від ОСОБА_1 відповідь на регресну вимогу вих. №25/11/12, в якій вказано, що жодним належним доказом не доказана несправність транспортного засобу ДАФ95ХФ430 номерний знак НОМЕР_1 , а тому, у них відсутні підстави пред`явлення до нього регресного позову (а.с. 67).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що пунктом г частини першої статті 38 Закону №1961-IV передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Тому, зважаючи на те, що при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суддею встановлено, що з вини ОСОБА_1 , який перед виїздом не забезпечив технічний стан транспортного засобу, а отже рухався з технічно несправним транспортним засобом, що стало наслідком ДТП, до страховика у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від водія забезпеченого транспортного засобу здійсненого страхового відшкодування.

Колегія суддів, з даним висновкам суду першої інстанції погоджується, оскільки суд вірно встановив обставини справи і правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За загальним правилом, передбаченим статтею 1166 ЦК України, шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України Про страхування).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України Про страхування. До них пунктом 9 частини першої цієї статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі статтею 6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а також моральну шкоду (частина перша статті 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Пунктом г підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявні порушення вимог п.2.3а ПДР України, оскільки перед виїздом не забезпечив технічний стан транспортного засобу і рухався з технічно несправним транспортним засобом, що стало наслідком ДТП. Характер пошкоджень автомобіля Volkswagen Passat, які відображені на схемі місця ДТП, підтверджують наявність причинно-наслідкового зв`язку між відльотом колеса із автомобіля DAF95XF430 та його вильоту на смугу зустрічного руху і зіткнення із автомобілем Volkswagen Passat під керуванням водія ОСОБА_2 .

Даний факт підтверджується постановою Тернопільського апеляційного суду від 28 липня 2021 року у справі № 607/14239/20 (а.с.26-28).

Сума страхового відшкодування в межах ліміту 130 000 гривень ПАТ Страхова група ТАС була перерахована потерпілому ( ОСОБА_2 ) платіжним дорученням №135753 від 05 листопада 2020 року (а.с. 65).

Отже, колегія суддів вважає, що після настання страхового випадку, який стався з вини відповідача ОСОБА_1 , через те, що він перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічний стан транспортного засобу та керував несправним транспортним засобом, що стало наслідком ДТП, ПАТ Страхова група ТАС в межах ліміту в сумі 130 000 грн. сплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування, а тому як страховик ПАТ Страхова група ТАС набуло право на стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Не заслуговують на увагу доводи заявника, що не підтверджено факт керування ним технічно несправним транспортним засобом, оскільки його не притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 121 КУпАП, оскільки об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, передбачає відповідальність за всі види порушень Правил дорожнього руху, в тому числі і передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП, якщо ці порушення спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи заявника про отримання страхового відшкодування ОСОБА_2 за договором добровільного комплексного страхування від Страхової групи ТАС, оскільки в даному випадку вирішено вимогу про стягнення коштів в порядку регресу, які страховик виплатив в якості страхового відшкодування, а тому вказані обставини не мають значення для цієї справи.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 квітня 2022 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 04 липня 2022 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 квітня 2022 року слід поновити.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, що стосується стягнення коштів в порядку регресу, ціна позову у якій не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 квітня 2022 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 квітня 2022 року.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на відповідача в межах ним понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 29 вересня 2022 року.

Головуючий

Судді