Справа № 297/2230/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого: ІЛЬТЬО І.

при секретарі Гарані О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Берегово цивільну справу за заявою адвоката Шалапаюка Віталія Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мацола Ігор Володимирович та Берегівська міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

встановив:

Адвокат Шалапаюк Віталій Леонідович в інтересах ОСОБА_1 звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

В обгрунтування заяви, вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 78 років, помер батько заявника ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина, а саме будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 26.07.1988 року №171. На випадок смерті ОСОБА_2 залишив заповіт від 30.10.2019 року, яким заповів все своє майно ОСОБА_1 .

На час своєї смерті батько заявника проживав у будинку разом із ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_3 , а тому згідно приписів ст.ст. 1216-1223, 1233, 1235, 1236, 1268, 1270 ЦК України заявник прийняла спадщину після смерті свого батька. Інших спадкоємців за законом, які б могли успадкувати обов`язкову частку у майні покійного батька заявника, немає, оскільки мати заявника та дружина спадкодавця, ОСОБА_4 , померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З метою оформлення спадщини, заявник звернулася до нотаріуса, однак останнім було відмовлено в оформленні спадщини за заповітом та надано заявнику лист-роз`яснення від 02.08.2022 року, який мотивовано тим, що у свідоцтві про смерть прізвище батька заявника його зазначено як « ОСОБА_2 », натомість у свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння АДРЕСА_2 від 26.07.1988 року прізвище власника вказане як « ОСОБА_2 ». У зв`язку із наявністю вищенаведених розбіжностей, заявник вимушений звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав шляхом встановлення факту належності померлому правовстановлюючого документу.

Заявник ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилися, однак останній подав заяву в якій просить розглянути справу без їх участі, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі.

Представник Берегівської міської ради, в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просять розглянути справу без їх участі за наявними в матеріалах справи документами.

Приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мацола Ігор Володимирович в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі та не заперечив проти задоволення заяви.

Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які заявник посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає заяву задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п. 1 Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, в у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 від 21.02.2022 року, прізвище померлого зазначено як « ОСОБА_2 ».

В той же час, відповідно до свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння № НОМЕР_2 від 26.07.1988 року, виданого Виконавчим комітетом Гатьської сільської Ради народних депутатів, прізвище власника вказане як « ОСОБА_2 ».

Провівши аналіз вищевказаних документів у їх сукупності, зіставивши їх дані, суд прийшов до висновку, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння № НОМЕР_2 від 26.07.1988 року, видане Виконавчим комітетом Гатьської сільської Ради народних депутатів, належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 82, 89, 206, 229, 235, 247 ч. 2, 314, 315 ч.1 п.6 ЦПК України, Постановою Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 26 липня 1988 року №171, виданого Виконавчим комітетом Гатьської сільської Ради народних депутатів.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з його проголошення.

Головуючий Іван ІЛЬТЬО