242/1479/22
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
11 жовтня 2022 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Черкова В.Г., при секретарі Уварові М.В., розглянувши цивільну справу за позовом Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання освітньої послуги,-
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до наказу ректора Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» від 31.08.2019 р. № 530 ОСОБА_1 з 01 вересня 2019 року зарахований студентом 1 курсу заочної форми навчання за освітнім ступенем «бакалавр» за спеціальністю 121 «Інженерія програмного забезпечення» за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб.
29.08.2019 року між ДВНЗ ДонНТУ та Відповідачем було укладено Договір про навчання у ДВНЗ «ДонНТУ» № ІПЗ-19/09, згідно умов якого, Виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання за заочною формою студента для замовника, для здобуття освітнього ступеня «бакалавр», за спеціальністю 121 «Інженерія програмного забезпечення».
Відповідачем, у свою чергу, були взяті на себе зобов`язання, зокрема, щодо своєчасного внесення плати за освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені Договором.
Відповідно до п. 5.3. Договору, кошти вносяться два рази на рік - не пізніше 10 вересня і 20 лютого поточного навчального року.
Обов`язки ДВНЗ ДонНТУ щодо надання Відповідачу освітньої послуги виконувалися у повному обсязі, що підтверджуються затвердженим навчальним планом.
Відповідно довідки від 01.09.2022 № 71 Відповідачу було нараховано за період навчання з 01.09.2018 р. по 31.01.2020 р. 5625,00 грн.. Оплата за вказаний період навчання не надходила, внаслідок чого утворилась заборгованість за навчання, що складає 5625,00 грн.
Відповідно до наказу від 14.05.2020 р. № 234 Відповідач був відрахований з ДВНЗ ДонНТУ.
Пунктом 6.2 Договору передбачено, що за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг Відповідач також має сплатити на користь ДВНЗ ДонНТУ пеню за кожний прострочений день, починаючи з першого дня строку, що випливає з п. 5.3 Договору, тобто з 11.09.2019, у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 14.09.2022 р. позовну заяву залишено без руху.
28.09.2022 р. було відкрито провадження по справі. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі „розумності строку".
З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Заяви та клопотання сторін.
27.09.2022 р. позивач надав заяву про усунення недоліків згідно ухвали суду.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Суд, вивчивши матеріали справи, дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до наказу ректора Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» від 31.08.2019 р. № 530 ОСОБА_1 з 01 вересня 2019 року зарахований студентом 1 курсу заочної форми навчання за освітнім ступенем «бакалавр» за спеціальністю 121 «Інженерія програмного забезпечення» за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб.
29.08.2019 року між ДВНЗ ДонНТУ та Відповідачем було укладено Договір про навчання у ДВНЗ «ДонНТУ» № ІПЗ-19/09, згідно умов якого, Виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання за заочною формою студента для замовника, для здобуття освітнього ступеня «бакалавр», за спеціальністю 121 «Інженерія програмного забезпечення».Відповідачем, у свою чергу, були взяті на себе зобов`язання, зокрема, щодо своєчасного внесення плати за освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені Договором.
Відповідно до п. 5.3. Договору, кошти вносяться два рази на рік - не пізніше 10 вересня і 20 лютого поточного навчального року.
Обов`язки ДВНЗ ДонНТУ щодо надання Відповідачу освітньої послуги виконувалися у повному обсязі, що підтверджуються затвердженим навчальним планом.
Відповідно довідки від 01.09.2022 № 71 Відповідачу було нараховано за період навчання з 01.09.2018 р. по 31.01.2020 р. 5625,00 грн.. Оплата за вказаний період навчання не надходила, внаслідок чого утворилась заборгованість за навчання, що складає 5625,00 грн.
Відповідно до наказу від 14.05.2020 р. № 234 Відповідач був відрахований з ДВНЗ ДонНТУ.
Пунктом 6.2 Договору передбачено, що за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг Відповідач також має сплатити на користь ДВНЗ ДонНТУ пеню за кожний прострочений день, починаючи з першого дня строку, що випливає з п. 5.3 Договору, тобто з 11.09.2019 р., у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Таким чином, сукупність досліджених судом доказів свідчить про винну поведінку відповідача та порушення умов договору в частині належної оплати наданих послуг відповідно до умов Договору, а тому позовна заява обгрунтована та підлягає задоволенню у повному обсязі.
Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн., що підтверджене платіжним дорученням, наявним в матеріалах справи, а тому судовий збір у цьому розмірі підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ст. 903 ЦК України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, в строки, та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 903 ЦК України, у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором чи законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За таких обставин, з урахуванням викладеного, зважаючи на зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача щодо стягнення заборгованості за Договором про надання освітньої послуги в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Повний текст рішення складено та підписано 11.10.2022 р.
Суддя