Ухвала

23 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 759/10375/19

провадження № 61-8762ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «Гарант», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Татринцева Євгенія Анатоліївна, приватний нотаріус Коптєлова Оксана Ростиславівна, ОСОБА_5 , Національний банк України, про визнання правочину недійсним та відновлення становища, яке існувало до порушення права, шляхом витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2022 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала касаційну скаргу у справі № 759/10375/19 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року (повний текст складено 09 серпня 2022 року) у цивільній справі № 759/10375/19.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

I. Щодо сплати судового збору

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «Гарант» (далі - ТОВ «Колекторська компанія «Гарант»), ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Татринцева Є. А., приватний нотаріус Коптєлова О. Р., ОСОБА_5 , Національний банк України, в якому просила суд:

1) визнати недійсним договір № 0555 від 24 листопада 2015 рок купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» та ОСОБА_3 ;

2) відновити становище, яке існувало до порушення права ОСОБА_1 на приватну власність шляхом віндикації нерухомості за положеннями статті 387 або статті 388 ЦК України із поверненням у користування однокімнатної квартири;

3) відновити право власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі реєстраційного посвідчення Київського міського БТІ № НОМЕР_1 від 29 березня 1999 року шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей щодо права власності ОСОБА_1 та скасування записів у Державному реєстрі про право власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Ціна позову за вимогами про витребування майна визначається вартістю витребуваного майна (пункт 2 частини першої статті 176 ЦПК України).

Отже ціна позову у розглядуваній справі має визначатися вартістю спірного майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов подано до суду у 2019 році.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час подання позову) за подання до суду фізичною особою:

- позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить

1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить

0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

Таким чином розмір судового збору за подану касаційну скаргу має бути розраховано наступним чином:

за вимогу майнового характеру (про витребування квартири): 1% ціни позову (вартості спірного майна) х 200 %, але не більше 19 210 грн;

за вимоги немайнового характеру (визнання недійсним договору купівлі-продажу): 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб х 200%, що дорівнює 1 536, 80 грн (із розрахунку 1 921 грн х 0,4 х 2, де 1 921 це розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року).

На час вирішення питання про відкриття касаційного провадження матеріали цивільної справи № 759/10375/19 в розпорядженні Верховного Суду відсутні.

Разом із тим, відповідно частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).

За відомостями ЄДРСР Святошинський районний суд м. Києва в ухвалі

від 13 червня 2019 року залишаючи без руху позов ОСОБА_1 , дійшов висновку, що визначена позивачем ціна позову (вартість спірної квартири) у сумі 47 500 грн є заниженою, а тому попередньо визначив розмір судового збору за вимогами майнового характеру в сумі 9 240 грн, виходячи із орієнтованої вартості спірної квартири - 924 000 грн.

Київський апеляційний суд в ухвалі від 01 лютого 2022 року залишаючи без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 виходив із того, що за вимоги майнового характеру при поданні позову сплаті підлягав судовий збір у розмірі 9 240 грн.

Судовий збір визначений вищевказаними ухвалами судів від 13 червня

2019 року та від 01 лютого 2022 року позивачем було сплачено.

Відповідно до частини другої статті 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

За результатами розгляду справи судами попередніх інстанцій, рішення про стягнення недоплаченого або повернення переплаченого судового збору

не приймались.

З урахуванням наведених обставин розмір судового збору за подану касаційну скаргу становить 20 016,80 грн (із розрахунку (9 240 грн +

768,40 грн) х 200%).

Натомість заявником сплачено судовий збір в сумі 2 486,80 грн.

Розмір недоплати складає 17 530 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Підстави для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати передбачені статтею 8 Закону України «Про судовий збір».

II. Щодо підстав касаційного оскарження

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

В касаційній скарзі заявник підставами касаційного оскарження рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року зазначає частини першу, другу та третю статті 412 ЦПК України.

Разом із тим стаття 412 ЦПК України регламентує підстави для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Натомість підстави касаційного оскарження визначені частиною другою статті 389 ЦПК України

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

Таким чином недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом:

- надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній підстави (підстав) касаційного оскарження рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України. Копії уточненої касаційної скарги мають бути надані відповідно до числа учасників справи;

- надання документу, що підтверджує доплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 17 530 грн або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року у цивільній справі № 759/10375/19 залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ОСОБА_1 копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович