Справа № 944/1468/22
Провадження №2/944/831/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

14.09.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Матвіїва І.М.

з участю секретаря судового засідання Фостаковської Т.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Яворів, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування вимог посилається на те, що ОСОБА_2 03 січня 2020 року в темну пору доби, близько 17:45 год, керуючи гужовою підводою за межами населеного пункту, перевозячи пасажира ОСОБА_3 та здійснюючи маневр перетину перехрестя нерівнозначних доріг в напрямку с.Бердихів, виїхав з другорядної дороги від с. Солиги Яворівського району Львівської області на головну дорогу міжнародного значення М-10 сполученням Львів-Краковець на ділянці 37 км+950, порушив чинні вимоги «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, а саме: п.п. 7.2, 7.3, 7.7 (підпункту б), п.п. 1.5, 1.10 (в частині терміну «дати дорогу»), 2.3 (підпункту б,д), 10.1, 16.11, 19.1 (п.п. б), розділу 33 «Дорожні знаки», які виразилися в тому, що він керуючи гужовою підводою не обладнаною ліхтарями по автомобільній дорозі державного значення у темну пору доби в умовах недостатньої видимості, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, виїхав з другорядної автодороги на головну не надавши дорогу автомобілю марки «AUDI A8» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі в напрямку м. Львова та виїхав на смугу руху автомобіля марки «AUDI A8» номерний знак НОМЕР_1 на такій віддалі до останнього, при якій водій ОСОБА_1 вже був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення з нею, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди зіткнення автомобіля марки «AUDI A8» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 з гужовою підводою під керуванням ОСОБА_2 , в результаті якої пасажир підводи ОСОБА_3 отримав перелом кісток основи черепу, забій головного мозку важкого ступеня, рану у лобній ділянці голови, синець в ділянці грудей справа, що відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 22.09.2021 кримінальне провадження №0000008 від 04.01.2020 відносно ОСОБА_2 за ст.291 КК України закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Ухвала набрала законної сили 30.09.2021.

Суб`єктом оціночної діяльності судовим експертом Холодцом Д.В. 21.05.2020 складено висновок №10932 експертного автотоварознавчого дослідження по зверненню ОСОБА_1 , автомобіля марки «AUDI A8» номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до якого розмір відшкодування шкоди пов`язаної з "фізичним знищенням" вище вказаного транспортного засобу визначена 227100,79 грн. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яке сталося з вини відповідача, тому просить стягнути на його користь з відповідача, як винної особи, матеріальну шкоду завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 30.05.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задоволити, не заперечує щодо заочного вирішення справи.

У судове засідання відповідач повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

На підставі ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи.

Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 06.09.2022, є дата складення повного судового рішення 14.09.2022.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 автомобіль марки «AUDI A8», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 на праві власності належить позивачу ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 22.09.2021 кримінальне провадження №0000008 від 04.01.2020 відносно ОСОБА_2 за ст. 291 КК України закрито на підставі п.1 .2 ст.284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Ухвала набрала законної сили 30.09.2021.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З урахуванням викладеного, суд вважає вину відповідача ОСОБА_2 у ДТП доведеною, оскільки він допустив порушення вимог ПДР України, що перебували у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що підтверджено ухвалою суду.

Згідно висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, що був складений 21 травня 2020 року судовим експертом Холодцом Д.В., на замовлення ОСОБА_1 , сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля марки «AUDI A8» номерний знак НОМЕР_1 , після ДТП, яке сталося 03 січня 20020 року, з актуалізацією вартості відновлювального ремонту, складає: 227100,79 грн, послуги експерта - 3000 гривень (копія висновку та акту виконаних робіт).

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, крім іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Так, згідно ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Однак, у випадку, коли школа завдана внаслідок взаємодії джерела підвищеної небезпеки та іншого об`єкта, що не відноситься до джерела підвищеної небезпеки, то застосуванню підлягають положення статті 1187 ЦК України, які є спеціальними відносно загального правила.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду незалежно від вини, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Для вибору правової норми, що підлягає застосуванню у цій справі, необхідно визначити, чи відноситься керування гужовим возом діяльністю джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди, а позивачі повинні доводити лише наявність шкоди та її розмір.

Згідно з ч.1,2 ст.180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом.

У ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» визначено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов`язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою, крім того фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.4 ст.12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 28.02.2018 року у справі №281/618/15-ц.

Відповідно до п.7.8 ПДР особи, які керують гужовим транспортом, і погоничі тварин зобов`язані виконувати вимоги інших пунктів цих Правил, що стосуються водіїв і пішоходів і не суперечать вимогам цього розділу.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 22.09.2021 кримінальне провадження №0000008 від 04.01.2020 відносно ОСОБА_2 за ст. 291 КК України закрито на підставі п.1 .2 ст.284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Доведено винуватість відповідача у скоєнні ДТП, яка мала місце 03 січня 2020 року, внаслідок якої був пошкоджений належний позивачу транспортний засіб, а відтак судом встановлено наявність причинного зв`язку між його діями і заподіяною шкодою.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно роз`яснень, викладених у п.15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судом, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03.01.2020 та винуватцем якої є відповідач, позивачу було заподіяно матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля «AUDI A8» номерний знак НОМЕР_1 , який згідно із висновком експерта Холодцова Д.В. від 21.05.2020 №10932 становить 227100,79 гривень. Згідно квитанції № 10932 за послуги експерта позивач сплатив 3000 гривень.

За таких обставин суд вважає, що дана матеріальна шкода підтверджена належними доказами, а тому підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Тому враховуючи викладене, сума збитку, визначена експертом при дослідженні автомобіля позивача, підлягає стягненню з відповідача, як винної в ДТП особи, на користь позивача.

Щодо вимоги про стягнення судових витрат, понесених позивачем на проведення експертизи, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно з частиною першою, пунктом 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення статті 139 ЦПК України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Учасниками справи є, зокрема, сторони, треті особи (частина перша статті 42 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач в відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України).

Отже, положення ЦПК України встановлюють порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони.

Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

Враховуюче те, що замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою позивача ОСОБА_1 до його звернення до суду з позовом, то підстав для відшкодування йому витрат на складення такого експертного висновку відсутні.

На підтвердження зазначеного також свідчать норми частини сьомої статті 106 ЦПК України, які надають право учаснику справи подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи. Отже, здійснення учасником справи замовлення експертного дослідження у поза процесуальному порядку обмежує право іншої особи приймати участь у процесі проведення експертизи, зокрема подавати заяву про відвід експерта.

Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 824/647/19-а (провадження № К/9901/31359/20, та у постанові від 20 липня 2022 року у справі № 524/710/21 (провадження № 61-1693 св 22).

Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір з розгляд даної справи у сумі 992,40 гривень від сплати якого позивач звільнений на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України " Про судовий збір". Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.82, 133, 137, 141, 263-265, 273, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 227100 (двісті двадцять сім тисяч сто) гривень 79 копійок.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2022 року.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя І.М.Матвіїв