Справа №487/5386/21 Головуючий у 1-й інстанції Боброва І. В.
Провадження № 22ц/812/764/22 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 вересня 2022 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

від імені якого діє адвокатка Труба Клавдія Борисівна,

на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 18 лютого 2022 року, ухваленого під головуванням судді Бобрової І. В. в залі суду в місті Миколаєві о 14 годині 00 хвилині із складанням його повного тексту 22 лютого 2022 року, по справі за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітній дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

2 серпня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що відповідач є батьком дитини, і з нього стягнуті аліменти за рішенням суду від 25 травня 2021 року, але їх розмір є недостатнім у зв`язку з необхідністю проходженням дитиною лікування зору та придбання окулярів на суми 3250 грн та 1 580 грн., лікування зубів на суму 3 600 грн та додаткові курси вивчання англійської мови на загальну суму 7 250 грн., які сплачені позивачкою, та яка за уточненою позовною заявою просила стягнути їх частку з відповідача, як додаткові витрати, в розмірі 7 840 грн.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, направив свого представника, адвокатку Трубу К. Б., яка вважала пред`явлені вимоги необґрунтованими, у зв`язку з тим, що усі витрати, що понесені позивачкою є складовою аліментних обов`язків, які виконуються відповідачем належним чином та не потребують додаткової компенсації, в якості додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 18 лютого 2022 року позов задоволено, ухвалено про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 7 840 грн. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 через свого представника - адвокатку Трубу К. Б., подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у стягненні додаткових витрат. Посилався на те, що витрати, понесені позивачкою здійснені за рахунок аліментів, що сплачені відповідачем на утримання дитини та не є додатковими витратами.

Позивачка надала відзив на апеляційну скаргу, у якому вважала її доводи необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 19 вересня 2022 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Положення Сімейного Кодексу України виходять з принципу рівності прав та обов`язків батьків, які повинні брати участь у матеріальних витратах, незалежно від того, з ким проживає дитина.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

При стягненні додаткових витрат слід враховувати, що ці особливі обставини, насамперед, пов`язані з настанням певних життєвих обставин, за наявності яких, виникає необхідність здійснювати витрати на дитину, які заздалегідь неможливо було визначити чи передбачити при визначенні та стягненні з одного із батьків аліментів на утримання дитини у щомісячному розмірі.

Тому згідно до частини 2 статті 185 СК України суд визначає розмір участі одного із батьків у додаткових витратах на утримання дитини з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і на утримання якої з 7 квітня 2020 року відповідач сплачує аліменти за рішенням суду в розмірі 4 000 грн щомісяця.

За період з 13 березня 2020 року по 6 травня 2021 року неповнолітня ОСОБА_4 пройшла лікування зору та їй призначили постійне носіння окулярів, також їй надані профілактичні стоматологічні послуги, та нею відвідані курси з навчання англійської мови.

Як вбачається із матеріалів справи за обстеження та лікування зору на загальну суму 3 250 грн, замовлення та виготовлення окулярів - 1 580 грн, за надання профілактичних стоматологічних послуг на суми 2 600 грн і 1 000 грн, та за навчання англійської мови у загальному розмірі 7 250 грн сплачено позивачкою, та як стверджується представницею відповідача ці витрати сплачені ОСОБА_2 виключно за рахунок щомісячних аліментів, які отримуються нею від батька дитини.

Позивачка ОСОБА_2 , яка має спільну з відповідачем неповнолітню доньку ОСОБА_4 , на утримання якої від колишнього чоловіка отримує аліменти, не надає дані про своє місце роботи, але від свого імені сплачує кошти за навчання доньки та проходження нею обстеження та лікування.

Відповідач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, вказує на відсутність доходів під час карантину у країні, сплачує аліменти на утримання доньки, та не заперечує свою можливість участі у додаткових витратах на дитину, але такими витратами не вважає письмові докази, що надані позивачкою на підтвердження сплати наданих для доньки послуг.

Відтак, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про можливість рівної участі батька у додаткових витратах на дитину.

Разом з тим, за встановлених судом обставин, зокрема те, що: неповнолітня дитина пройшла лікування у стоматолога з наданням їй профілактичних стоматологічних послуг, що не призвели до протезування та не встановили у дитини будь-яких тяжких захворювань або травм; та відвідує щомісячні курси з англійської мови, які не змусили мати придбати якийсь особливий інвентар для її розвитку, а батьком, у свою чергу, щомісяця сплачуються аліменти в достатньому рівні, суд першої інстанції не врахував у повній мірі положення статей 182, 185 СК України, та дійшов помилкового висновку, що ці витрати, які понесла мати, є додатковими витратами, які необхідні на утримання дитини, та не охоплюються аліментним обов`язком, який належним чином виконує батько.

На переконання колегії суддів, вищенаведені матерію дитини витрати не є додатковими витратами, так як їх настання не викликано особливими обставинами.

В той же час витрати, понесені з обстеженням, лікуванням зору дитини та первісним придбанням окулярів із встановленням лінз, є додатковими витратами на утримання дитини, так як їх настання не могло бути передбачене при стягненні аліментів з батька на користь матері, та викликано хворобою дитини, яка пов`язана з щорічними проходженням обстеження, встановленням діагнозу, у зв`язку з постійним розвитком дитини, лікуванням та придбанням нових лінз.

Тому при визначенні розміру участі батька та понесених матерію дитини додаткових витрат на суми 3250 грн і 1580 грн, та виходячи із рівних прав та обов`язків батьків по відношенню до утримання спільної дитини, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 2 415 грн, як додаткові витрати.

За такого, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає нормам матеріального права та встановленим обставинам справи, а тому підлягає зміні в частині розміру стягнутих додаткових витрат у відповідності до статті 376 ЦПК України із задоволення апеляційної скарги частково.

Підстави для перерозподілу судових витрат або стягнення витрат на надання правових послуг колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокатка Труба Клавдія Борисівна, задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 18 лютого 2022 року в частині розміру стягнутих додаткових витрат змінити, задовольнивши позовні вимоги частково та стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 415 грн додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_4 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді С. Ю. Колосовський

О. В. Локтіонова