Справа № 948/637/22
Номер провадження 2-з/948/24/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2022 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Косик С.М.,

за участю секретаря Ткач Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

у с т а н о в и в :

у вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Машівського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» про визнання неправомірними дій ТОВ «Полтавагаз збут», Карлівського управління «Полтавагаз», з порушенням прав споживача, в якій просить: надати розпорядження ТОВ «Полтавагаз збут», Карлівському управлінню газорозподільної системи АТ «Полтавагаз» негайно підключити його помешкання, що в АДРЕСА_1 , до газопостачання, а також скасувати кошти безпідставно нараховані йому ТОВ «Полтавагаз збут», ПАТ «Полтавагаз» за фіктивну послугу (розподілу газу) в сумі 5831,25 грн (всі наступні нарахування).

Ухвалою від 15.09.2022 суддя відкрила провадження у справі з цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою від 19.10.2022 судухвалив прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позовних вимог до ТОВ «Полтавагаз збут». Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут», Акціонерного товариства «Полтавагаз» про визнання неправомірними дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут», Карлівського управління «Полтавагаз», з порушенням прав споживача закрити в частині позовних вимог до ТОВ «Полтавагаз збут».

Цього ж числа позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів щодо забезпечення позову та зобов`язати АТ «Полтавагаз» негайно підключити його помешкання до газопостачання ( АДРЕСА_1 , абонент 16522428).

У змісті цієї заяви позивач указує, що метою забезпечення позову є вжиття заходів щодо охорони прав і свобод позивача, його правових інтересів, в рамках прав споживача від недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Також зазначає, що виходячи із специфіки виду забезпечення позову (поновлення прав та інтересів позивача, в рамках порушених прав споживача, що доводиться ним в суді), звертає увагу на наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та предметом позовної заяви, обґрунтованості і адекватності його вимог щодо забезпечення позову на наявність у відносинах ризику утруднення та унеможливлення виконання рішення у даній справі, а тому змушений звернутися до суду з даною заявою. Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що судовий процес може бути розтягнутим, різке падіння температур може призвести до ще тяжчих проблем з його здоров`ям, а він не може захистити або поновити свої права в межах цього судового провадження без нових звернень до суду, а тому вважає, що є всі підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Крім цього просить суд не застосовувати зустрічне забезпечення, оскільки відсутні підстави для його застосування, а вжиття заходів забезпечення позову не нестиме жодних збитків для відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Водночас, згідно із ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Аналіз позовних вимог та заходу забезпечення позову, який просить вжити позивач, свідчить про те, що застосування судом такого заходу забезпечення позову, фактично стане вирішенням спору по суті, тоді як при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги.

Отже, оскільки вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб, фактично є тотожним заявленим ним позовним вимогам, а тому у задоволенні заяви про забезпечення позову потрібно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151 153, 353, 354 ЦПК України, -

у х в а л и в:

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя С. М. Косик