Провадження № 22-ц/811/400/22 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м.Львів

Справа № 466/10791/21

Провадження № 22ц/811/400/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова, постановлену у м. Львові 4 січня 2022 року у складі судді Баєвої О.І., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення пені,

встановив:

12 листопада 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 4 січня 2022 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 . В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що дані правовідносини не підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів». Тому суд першої інстанції дав невірну оцінку наявним у позивача та відповідача правовідносинам та помилково повернув позовну заяву. Просить ухвалу скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

При постановленні ухвали суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся з позовом про стягнення з ОСОБА_5 на його користь пені за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 177 253,12 доларів США, визнання за ним (позивачем) права власності на нежитлове приміщення під інд.1 площею 63,8 кв.м у будинку АДРЕСА_1 та стягнення судових витрат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 15 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків, а саме: сплати судовий збір.У позовній заяві ОСОБА_3 посилається на те, що позов подано в порядку Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовна заява подана в порядку визнання права власності на нежитлове приміщення та стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання, отже при її поданні до суду, необхідно сплатити судовий збір.

На виконання вимог ухвали про залишення без руху позовної заяви позивачем 9 грудня 2021 подано до суду заяву про усунення недоліків та уточнену позовну заяву про стягнення з відповідача на його (позивача) користь пеню за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 177 253,12 доларів США. Зазначено, що позовна заява подана в порядку Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що зазначені позивачем правовідносини не підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів», що встановлено ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 15 листопада 2021 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про повернення ОСОБА_3 позовної заяви у зв`язку з тим, що позивач у встановлений судом термін не усунув недоліки, наведені в ухвалі про залишення позову без руху.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Встановлено, що позивач 10 червня 2014 року уклав договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0880 га за цією адресою.

Такий договір є цивільно-правовим договором купівлі-продажу між споживачем та продавцем, та не спрямований на здійснення інвестиційної діяльності.

Позивач звернувся з позовом про стягнення з ОСОБА_5 на його користь пені за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 177 253,12 доларів США та визнання за ним ( ОСОБА_3 ) права власності на нежитлове приміщення під інд. 1 площею 63,8 кв.м у будинку АДРЕСА_1 .

Позивач посилається на та, що він звільнений від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до постанови Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №761/24881/16-ц позивачі у справах про захист своїх прав як споживачів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, як це передбачено статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою суду першої інстанції від 15 листопада 2021 року позов ОСОБА_3 залишено без руху, оскільки суд вирішив, що визнання права власності не є способом захисту споживача, а тому необхідно сплатити судовий збір.

Позивачем 9 грудня 2021 року, на виконання вимог ухвали, подано заяву про усунення недоліків, долучивши нову редакцію позовної заяви з вимогою про стягнення з відповідача на його (позивача) користь пені.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Встановлено, що відповідно до п. 11.7 договору купівлі-продажу майнових прав сторони погодила, що покупець є споживачем, а договір не спрямований на здійснення інвестиційної діяльності.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 4 лютого 2021 року у справі 607/1579/19, за характером ці правовідносини подібні до положень ст. 875 ЦК України. За договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про підставність апеляційної скарги та необхідність скасування оскаржуваної ухвали у зв`язку з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає руху по справі та забезпеченню гарантованих конституційних та конвенційних прав доступу до суду.

Відповідно до вимог статті 379 ЦПК України оскаржувану ухвалу належить скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись: ст. 367, п. 6 ч. 1ст.374, ст.ст. 379, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова, постановлену у м. Львові 4 січня 2022 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до цього суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст судового рішення складено 26 липня 2022 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Мікуш Ю.Р. _________________ Р.В. Савуляк