Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2022 Справа №607/21736/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Крушельницької С.В.,

представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Гураль Руслана Вікторовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідачки ОСОБА_2 , у якому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 04 травня 2007 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 на спадкове майно, яке складається з майнового паю в розмірі 5715 гривень.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що купила приміщення телятника з прибудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , 9/100 частини вказаної будівлі-телятника вона купила у ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 23 жовтня 2003 року, який до цього часу ніколи не скасовувався та не змінювався. Проте, після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дочка відповідачка ОСОБА_2 звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і 04 травня 2007 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно (9/100 частин телятника), яке 23 жовтня 2003 року було вже проданим. При цьому нотаріусу Чопик І.Я. ОСОБА_2 надала не свідоцтво про право приватної власності на телятник, який був проданий, а свідоцтво про право власності на майновий пай серії ТР-XV №015725, видане Драганівською сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області 21 грудня 2001 року. Разом з тим, відповідно до вимог Листа мінагрополітики України №37-25-3-11/3923 від 05 травня 2001 року «Щодо порядку видачі, обліку та погашення свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат): П.12 При видачі майна в натурі конкретному власнику підприємство правонаступник вилучає свідоцтво і робить на ньому запис про видачу майна в натурі. Протягом п`яти днів підприємство передає сільській раді свідоцтво з відповідною відміткою. П. 13 Орган місцевого самоврядування видає нове свідоцтво та реєструє його у Книзі обліку свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Таким чином, свідоцтво про право власності на майновий пай, яке було видане ОСОБА_3 21 грудня 2001 року було використане двічі: при отриманні свідоцтва на право приватної власності на приміщення телятника від 07 квітня 2003 року з послідуючим продажем цього майна за договором від 23 жовтня 2003 року; При отриманні спадщини дочкою ОСОБА_2 , після смерті батька ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом 04.05.2007 року, яке отримано ненепправомірно. За вказаних обставин просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 грудня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Від відповідачки ОСОБА_2 надійшов до суду відзив на позов, у якому відповідачка заперечує проти позовних вимог та викладених у відзиві обставин. В обґрунтування своїх доводів покликається на те, що рішенням Підгороднянської сільської ради №40 від 27 лютого 2003 року оформлено право власності на телятник в АДРЕСА_2 за: ОСОБА_4 - 40/100 частин приміщення; ОСОБА_5 - 26/100 частин приміщення; ОСОБА_6 - 11/100 частин приміщення; ОСОБА_7 - 6/100 частин приміщення; ОСОБА_8 - 8/100 частин приміщення; ОСОБА_3 - 9/100 частин приміщення. У 2003 році за підробленими дорученнями адвокат ОСОБА_9, діючи від імені вище перелічених осіб за договором купівлі продажу від 23 жовтня 2003 року та без волевиявлення ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 вчинив правочин, та власником телятника по АДРЕСА_2 , стала позивачка ОСОБА_1 . Однак, ОСОБА_1 з трьома співвласниками не розрахувалася. У 2006 році помер її (відповідачки) батько - ОСОБА_3 . Надалі згідно договору про поділ спадкового майна від 04 травня 2007 року, їй як дочці померлого перейшли: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3, 2294 гектара на території Драганівської сільської ради, кадастровий номер 615282800:01:001:0063; майновий пай в розмірі 5715 гривень, що знаходиться у спільній частковій власності с/г ТзОВ «Драганівка», який належить померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_1 виданого Драганівською сільською радою 21 грудня 2001 року; те, що згідно статуту та установчого договору с/г ТзОВ «Драганівка» затверджено зборами засновників, протокол № 1 від 18 лютого 1997 року та зареєстрованого 05 травня 1997 року №082/240 Тернопільською районною державною адміністрацією, який посвідчений та скріплений мокрою печаткою секретарем Драганівської сільської ради ОСОБА_16, де товариство за рахунок вкладів засновників створило статутний фонд у розмірі 2 967 177 гривень, вклад і сума майнового паю ОСОБА_3 становить 8609 гривень де в установчому договорі є підпис її батька. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09 січня 2008 року визнано недійсними доручення про продаж своїх часток у приміщенні телятника, посвідчені секретарем Підгороднянської сільської ради, Тернопільського району ОСОБА_10 від 07 серпня 2003 року, видані Підгороднянською сільською радою, Тернопільського району, Тернопільської області від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_9 . Вказане рішення суду в цій частині набрало законної сили. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду у справі №2-125/10 р від 11 березня 2010 року визнано частково недійсним договір купівлі-продажу приміщення телятника, що знаходиться в АДРЕСА_2 від 23 жовтня 2003 року, укладеного між ОСОБА_9 , який діяв від імені ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та інших учасників в частині 57/100 частки телятника, що належали ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , повернути в попередній стан. Дане рішення набрало законної сили. За вказаних обставин відповідачка просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

11 травня 2022 судом залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільську районну державну нотаріальну контору, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання.

29 липня 2022 року судом закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання.

31 серпня 2022 року представник відповідачки - адвокат Трач В.І. подав до суду письмові пояснення, у яких зазначає, що 04 травня 2007 року державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я. посвідчила свідоцтво про право на спадщину за законом щодо майна померлого ОСОБА_3 його дочці ОСОБА_2 . Спадкове майно складається із майнового паю в розмірі 5715.00 гривень. В 2007 році за заявами ОСОБА_4 , ОСОБА_8 Тернопільською районною прокуратурою відкрито кримінальне провадження щодо підробки доручень секретарем Підгороднянської сільської ради ОСОБА_10 . В даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 свою вину визнала і за строками давності провадження закрито щодо громадянки ОСОБА_10 . Далі у 2007 році ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 звернулися до Тернопільського міськрайонного суду із цивільним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третіх осіб - Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, Тернопільського районного бюро технічної інвентаризації, приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Василишин Станіслави Йосипівни про визнання доручень від 07 серпня 2003 року, договорів купівлі-продажу від 23.10.2003 року, дарування від 14.01.2006 року, реєстраційних посвідчень №21 від 24.11.2003 року та № 21 від 29.03.2006 року недійсними. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09 січня 2008 року у справі № 2-22/2008 р. позов задоволено та визнано недійсними: доручення, посвідчені секретарем Підгороднянської сільської ради Тернопільського району ОСОБА_10 від 07 серпня 2003 року, видані Підгороднянською сільською радою Тернопільського району на ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 ; договір купівлі-продажу приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_2 від 23 жовтня 2003 року, укладений між ОСОБА_9 , який діяв від імені ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин Станіславою Йосипівною за реєстром № 10378; договір дарування 1/2 частини приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_2 від 14 січня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Сліско Світланою Миколаївною за реєстром №50; реєстраційні посвідчення на приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_3 від 24.11.2003 року та № 21 від 29.03.2006 року.

23 липня 2008 року Тернопільський міськрайонний суд виніс додаткове рішення у даній справі, яким вніс доповнення до резолютивної частини, виклавши її в наступній редакції: Доповнити рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06.01.2008 року після тексту: «Позов задовольнити. Визнати: - доручення, посвідчені секретарем Підгороднянської сільської ради Тернопільського району ОСОБА_10 від 07.08.2003 року, видані Підгороднянською сільською радою Тернопільського району на ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 ; - договір купівлі-продажу приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_2 від 23 жовтня 2003 року, укладений між ОСОБА_9 , який діяв від імені ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин Станіславою Йосипівною за реєстром №10378; - договір дарування 1/2 частини приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_2 від 14 січня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Сліско Світланою Миколаївною за реєстром № 46; - реєстраційні посвідчення на приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_3 від 24.11.2003 року та №21 від 29.03.2006 року - недійсним. викласти наступне « повернути сторони в попередній стан». Постановою Верховного Суду України від 04 березня 2009 року скасовано рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 січня 2008 року, ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 24 квітня 2008 року в частині позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та дарування, додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2008 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 23 вересня 2008 року, а справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції. У решті судові рішення залишено без змін. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду у справі № 2-125/10р від 11 березня 2010 року визнано частково недійсним договір купівлі - продажу приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_2 від 23 жовтня 2003 року, укладеного між ОСОБА_9 , який діяв від імені ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й. за реєстровим № 10378 в частині 57/100 частки телятника, що належали ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 повернути сторони в попередній етап. Визнано недійсним договір дарування 1/2 частини приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_2 від 14 січня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Сліско С.M, за реєстровим №46. Визнано частково недійсним реєстраційне посвідчення, видане ОСОБА_1 Тернопільським РБТІ про право власності на приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_2 від 24.11.2003 року № 21. Визнано недійсним реєстраційне посвідчення, видане ОСОБА_11 Тернопільським РБТІ про право власності на 1/2 частину приміщення телятника по АДРЕСА_2 від 29.03. 2006 року за № 21. Рішення суду набрало законної сили. З викладених фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 в 2010 році знала, як вона і стверджує у своїй позовній заяві, знала про те, що після смерті ОСОБА_3 01,11.2006 року, його донька ОСОБА_12 звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і 04.05.2007 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно( 9/100 частини телятника) і своїм правом на його оскарження не скористалася. З викладеного вбачається, що позивачем пропущені всі процесуальні строки на оскарження вчинення нотаріусом вище викладених нотаріальних дій. Окрім цього, зазначає, що свідоцтво про право власності на майновий пай, члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР -XV №014553, видане ОСОБА_3 21 грудня 2001 року повернуто в Драганівську сільську раду з відміткою, що його частка в телятнику становить 3289 гривень в процентному відношенні 9/100 частин приміщення телятника. Договір купівлі - продажу ОСОБА_9 було вчинено згідно свідоцтва виданого де належним чином зафіксовано суму в телятнику, а також згідно установчого договору затвердженого зборами засновників від 18 лютого 1997 року, протокол № 1 частка у статутному капіталі с/г ТзОВ «Драганівка» ОСОБА_3 становить 8609.00 гривень. Майновий сертифікат виданий Драганівською сільською радою ОСОБА_2 як спадкоємцю ОСОБА_3 на суму 5715.00 гривень це частка в грошовому виразі яка залишилася в товаристві. З викладеного вбачається, що посилання позивача на те, що нотаріус Чопик І.Я. надала ОСОБА_2 не свідоцтво на право приватної власності на телятник який був проданий, а свідоцтво на право власності на майновий пай серії ТР-Х №015725 виданий Драганівською сільською радою Тернопільського району 21 грудня 2001 року є надуманим, безпідставним та не підтверджуються будь яким належними та допустимими доказами. За вказаних обставин представник відповідачки просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Гураль Р.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. При цьому пояснив, що не відповідають дійсності доводи відповідачки про пропущення позивачкою строку позовної давності, мотивовані тим, що ОСОБА_1 ще у 2010 році знала, що ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки була обізнана з рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.03.2010 у справі №2-125/10. Так, представник позивачки зазначив, що обізнаність ОСОБА_1 в 2010 році з тим фактом, що ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_3 не може сама по собі доводити також її обізнаність з фактичними підставами видачі оспорюваного свідоцтва, в тому числі - з правовстановлюючим документом, на підставі якого воно було видане. Про вказані обставини ОСОБА_1 дізналася тільки після долучення до матеріалів цивільної справи №607/4674/21 06 жовтня 2021 року копії спадкової справи ОСОБА_3 , після ознайомлення з якою 25 листопада 2021 року, тобто невідкладно, ОСОБА_1 заявлено цивільний позов у справі №607/21736/21.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, однак, разом із своїм представником - адвокатом Трач В.І. спільно направили до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, у якому зазначили, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 04 травня 2007 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я., видане на ім`я ОСОБА_2 на спадкове майно - майновий пай в розмірі 5715 гривень, що знаходиться в с/г ТОВ «Драганівське» с. Драганівка, Тернопільського району, Тернопільської області, який належав ОСОБА_3 немає жодного відношення до справи про спадкування ОСОБА_2 приміщення телятника, оскільки 9/100 частин приміщення телятника у грошовому виразі було оформлено на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), виданого на ім`я ОСОБА_3 і після його смерті керуючись законодавством повернутий видавцю - Драганівській сільській раді з відміткою про одержання майна на суму 3289 гривень, а майновий сертифікат Серії ТР -XV №015725, виданий ОСОБА_2 на залишкову суму майна, яке залишилося в с/г ТзОВ «Драганівка» також повернутий в Драганівську сільську раду, так як був виданий з виправленнями та помилками, 27 вересня 2018 року було видано Драганівською сільською радою свідоцтво серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 .

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника.

Судом установлено:

Відповідно до Свідоцтва право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ХV №015725 виданого 21 грудня 2001 року Драганівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства ТОВ «Драганівське» с. Драганівка, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 10 лютого 2001 року. Загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 01 січня 1999 року становить 2048022 гривень. Частка ОСОБА_3 визначена в розмірі 5715 гривень, або 0,28 відсотків (а.с. 97).

Згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ХV №014553 виданого 21 грудня 2001 року Драганівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства Приватного підприємства «Астра», відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 10 лютого 2001 року. Загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 01 вересня 2001 року становить 318571 гривень. Частка ОСОБА_3 визначена в розмірі 5715 гривень, або 1,79 відсотків. На звороті вказаного свідоцтва є запис, що по накладній № 10 від 08 квітня 2003 року видано телятник -3289 гривень (а.с. 72).

З журналу обліку свідоцтв про право на майновий пай реорганізованого КСП Драганівської сільської ради Тернопільського району слідує, що за порядковим номером 47 записане свідоцтво НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , його підпис про отримання, відмітка «зіпсовано». У вказаному журналі за порядковим номером 416 записане свідоцтво НОМЕР_4 , ОСОБА_3 , підпис про отримання - вказано ОСОБА_13 (а.с. 69-71).

Як убачається із довідки Драганівського старостинського округу Підгороднянської сільської ради Тернопільського району №4-57 від 22.02.2022 року, фактів втрати, пошкодження чи видачі дублікатів Свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ХV №014553, №015725 не було (а.с. 73).

Рішенням Підгороднянської сільської ради № 40 від 27 лютого 2003 року визнано і оформлено права власності на приміщення телятника по АДРЕСА_2 , за: ОСОБА_4 - 40%, ОСОБА_5 - 26%, ОСОБА_6 - 11%, ОСОБА_7 - 6%, ОСОБА_8 - 8%, ОСОБА_3 - 9%.

Вказані обставини установлені рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 березня 2010 року у справі №2-125/10р та не підлягають доказуванню.

На підставі рішення Підгороднянської сільської ради № 40 від 27 лютого 2003 року, 07 квітня 2003 року Виконавчим комітетом Підгороднянської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на приміщення телятника в розмірі 9/100 частки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9).

23 жовтня 2003 року між ОСОБА_9 , діючим від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_3 і ОСОБА_7 та ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу, згідно пункту 1 якого ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_1 купила належне ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 і ОСОБА_7 приміщення телятника з прибудовами, що знаходиться в АДРЕСА_2 . На земельній ділянці розташоване кам`яне приміщення телятника з прибудовами загальною площею 864,8 кв.м., зазначене в плані під літ. «А».

Згідно пункту 2 вказаного Договору купівлі-продажу, це приміщення телятника з прибудовами належить: ОСОБА_4 - 40/100 частини, ОСОБА_5 - 26/100 частини, ОСОБА_6 - 11/100 частини, ОСОБА_14 - 8/100 частини, ОСОБА_3 - 9/100 частини і ОСОБА_7 - 6/100 частини на підставі свідоцтв на право приватної власності на приміщення телятника, виданих виконкомом Підгороднянської сільської ради 07 квітня 2003 року, зареєстрованих Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 07 квітня 2003 року за №21.

Даний договір посвідчений 23 жовтня 2003 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й. та зареєстрований в реєстрі за №10378.

Відповідно до Реєстраційного посвідчення, виданого 24 листопада 2003 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, ціле приміщення телятника АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й. 23 жовтня 2003 року за реєстровим №10378.

Згідно запису на зворотній стороні даного Реєстраційного посвідчення, виданого 24 листопада 2003 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, 14 січня 2006 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Сліско С.М. посвідчено за реєстровим №46 договір дарування 1/2 частини цього приміщення від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_11 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що складено актовий запис №11 Драганівської сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області, якою 03 листопада 2006 року видане Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 .

Як убачається із наданої на запит суду копії матеріалів спадкової справи №227/2007 р., заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 між спадкоємцями померлого ОСОБА_3 : ОСОБА_15 та ОСОБА_2 укладено договір про поділ спадкового майна, згідно якого, дружині померлого ОСОБА_15 переходить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_4 ; дочці померлого - ОСОБА_2 переходить земельна ділянка для ведення сільського господарства, площею 3,23 га, яка знаходиться на території Драганівської сільської ради, с. Драганівка, Тернопільського району, Тернопільської області; майновий пай у розмірі 5715 гривень у ТОВ «Драганівське», с. Драганівка, Тернопільського району, Тернопільської області.

04 травня 2007 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я. на ім`я ОСОБА_2 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається із майнового паю в розмірі 5715 гривень, що знаходиться в с/г ТОВ «Драганівське» с. Драганівка, Тернопільського району, Тернопільської області, яке належало померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_1 , виданого Драганівською сільською радою, Тернопільського району, Тернопільської області 21 грудня 2001 року.

Позивачка ОСОБА_1 вважає, що 04.05.2007 - на момент видачі Свідоцтво про право на спадщину за законом, майновий пай в розмірі 5715,00 грн в с/г ТОВ «Драганівське» не входив до складу спадщини ОСОБА_3 , оскільки останній частково використав свій майновий пай, отримавши по накладній від 08.04.2003 року у спільну часткову власність приміщення телятника на суму 3289 гривень, а тому вважає, що Свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.05.2007 року видано на неіснуюче майно, тобто незаконно.

Відповідачка, заперечуючи позовні вимоги, посилається на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.03.2010 року у справі №2-125/10.

Судом установлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду 11.03.2010 року у справі №2-125/10 визнано частково недійсним договір купівлі - продажу приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_2 від 23.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_9 , який діяв від імені ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й. за реєстровим №10378, в частині 57/100 частки телятника, що належали ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , повернувши сторони в попередній стан. Визнано недійсним договір дарування 1/2 частини приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_2 від 14.01.2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Сліско С.М. за реєстровим №46. Визнано частково недійсним реєстраційне посвідчення, видане ОСОБА_1 Тернопільським РБТІ про право власності на приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_2 від 24.11.2003 року № 21. Визнано недійсним реєстраційне посвідчення, видане ОСОБА_11 Тернопільським РБТІ про право власності на 1/2 частину приміщення телятника з прибудовами по АДРЕСА_2 від 29.03.2006 року за року №21.

Означеним рішенням, що набрало законної сили встановлено, що спірний договір купівлі - продажу був укладений на підставі доручень, які визнані судом недійсними, оскільки не відповідали вимогам Закону, без наявності волевиявлення ОСОБА_14 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Майновий пай - це частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду.

До пайового фонду майна учасників колективного сільськогосподарського підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств та організацій, згідно частини 1 статті 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство".

Згідно абзацу другого частини 1 статті 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" право кожного члена підприємства на пайовий фонд майна залежить від його трудового внеску. Трудовий внесок кожної особи визначається з урахуванням розміру всіх форм оплати праці за період членства у цьому підприємстві.

Учаснику колективного сільськогосподарського підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки в пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства.

Відповідно до частини 3 статті вказаного закону У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Згідно п.8 Порядку розподілу та використання майна неорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 №62 кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників; отримати майно у натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім`ї і використати його на свій розсуд; відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку.

Відповідно до п.15 зазначеного Порядку виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі - Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. (Пункт 15 доповнено абзацом згідно з Наказом Міністерства аграрної політики N 275 ( z1009-04 ) від 29.07.2004 ). Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку. (Пункт 15 доповнено абзацом згідно з Наказом Міністерства аграрної політики №275 (z1009-04) від 29.07.2004).

З пункту 10 Порядку № 62 слідує, що у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) записується загальна вартість майнових паїв, що належать співвласникам, та загальний відсоток цих паїв у пайовому фонді реорганізованого підприємства.

При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно установленому порядку.

Досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності дають підстави вважати, що ОСОБА_3 отримав у власність 9/10 приміщення телятника в порядку розпаювання, тобто використав свій майновий пай в частині 3289 гривень із визначених йому 5715 гривень, скориставшись своїм правом, передбаченим п.8 Порядку №62.

Крім цього, Порядком №62 не передбачено повторної видачі майнового сертифікату пайовикам.

Разом із цим, суд звертає увагу на те, що у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ХV №015725 від 21 грудня 2001 року зазначено реквізити паспорта ОСОБА_3 виданого 31 жовтня 2002 року, що ставить під сумнів достовірність вказаного документу.

Згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України №20/5 від 03.03.2004 (чинної на момент видачі оспорюваного свідоцтва) слідує, що нотаріусам заборонено вчиняти нотаріальні дії на підставі документів, які не відповідають вимогам законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина 1 ст.1298 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (ч.1 ст.1301 ЦК України).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами регламентується Порядком, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.022012 р. за №282/20595 (далі - Порядок №296/5).

Глава 10 Порядку №296/5 регламентує порядок видачі свідоцтв про право на спадщину.

В пункті 3 підпунктах 3.1. - 3.4. глави 10 Порядку №296/5 встановлено, що право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса.

В підпункті 3.25. пункту 3 глави 10 Порядку №296/5 зазначено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Положеннями підпункту 3.26. пункту 3 глави 10 Порядку №296/5, регламентовано, що у цьому випадку право на прийняття спадщини здійснюється спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, становить менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкової трансмісії видається за місцем відкриття спадщини після смерті першого спадкодавця.

Оскільки свідоцтво про право на спадщину не має правочинного характеру, воно не може визнаватися недійсним із посиланням на ст.ст. 203, 215-236 ЦК України.

У законі міститься відкритий перелік підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Основною підставою визначено те, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7).

Відтак, на момент відкриття спадщини ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) майновий пай в розмірі 5715 гривень на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_4 від 21 грудня 2001 року йому не належав, в зв`язку з отриманням ним Свідоцтва про право власності на майновий пай серії ТР-ХV №014553 від 21 грудня 2001 року, яке було використане ним 08.04.2003 в частині 3289 гривень із визначених йому 5715 гривень в спосіб отримання в натурі приміщення телятника.

Таким чином, ОСОБА_2 не мала права на спадкування майнового паю в розмірі 5715 гривень, що знаходиться в с/г ТОВ «Драганівське» с. Драганівка, Тернопільського району, Тернопільської області, згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай серії ТР-XV №015725, виданого Драганівською сільською радою, Тернопільського району, Тернопільської області 21 грудня 2001 року, що є підставою для визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 травня 2007 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я., зареєстрованого в реєстрі за №927, виданого на ім`я ОСОБА_2 на спадкове майно - майновий пай в розмірі 5715 гривень, що знаходиться в с/г ТОВ «Драганівське» с. Драганівка, Тернопільського району, Тернопільської області, який належав ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, суд вважає неспроможними доводи відповідачки та її представника про те, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 04 травня 2007 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я., видане на ім`я ОСОБА_2 на спадкове майно - майновий пай в розмірі 5715 гривень, що знаходиться в с/г ТОВ «Драганівське» с. Драганівка, Тернопільського району, Тернопільської області, який належав ОСОБА_3 немає жодного відношення до справи про спадкування ОСОБА_2 приміщення телятника, оскільки 9/100 частин приміщення телятника у грошовому виразі було оформлено на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), виданого на ім`я ОСОБА_3 і після його смерті керуючись законодавством повернутий видавцю - Драганівській сільській раді з відміткою про одержання майна на суму 3289 гривень, а майновий сертифікат Серії ТР -XV №015725, виданий ОСОБА_2 на залишкову суму майна, яке залишилося в с/г ТзОВ «Драганівка» також повернутий в Драганівську сільську раду, так як був виданий з виправленнями та помилками, 27 вересня 2018 року було видано Драганівською сільською радою свідоцтво серії ТР №01746 ОСОБА_2 .

Зокрема, суд звертає увагу на те, що у межах даної цивільної справи розглядається спір з приводу визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 травня 2007 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 на спадкове майно, яке складається з майнового паю в розмірі 5715 гривень. Відтак, предметом позову не є спір з приводу спадкування відповідачкою ОСОБА_2 приміщення телятника.

Окрім цього, як убачається із долученої відповідачкою копії Свідоцтва на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР №01746, виданого 27 вересня 2018 Драганівською сільською радою, ОСОБА_2 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Драганівка» с. Драганівка, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 15 лютого 1999 року. Загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 01 січня 1999 року становить 2048050 гривень. Частка ОСОБА_2 визначена в розмірі 5712 гривень, або 0,28 відсотків.

Проте, жодних доказів на підтвердження в того, що зазначене Свідоцтво (майновий сертифікат) видане замість майнового сертифіката Серії ТР -XV №015725, у якому були виявлені помилки, суду не надано.

Разом із цим, суд приймає до уваги доводи представника позивача про поважність підстав пропуску строку позовної давності та вважає, що оскільки ОСОБА_1 дізналася про видачу на ім`я відповідачки свідоцтва про право на спадщину за законом, тільки після долучення до матеріалів цивільної справи №607/4674/21 06 жовтня 2021 року копії спадкової справи ОСОБА_3 , та, після ознайомлення з якою 25 листопада 2021 року, ОСОБА_1 заявлено цивільний позов у справі №607/21736/21, отже строк позовної давності підлягає поновленню.

Аналізуючи докази, досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 89,141, 200, 264, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом - задовольнити.

Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 04 травня 2007 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Чопик І.Я., зареєстроване в реєстрі за №927, видане на ім`я ОСОБА_2 на спадкове майно - майновий пай в розмірі 5715 гривень, що знаходиться в с/г ТОВ «Драганівське» с. Драганівка, Тернопільського району, Тернопільської області, який належав ОСОБА_3 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 26 вересня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання - с. Драганівка, Тернопільського району, Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована адреса місця проживання - с. Драганівка, Тернопільського району, Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, адреса місцезнаходження - вул. Котляревського, 27, м. Тернопіль, .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка