ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5489/22 Справа № 185/9736/21 Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Барильської А.П.,

суддів: Деркач Н.М., Красвітної Т.П.,

при секретарі: Астатурян А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, апеляційну скаргу Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2022 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Вербківської сільської ради до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сегеста», ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору купівлі продажу та витребування земельної ділянки площею 2 га,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року Павлоградська окружна прокуратура Дніпропетровської області, в інтересах держави в особі Вербківської сільської ради, звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сегеста», ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки та витребування земельної ділянки площею 2 га.

Предметом спору є земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:003:0796, розташована на території Вербківської сільської ради у Павлоградському районі Дніпропетровської області.

Позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 25 лютого 2020 року № 4-2560/15-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» ОСОБА_1 , визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 30 квітня 2020 року, укладений між продавцем ОСОБА_1 та покупцем ТОВ «Сегеста», як такий, що порушує публічний порядок, з одночасним припиненням речових прав ТОВ «Сегеста» на вказану земельну ділянку (номер запису про право 36388917) та витребувати від ТОВ «Сегеста» земельну ділянку на користь Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2022 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Вербківської сільської ради до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сегеста», ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування земельної ділянки площею 2 га..

Не погодившись з ухвалою суду, Павлоградська окружна прокуратура Дніпропетровської області звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для подальшого розгляду по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зазначений спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України, статті 371 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін по справі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд заявлених позивачем вимог віднесено до юрисдикції господарського суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За положеннями частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Обґрунтовуючи оскаржувану ухвал тим, що вимога про визнання незаконним наказу

Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 25.02.2020 №4-2560/15-20-СГ та скасування його є неефективним способом захисту, місцевий суд не звернув уваги на те, що це не є підставою для відмови у відкритті провадження, згідно положень статті 186 ЦПК України.

За загальним правилом суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав).

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 02.11.2021 року, у справі № №925/1351/19, провадження №12-35гс21, зазначала, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Тобто, висновки суду першої інстанції щодо неефективності частини обраного позивачем способу захисту своїх прав, наведеним у позовній заяві, не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, адже вказане вирішується при розгляді справи по суті спору, а не під час вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Оскаржувана ухвала не містить обґрунтувань, що спір в частині позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 25.02.2020 №4-2560/15-20-СГ Про затвердження документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки ОСОБА_1 відноситься до господарської юрисдикції, враховуючи, що вказаним наказом була надана у власність земельна ділянка фізичній особі відповідачу ОСОБА_1 ..

Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо законності (незаконності) передачі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області земельної ділянки (кадастровий номер :01:003:0796), площею 2 га у власність фізичній особі ОСОБА_1 та подальшого продажу останнім цієї земельної ділянки покупцеві ТОВ «Сегеста».

Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

У позовній заяві також заявлено вимогу про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,кадастровий номер :01:003:0796 від 30.04.2020 року, площею 2 га, що розташована на території Вербківської сільської ради, укладеного між фізичною особою ОСОБА_1 та ТОВ «Сегеста».

Таким чином, вказана вище вимога підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, враховуючи, що стороною оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.04.2020 року є фізична особа.

Позовна вимога про витребування земельної ділянки є похідною від вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали про відмову у відкритті провадження у справі з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання згідно вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області - задовольнити.

Ухвалу Павлоградського міськрай онного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання згідно вимог ЦПК України.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді:

Н.М. Деркач

Т.П. Красвітна