Ухвала

13 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 206/4405/20

провадження № 61-7104 ск 22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , завідуюча Восьмої Дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Наталія Сергіївна про виділення в натурі сумісного часткового майна,

ВСТАНОВИВ:

1. У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 червня 2022 року, у якій просить скасувати оскаржуване судове рішення.

2. Ухвалою Верховного Суду від 25 серпня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги, підтвердивши його розмір належними доказами, та доплатити різницю у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості майна, про виділення в натурі якого вона просила, а також надати до суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) з урахуванням вимог цієї ухвали із зазначенням конкретного (конкретних) пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав).

3. На виконання вимог вищезазначеної ухвали Верховного Суду від 25 серпня 2022 року ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги та оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 723,60 грн.

4. Однак, заявник жодним чином не обґрунтувала доплату судового збору саме у такому розмірі, не надала суду жодних належних доказів на підтвердження його розміру з урахуванням вартості майна, про виділення в натурі якого вона просила, а також не надала жодних пояснень та не долучила необхідних та достатніх доказів того, чому ціна позову визначена нею станом саме на 2006 рік, а не на 2020 рік, в якому позов було подано до суду.

5. Крім цього в новій редакції касаційної скарги ОСОБА_1 просить Верховний Суд відкрити касаційне провадження у цій справі на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, при цьому не обґрунтовуючи який саме висновок та щодо якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, обмежившись цитуванням норм процесуального права, тобто не наводячи належного обґрунтування (мотивування) наявності такої підстави.

6. Верховний Суд зауважує, що лише формальне посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах без зазначення обґрунтування такої підстави та вказівки на відповідну норму права не може бути підставою для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки Верховний Суд в такому разі позбавлений можливості перевірити доводи заявника про те, що саме такий висновок Верховного Суду відсутній.

7. Також заявник посилається на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відповідно до якого судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню у випадку, якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, водночас жодним чином не обґрунтовуючи, в чому саме проявляється виняткове значення цієї справи особисто для неї або в чому полягає значний суспільний інтерес та не додає жодних відповідних доказів.

8. Враховуючи викладене Верховний Суд вважає, що ОСОБА_1 не усунула недоліки касаційної скарги визначені ухвалою Верховного Суду від 25 серпня 2022 року, а тому касаційна скарга вважається неподаною та підлягає поверненню заявнику.

9. Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України та частини третьої статті 185 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України і заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

10. Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , завідуюча Восьмої Дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Наталія Сергіївна про виділення в натурі сумісного часткового майна вважати неподаною та повернути заявнику.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В. В. Пророк