ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року м.Суми

Справа №584/947/20

Номер провадження 22-ц/816/941/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.

у присутності :

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Юшкевич Євгенії Юріївни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Путивльська міська лікарня" Путивльської міської ради, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Юшкевич Євгенією Юріївною, на рішення Буринського районного суду Сумської області від 20 липня 2022 року, ухвалене у складі судді Гука Т.Р у м. Буринь Сумської області, повне судове рішення складено 27 липня 2022 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні Путивльського районного суду Сумської області знаходилася кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КК України, та які будучи лікарями акушер-гінекологами, неналежно виконали свої професійні обов`язки, внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило їй тяжкі наслідки.

ОСОБА_1 , як потерпіла по справі, звернулася в межах кримінального провадження з цивільним позовом до відповідача - юридичної особи, з якою обвинувачені знаходились у трудових (службових) обов`язках про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 10 липня 2020 року обвинувачені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнені від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження № 0000021 від 15.01.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України, закрито. Заявлений ОСОБА_1 позов до Комунальної установи Путивльської районної Ради Сумської області «Путивльська центральна районна лікарня» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишений без розгляду.

В результаті винних дій лікарів акушер-гінекологів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивачці заподіяна майнова шкода у загальному розмірі 34490 грн.

За період проходження лікування у Путивльській районній лікарні з 08 січня 2016 року по 14 січня 2016 року позивачці були призначені медичні препарати, вартість яких складає 7854,28 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням своїх професійних обов`язків лікарями акушер-гінекологами Путивльської ЦРЛ ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за наслідками проведеної ними їй операції, новонародженій дитині ОСОБА_5 , також, були спричинені негативні наслідки, у зв`язку з чим сталася важка асфіксія плода та він був госпіталізований бригадою санавіації до м. Суми і знаходився на лікуванні у відділенні інтенсивної терапії новонароджених комунальної установи Сумська обласна дитяча клінічна лікарня з 14 січня 2016 року по 25 січня 2016 року.

За період лікування новонародженої дитини родиною позивачки були придбані лікарські засоби та медичні вироби для лікування новонародженої дитини на суму 1230 грн 67 коп.

З 25 січня 2016 року по 03 лютого 2016 року новонароджена дитина знаходилася на лікуванні у відділенні патології новонароджених та недоношених дітей і лікарями були призначені медичні препарати на суму 703,60 грн.

З 14 січня 2016 року по 03 лютого 2016 року позивачка проходила стаціонарне лікування в Комунальному закладі Сумської обласної Ради «Обласний клінічний перинатальний центр», де їй використані препарати, придбані за її кошти, на загальну суму 9872,91 грн.

Після стаціонарного лікування у Комунальному закладі Сумської обласної Ради «Обласний клінічний перинатальний центр» у період реабілітаційного становлення 01 березня 2016 року вона була направлена на обстеження у медичний центр «Флоріс», вартість послуг якого становила 265 грн. 13 квітня 2016 року вона вдруге була направлена в медичний центр «Флоріс» для обстеження, вартість послуг становила 200 грн.

З 03 лютого 2016 року по 17 лютого 2016 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні та їй була безоплатно проведена чергова операція, але позивачкою було оплачено проведення аналізів в лабораторії у сумі 100 грн.

У період знаходження позивачки у медичних закладах, починаючи з 14 січня 2016 року по 31 січня 2016 року, упродовж 18 днів, а також з 31 січня 2016 року по 17 лютого 2016 року, у продовж 17 днів, а всього 35 днів, її чоловік щодня вимушений був приїздити до неї з с. Мазівки, Путивльського району Сумської області до лікарень м. Путивль та м. Суми на автомобілі, в зв`язку з чим поніс затрати на бензин на загальну суму 10539,80 грн.

З 11 травня 2016 року по 30 травня 2016 року позивачка знаходилась в урологічному відділенні КЗ Сумської обласної клінічної лікарні на стаціонарному лікуванні, де її готували до чергової операції, в зв`язку з чим позивачкою за власні кошти були придбані медичні препарати загальною вартістю 2282,62 грн.

Внаслідок спричинення позивачці тяжких тілесних ушкоджень винними діями лікарів акушер-гінекологів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вона вимушена була переносити сильний фізичний біль, чотири операційні втручання і постійний фізичний біль, страждання, душевний біль, страх за своє здоров`я та здоров`я своєї новонародженої дитини, які супроводжували її тривалий час у періоди знаходження на стаціонарних лікуваннях у медичних закладах. Крім того, її моральні страждання загострилися через те, що вона втратила орган репродуктивної здатності.

Протягом двох років вона продовжує переносити моральні страждання, оскільки у неї та її сім`ї повністю змінився життєвий уклад, замість виховання дітей та приділення їм належної уваги вона вимушена звертатися до правоохоронних органів, збирати документи для відшкодування матеріальної шкоди та приймати участь у судових засіданнях. Лікарі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у добровільному порядку не поцікавилися її затратами на лікування.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд стягнути з Комунальної установи Путивльської районної Ради Сумської області «Путивльська центральна районна лікарня» на свою користь майнову шкоду у сумі 34490 грн та моральну шкоду у сумі 1 000 000 грн.

Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 20 липня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 1521грн 09 коп. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради на користь держави судовий збір в сумі 515 грн 18 коп.

В апеляційній скарзі Комунальне некомерційне підприємство «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не врахував, що позивачка не довела причинно-наслідкового зв`язку між діями лікарів Путивльської лікарні та операцією по видаленню матки у позивачки 28 січня 2016 року, а також причинно-наслідкового зв`язку між діями лікарів та народженням дитини у стані тяжкої асфіксії.

Також суд не надав оцінку тій обставині, що ОСОБА_1 надала письмову згоду на проведення операції кесарів розтин та була попереджена про можливі серйозні ризики в наслідок проведення такого втручання, зокрема, можливість видалення матки, кровотечі, інфекції та інші ускладнення.

Суд не врахував, що ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 10 липня 2020 року, якою було закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 140 КК України, обвинувачених було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності, при цьому їх вина у вчиненні злочину не встановлена.

Заявник стверджує, що лікарі діяли з дотриманням вимог чинних протоколів з акушерської допомоги. Звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_1 відмовилась від переведення на ІІІ рівень надання перинатальної допомоги, при цьому письмового підтвердження факту відмови не надала, про що завідувачем відділення був складений відповідний акт. Враховуючи, що позивачка відмовилась від переведення на ІІІ рівень перинатальної допомоги до КЗ СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» лікарі Путивльської міської лікарні не можуть нести відповідальності за несприятливі наслідки, спричинені цією відмовою.

Також заявник апеляційної скарги не погоджується з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції Акту підтвердження відмови від медичного втручання та від письмового оформлення відмови, довідці Сумської обласної клінічної лікарні про отримані від батьків дитини лікарські засоби та медичні вироби. Стверджує, що у справі відсутні допустимі докази матеріальних витрат позивачки.

Відповідач також зазначає, що вимоги до Путивльської лікарні щодо відшкодування моральної шкоди безпідставні, оскільки несприятливі наслідки з якими позивачка пов`язує настання моральних страждань є наслідками дій лікарів КЗ СОР «Обласний клінічний перинатальний центр». Крім того, заявник не погоджується з розміром стягнутого відшкодування моральної шкоди, вважає його необґрунтованим, таким, що призведе до безпідставного збагачення позивачки.

ОСОБА_2 також звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована незгодою ОСОБА_2 з оцінкою, наданою судом доказам, зокрема, акту про від 12 січня 2016 року про відмову пацієнтки від госпіталізації та підпису, а також показанням свідків. Вважає, що позивачка не довела належними допустимими доказами факту завдання їй майнової шкоди саме лікарями Путивльської лікарні.

Стверджує, що діяв відповідно до чинних протоколів з акушерської допомоги.

Звертає увагу суду на ту обставину, що пошкодження правого сечоводу позивачки виникло саме під час екстирпації матки, тобто під час операції в обласному перинатальному центрі. Тобто ускладнення після видалення матки не мають зв`язку з діями лікарів Путивльської лікарні.

Наполягає, що моральні страждання позивачки жодним чином з діями лікарів відповідача не пов`язані, оскільки після оперативного втручання у Путивльській лікарні вона перебувала менше доби і на час госпіталізації пацієнтки до м. Суми її стан був стабільний.

ОСОБА_1 також звернулась з апеляційною скаргою через свого представника, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати у незадоволеній частині та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що визначаючи розмір відшкодування завданої відповідачем моральної шкоди, суд першої інстанції не врахував усієї глибини її страждань, та болю, як фізичного, так і морального. Позивачка більше п`яти років живе з ушкодженим здоров`ям, в наслідок неправомірних дій відповідача та третіх осіб, кожного дня вона переживає за стан здоров`я сина з першої миті його народження. Наполягає на тому, що місцевий суд не в повній мірі оцінив ступінь, глибину та тяжкість фізичного болю, моральних переживань та психічних страждань позивачки, як жінки, у зв`язку з втратою репродуктивного органу та втратою можливості народжувати дітей, та як матері, у зв`язку з ушкодженням здоров`я її сина ОСОБА_5 , який з перших годин життя вже лікувався у відділенні інтенсивної терапії Сумської обласної клінічної лікарні, будучи розлученим з матір`ю.

В частині висновків суду про недоведеність завданої позивачці майнової шкоди через неналежну якість письмових доказів, позивачка зауважила, що докази витрат подавала слідчому починаючи з 2016 року, тому їх якість могла погіршитися за цей час. Проте вона має усі оригінали квитанцій, які підтверджують витрати, понесені на своє лікування та лікування сина, та готова наразі надати їх для огляду у суді.

Письмових відзивів на апеляційні скарги учасники справи в установлений апеляційним судом строк не надали.

Позивачка, представник відповідача та треті особи до суду не з`явились, про день та час слухання справи попереджені належним чином, представник відповідача про причини неявки суду не повідомив , третя особа ОСОБА_3 просить слухати справу в її відсутність , третя особа ОСОБА_2 звернувся із заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги по усій території України. В той же час , за клопотанням ОСОБА_2 було призначене проведення судового засідання в режимі відео конференції із Путивльським районним судом , останній до даного суду не з`явився, справа була призначена до розгляду на 14.00 , а відбій повітряної тривоги по Сумській області оголошено о 12.48, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи за його безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи та заперечення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Юшкевич Є.Ю., перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги відповідача та третьої особи ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що 08 січня 2016 року ОСОБА_1 була госпіталізована у пологове відділення Путивльської центральної районної лікарні, де 13 січня 2016 року їй було проведено кесарів розтин.

15 січня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Путивльського ВП Глухівського відділу поліції ГУНП в Сумській області із заявою про неналежне виконання своїх функціональних обов`язків лікарем гінекологом Путивльської ЦРЛ ОСОБА_2 , в результаті чого стан здоров`я його дружини та дитини значно погіршився (а.м.к.п.150-152).

За вказаним фактом було проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000021 від 15 січня 2016 року.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 10 липня 2020 року обвинувачені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнені від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження № 0000021 від 15 січня 2016 року закрито, а цивільний позов ОСОБА_1 до Комунальної установи Путивльської районної ради Сумської області «Путивльська центральна районна лікарня» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №38/2016 від 24 жовтня 2016 року на підставі даних матеріалів кримінального провадження №0000021 (протоколів допитів, висновку КЕК №1 від 17 лютого 2016 року), даних медичної документації (оригіналів індивідуальної карти вагітної №109, історії пологів №7 та амбулаторної карти Путивльської ЦРЛ; історії хвороби КЗ СОР ОКПЦ №57, історії хвороби КЗ СОР СОКЛ №893, історії хвороби КУ СОДКЛ №583), відповідаючи на поставлені питання, комісія дійшла висновку:

"1. (1) Спостереження лікарем акушер-гінекологом жіночої консультації Путивльської ЦРЛ вагітної ОСОБА_1 проводилися згідно наказу МОЗ України №417 від 05 липня 2011 року «Про організацію амбулаторної акушерсько-гінекологічної допомоги в Україні» не в повному обсязі: не проведені біохімічні скринінги на ВВР, цитологічне та колькоспічне дослідження, бакпосів, не в повному обсязі визначено фактори ризику вагітної (вік, попередні самовільні викидні, загроза викидню у 8 тижнів та несправжні перейми у 32 тижні даної вагітності). Загалом це не вплинуло на перебіг пологів та виникнення ускладнень.

При поступленні у пологове відділення Путивльскої ЦРЛ 08 січня 2016 року, лікарями акушер-гінекологами недооцінено фактори ризику (вік, попередні самовільні викидні, загроза викидню у 8 тижнів та несправжні перейми у 32 тижні даної вагітності, багатоводдя, крайове передлежання плаценти, лейоміома матки). За таких факторів ризику доцільно провести розродження на ІІІ рівні перинатальної допомоги, куди вагітна не була скерована. З моменту госпіталізації до початку пологової діяльності відсутній допологовий консиліум у вагітної групи ризику.

До початку пологової діяльності (згідно даних історії пологів), ознак порушення життєдіяльності плода не було. Згідно клінічного протоколу з акушерської допомоги "Кесарів розтин", затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27.12.2011 р. №977, показів для проведення кесаревого розтину у гр. ОСОБА_1 до початку пологів не було.

За клінічними даними, викладеними у історії пологів, у жінки мав місце клінічно вузький таз, зумовлений лобним вставленням голівки плода, що є загрозою розриву матки при подальшому перебігу вагінальних пологів, і згідно клінічного протоколу з акушерської допомоги «Кесарів розтин», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27 грудня 2011 року №977, відноситься до II категорії ургентності, «операція має бути розпочата не пізніше 30 хвилин від визначення показань». При діагностуванні лобного передлежання тактика ведення розродження жінки була обрана правильно, однак кесарів розтин було проведено із запізненням (через 58 хв. після виявлення ускладнень). Клінічно вузький таз виникає внаслідок невідповідності між розмірами плода і таза матері в процесі пологів, тобто його діагностувати можна тільки у пологах.

2. (2) Дати об`єктивну оцінку проведенню оперативного родорозрішення кесаревим розтином лікарями Путивльської ЦРЛ не представляється можливим, оскільки протокол операції написаний не в повному обсязі (не деталізовано травму матки, не зрозуміло чи був пошкоджений судинний пучок і чи його ушивали, контроль сечоводів, відсутні дані підрахунку кровотечі, яка загалом, з врахуванням клінічних та лабораторних даних, була недооцінена).

3. (3) Механічного пошкодження нирки у жінки під час оперативних втручань, як кесаревого розтину 13 січня 2016 року, так і під час екстирпації матки 28 січня 2016 року, не було.

Через неповне описання протоколу операції кесаревого розтину, не можливо встановити повний об`єм пошкоджень, що виникли в процесі операції (чи мало місце пошкодження судинного пучка під час розриву матки) і яким чином проводилося ушивання розриву матки. Загалом сечоводно-піхвова нориця справа у ОСОБА_1 могла виникнути внаслідок механічного пошкодження під час ушивання розриву правого рогу матки (чи правого судинного пучка). Дані УЗД нирок та сечоводів в динаміці (ознаки порушення відтоку сечі вже 14 січня 2016 року); результати клінічного аналізу сечі в динаміці; наявність множинних провисаючих кетгутових лігатур в ділянці парієтальної очеревини, в нижньому сегменті матки справа під час оперативного втручання 28 січня 2016 року; виявлена під час операції 04 лютого 2016 року непрохідність правого сечовода, яка розцінена лікарями урологами як лігатурна обтюрація, більше свідчать про механічне пошкодження правого сечоводу чи стиснення лігатурою саме під час операції кесаревого розтину з подальшим розвитком некротично-деструктивних змін.

4. (4) За наданими на експертизу матеріалами (протоколи допитів, медичною документацією), комісією виявлено ознаки неналежного виконання свої професійних обов`язків лікарями акушер-гінекологами Путивльської ЦРЛ, які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з розвитком ускладнень під час операції кесаревого розтину (розрив матки, важка асфіксія плода, значна кровотеча), у ранньому післяопераційному періоді (геморагічний шок) та пізньому післяопераційному періоді (метроендометрит, неспроможність швів на матці з подальшим її видаленням, сечоводно-піхвова черезочеревна нориця).

У пізньому післяпологовому післяопераційному періоді мало місце гнійно-септичне ускладнення - метроендометрит (підтверджується і даними гістологічного дослідження днини матки), що призвело до розвитку подальших ускладнень - неспроможність рубця на матці, і стало підставою для видалення матки з метою призупинення розвитку подальших життєво-небезпечних ускладнень, і було виконано у КЗ СОР ОПКЦ відповідно до наказу МОЗ України №676 від 31 грудня 2004 року. Ознак неналежного надання медичної допомоги лікарями КЗ СОР ОКПЦ ОСОБА_1 не виявлено.

Медична допомога лікарями урологами КЗ СОР «СОКЛ» хворій ОСОБА_1 була надана в повному обсязі.

Медична допомога новонародженій дитині ОСОБА_7 лікарями КУ СОР СОДКЛ надавалася відповідно до клінічного протоколу «Надання допомоги новонародженій дитині з дихальними розладами», затвердженого наказом МОЗ України №484 21 серпня 2008 року та уніфікованого клінічного протоколу «Початкова реанімаційна та після реанімаційна допомога новонародженим в Україні», затвердженого наказом МОЗ України №222 28 березня 2014 року.

5. (5) Внаслідок розвитку ускладнення у післяпологовому періоді, жінці ОСОБА_1 було видалено матку з придатками. Згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 17 січня 1995 року «п. 2.1.4. Не загрозливі для життя ушкодження, що належать до тяжких за кінцевим результатом та наслідками: втрата будь-якого органа чи втрата органом його функції ... репродуктивної здатності... д/ під втратою репродуктивної здатності треба розуміти втрату здатності до злягання чи втрату здатності до запліднення, зачаття та дітородіння /розродження/». Таким чином, видалення матки у ОСОБА_1 призвело до втрати репродуктивної здатності і кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження.

Несвоєчасно діагностовано лобне передлежання та несвоєчасне прийняття рішення по розродженню вагітної призвело до розвитку ускладнень під час операції кесаревого розтину (розрив матки, кровотеча з розвитком геморагічного шоку ІІІ ст. тяжка асфіксія новонародженого) та у пізньому післяпологовому післяопераційному періоді (метроендометрит, сечоводо-піхвова черезочеревна нориця), що призвело до видалення матки у ОСОБА_1 та накладання нефростоми." (а.м.к.п. 154-182 т.1).

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №99/2017 від 08 грудня 2017 року комісією встановлено:

"1. (1) На етапі спостереження у жіночій консультації Путивльської ЦРЛ вагітній ОСОБА_1 не в повному обсязі проведене обстеження: не проведений біохімічний скринінг на ВВР, цитологічне та колькоспічне дослідження, бакпосів сечі.

При направленні для розродження у пологове відділення Путивльскої ЦРЛ 08 січня 2016 року, недооцінено фактори ризику (вік, попередні самовільні викидні, загроза викидню у 8 тижнів та несправжні перейми у 32 тижні даної вагітності, багатоводдя, крайове передлежання плаценти, лейоміома матки). За таких факторів ризику доцільно провести розродження на III рівні перинатальної допомоги, куди вагітна не була скерована (згідно показань лікарів акушер-гінекологів Путивльської ЦРЛ від 25 вересня 2017 року і акту підтвердження відмови від медичного втручання та від письмового оформлення відмови без дати складання, вагітній ОСОБА_1 пропонувалося перевезення на III рівень перинатальної допомоги, однак у попередніх свідченнях та у висновку КЕК Путивльської ЦРЛ від 22 січня 2016 року про запропоновану госпіталізацію не вказано). З моменту госпіталізації 8 січня 2016 року до початку пологової діяльності 13 січня 2016 року не проведений допологовий консиліум у вагітної групи ризику. За даними історії пологів, у період спостереження до початку пологової діяльності ознак порушення життєдіяльності плода не було і не було показань для проведення кесаревого розтину у вагітної (відповідно до клінічного протоколу з акушерської допомоги «Кесарів розтин», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27.12.2011 р. №977).

2. (2,3) Клінічно вузький таз виникає внаслідок невідповідності між розмірами плода і таза матері в процесі пологів, тобто його діагностувати можна тільки у пологах.

Згідно запису вагінального обстеження о 22:45 13 січня 2016 року у жінки мав місце клінічно вузький таз, зумовлений лобним вставленням голівки плода, що є загрозою розриву матки при подальшому перебігу вагінальних пологів, і згідно клінічного протоколу з акушерської допомоги «Кесарів розтин», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27 грудня 2011 року №977, відноситься до ІІ-ї категорії ургентності, «операція має бути розпочата не пізніше 30 хвилин від визначення показань», однак діагноз клінічно вузького тазу лікарями не був встановлений. При діагностуванні лобного передлежання о 22:45 тактика ведення розродження жінки була обрана правильно (викликані районний акушер-гінеколог, лікар ординатор пологового відділення, лікар неонатолог, однак відсутній запис виклику операційної бригади в повному складі - анестезіолог, анестезист). О 23:00 вагітна оглянута лікарем ординатором ОСОБА_2 - підтверджено лобне передлежання. О 23:20 вагітна оглянута консиліумом лікарів акушер-гінекологів, неонатологом, анестезіологом (згідно наказу №977 скликання консиліуму передбачене при плановому кесаревому розтині). Консиліумом вирішено закінчити пологи ургентним кесаревим розтином, замовлена операційна, не призначено та відсутні записи про проведену антибіотибактеріальну профілактику, відповідно до наказу №977 та локального протоколу. Кесарів розтин було проведено із запізненням (через 58 хв. після виявлення ускладнень), що не відповідає клінічному протоколу з акушерської допомоги «Кесарів розтин», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27 грудня 2011 року №977 (не пізніше 30 хв.) та локальному протоколу Путивльської ЦРЛ (виклик операційної бригади в неробочий час - термін виконання 40 хвилин, що суперечить наказу МОЗ).

Протокол операції кесаревого розтину описаний не достатньо, у історії пологів відсутній додаток 6 до наказу №977 МОЗ України «Епікриз після операції кесарева розтину». Під час операції, враховуючи велику крововтрату (1700мл), не проведена деваскуляризація матки та контрольне дренування черевної порожнини, відповідно до Клінічного протоколу «Акушерські кровотечі», затвердженого наказом МОЗ України від 24 березня 2014 року №205. Згідно наказу №977 для накладання швів на матку рекомендовано використовувати напівсинтетичний шовний матеріал (вікрил). У даному випадку був використаний кетгут (що сприяло неспроможності швів).

3. (4) Лікарями Путивльської ЦРЛ не встановлений діагноз клінічно вузького тазу, не діагностований дистрес плода в пологах, що призвело до важкої асфіксії при народженні.

4. (6) За записами у медичній документації, підстав для екстирпації (видалення) матки після проведення кесаревого розтину не було (відсутні ознаки продовження кровотечі).

5. (7,8) У породіллі мав місце розвиток гнійно-септичної інфекції, спричиненні неспроможністю швів на матці, зниженням імунної активності внаслідок масивної крововтрати та несприятливим преморбідним фоном (обтяжений акушерський анамнез). Наявність метроендометриту з неспроможністю швів на матці є показанням для ії видалення з метою профілактики розвитку сепсису.

Розвитку неспроможності швів на матці сприяли наступні чинники: ускладнення в пологах - кровотеча з розвитком геморагічного шоку, накладання кетгутових швів на матку, не проведення антибіотикопрофілактики на фоні несприятливого інфекційно-запального анамнезу (полігідроамніон, як один з ознак внутріутробної інфекції можливого інфікування сечостатевих шляхів, однак необхідний бакпосів сечі не проводився).

6. (5) За наданими на експертизу матеріалами (протоколи допитів, медичної документацією), комісією виявлено ознаки неналежного виконання свої професійних обов`язків лікарями акушер-гінекологами Путивльської ЦРЛ (Клінічного протоколу акушерської допомоги «Кесарів розтин», затвердженого наказом Міністерства охороні здоров`я України від 27 грудня 2011 року №977; Клінічного протоколу «Акушерські кровотечі», затвердженого наказом МОЗ України від 24 березня 2014 року №205), які знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з розвитком ускладнень під час операції кесаревого розтину (розрив матки, важка асфіксія плода, масивна кровотеча), у ранньому післяопераційному періоді (геморагічний шок) та пізньому післяопераційному періоді (метроендометрит, неспроможність швів на матці з подальшим її видаленням, сечоводно-піхвова черезочеревна нориця)." (а.м.к.п.183-202 т.1).

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №031-39-2019 від 27 лютого 2020 року після вивчення, аналізу, синтезу даних наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_1 і новонародженої дитини ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 експертна комісія прийшла до наступних підсумків:

"1. (1-6). В представленій медичній документації, що відображає перебіг вагітності гр. ОСОБА_1 містяться дані, які свідчили про обтяжений акушерський анамнез (VII вагітність, нейро-церкуляторна дистонія за змішаним типом, прискорений нижньопередсердний ритм, ангіопатія сітківки, варикозне розширення вен нижніх кінцівок та органів малого тазу, лейоміома матки, анатомічно вузький таз І ступеню, вік, загроза викидня у 8 тижнів вагітності, несправжні перейми у 32 тижні, крайове передлежання плаценти, тощо), могли негативно вплинути на перебіг вагітності і пологів і відповідно, були показаннями для госпіталізації на III рівень перинатальної допомоги.

При огляді під час госпіталізації 08 січня 2016 року о 15:30 обрана тактика ведення пологів та подальшого розродження через природні статеві шляхи і залишення вагітної на II рівні перинатальної допомоги, не відповідали загальноприйнятим вимогам для вагітних з високим ступенем прогнозованого перинатального і акушерського ризику через недооцінення факторів ризику згідно до яких необхідно проведення госпіталізації вагітної на вищий рівень допомоги (ІІІ рівень перинатальної допомоги).

Окремо слід зазначити, що в індивідуальній карті вагітної і породіллі та історії пологів з Путивльської ЦРБ відсутня інформаційна відмова пацієнтки ОСОБА_1 від госпіталізації на ІІІ рівень перинатальної допомоги, враховуючи те, що вона знаходилась у відділенні з 08 січня 2016 до моменту пологів 13 січня 2016 року (5 діб).

ІНФОРМАЦІЯ_2 о 23:47 народилася жива дитина з ознаками тяжкої асфіксії і оцінкою по шкалі Апгар на 1-й хвилині 1 (один) бал внаслідок проблем, що виникли під час пологів.

До початку пологової діяльності (згідно даних історії пологів), ознак порушення життєдіяльності плода не було.

Що стосується надання медичної допомоги ОСОБА_1 у Путівльській ЦРЛ, то експертною комісією встановлено наступне:

1. з моменту госпіталізації 08 січня 2016 року о 15:30 до початку пологової діяльності 13 січня 2016 року відсутній допологовий консиліум у вагітної групи ризику: вагітна своєчасно не скерована на ІІІ рівень перинатальної допомоги;

2. недооцінені фактори ризику у жінки з високою групою перинатального ризику (III пологи, анатомічно вузький таз 1 ступеню, лейоміома матки, полігідрамніон, передчасне вилиття навколоплодових вод);

3. з початком пологової діяльності відсутнє необхідне ретельне спостереження та акушерське обстеження (кожні 2 години), в тому числі безперервне динамічне кардіомоніторінгове спостереження за станом плода (дані КТГ відсутні протягом усього першого періоду пологів перед розродженням) і скоротливою діяльністю матки при наявності даних про навколоплодові води, забарвлені мезонієм;

4. вагінальне дослідження проводилося несвоєчасно, більш ніж через 4 години, що призвело до несвоєчасної діагностика неправильного (розгинального) передлежання і встановлення голівки, через неправильну тактику спостереження за пацієнткою, яку обрали лікарі після початку пологів (лобне встановлення голівки можна було своєчасно діагностувати в пологах після розкриття шийки матки на 4-6 см і більше);

5. вищенаведене, а також не проведення перегляду/корегування акушерської тактики обумовило запізнілу діагностику лобного передлежання плода, виникнення клінічної невідповідності між головкою плода і тазом матері, значне встановлення лобної частини голівки в таз матері, перерозтягнення нижнього сегменту матки;

6. тривалий термін між виявленням ускладнень і початком операції кесарева розтину (через 58 хв. після виявлення ускладнень);

7. всі вищенаведені фактори при операції кесарева розтину призвели до ускладнень під час проведення операції (розрив матки, значна кровотеча, важка асфіксія плода), у ранньому післяопераційному періоді (геморагічний шок) та пізньому післяопераційному періоді (метром ендометрит, неспроможність швів на матці з подальшим її видаленням 28 січня 2016 року, сечоводно-піхвова черезочеревна нориця).

Окремо слід зазначити, що при наявності даних про «дещо зеленуватий колір навколоплодових вод, які відійшли 13 січня 2016 року о 11:10 (що є показником внутрішньоутробної гіпоксії плоду)» необхідно проведення:

- безперервного динамічного кардіомоніторінгового спостереження за станом плода і скоротливою діяльністю матки,

- спостереження та акушерське обстеження (кожні 2 години),

- наявність умов для термінового проведення розродження шляхом кесарева розтину при фіксації патологічних змін у плоду.

Своєчасна повна оцінка факторів ризику і своєчасне проведення оперативного втручання могло б визначити благоприємний перебіг пологів.

Враховуючи дані ультразвукового дослідження нирок та сечоводів в динаміці 14- 15 січня 2016 року (розширення лоханок справа до 20-22 мм), результати клінічного аналізу сечі в динаміці, наявність множинних провисаючих кетгутових лігатур в ділянці парієтальної очеревини, в нижньому сегменті матки справа під час оперативного втручання 28 січня 2016 року (екстирпація матки з трубами), виявлена під час операції 04 лютого 2016 року непрохідність правого сечоводу (розцінена лікарями урологами як лігатурна обтурація) експертна комісія вважає, що пошкодження/стиснення лігатурою правого сечоводу з подальшим розвитком ускладнення (сечоводно-ніхвова нориця) виникло під час проведення операції екстирпації матки з трубами 28 січня 2016 року.

Підсумовуючи все вищевикладене, можна стверджувати про наявність дефектів (у вигляді бездіяльності лікаря) в наданні медичної допомоги ОСОБА_1 не проведення необхідних клініко-інструментальних обстежень (відсутність кардіомоніторінгового спостереження за станом плода протягом усього першого періоду пологів перед розродженням, відсутність реєстрації скоротливої діяльності матки, відсутність акушерського обстеження кожні 2 години), що і стало причиною несвоєчасного встановлення правильного клінічного діагнозу (лобне передлежання плода з виникненням клінічної невідповідності між розмірами голівки плоду і тазу матері, зі значним встановленням голівки в таз із перерозтягненням нижнього сегменту матки), і, відповідно, несвоєчасного проведення розродження шляхом кесарева розтину.

Несвоєчасне проведення розродження шляхом кесарева розтину (при лобному передлежанні плоду з виникнення клінічної невідповідності між розмірами голівки плоду і тазу матері, зі значним встановленням голівки в таз із перерозтягненням нижнього сегменту матки), стало причиною розвитку важкої асфіксії плоду в пологах, виникнення розриву матки по ходу операційного розрізу з розвитком крововтрати та шоку.

Крім того, під час проведення ОСОБА_1 у комунальному закладі Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» операції екстирпації матки з трубами 28 січня 2016 року, «утворилось» ушкодження/стиснення лігатурою правого сечоводу, з подальшим утворенням сечоводно-піхвової нориці дефект (у вигляді виконання дії, яка показана, але виконана невірно) в наданні медичної допомоги ОСОБА_1 .

Таким чином, вищенаведене свідчить про те, що між настанням в даному випадку таких наслідків як народження дитини в стані тяжкої асфіксії, видалення матки, утворення сечоводно-піхвової черезочеревної нориці, та вищевказаними дефектами в наданні медичної допомоги існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

В даному випадку, дефекти в наданні медичної допомоги ОСОБА_1 можна оцінити за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, як тяжкі тілесні ушкодження відповідно до діючих на даний час в Україні «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», які затверджені Наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року та погоджені з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України." (а.м.к.п.2-72 том 2).

Крім того, згідно висновку Клініко-експертної комісії з акушерсько-гінекологічної допомоги Комунальної установи Путивльської районної ради Сумської області "Путивльська центральна районна лікарня" №1 від 22 січня 2016 року в ході проведення експертизи клінічного випадку ускладнених пологів у вагітної ОСОБА_1 комісією, зокрема, було встановлено, що вагітна не була спрямована на родорозрішення на ІІІ рівень перинатальної допомоги, а також, що операція була розпочата з затримкою, що обумовлено збором лікарів на консиліум і операційної бригади в нічний час, становить 40 хв. згідно локальних протоколів. Також, комісія дійшла висновку про необхідність вжиття такого заходу усунення недоліків, як винесення догани районному акушер-гінекологу ОСОБА_9 за недооцінку факторів ризику і не направлення вагітної на родорозрішення в заклад ІІІ рівня перинатальної допомоги згідно вимог наказу МОЗ України від 13 квітня 2011 року № 204 «Про затвердження та впровадження примірного переліку послуг перинатальної допомоги на всіх етапах її надання» (а.м.к.п.206-209 том 1).

Відповідно до висновку Клініко-експертної комісії з акушерсько-гінекологічної допомоги управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації №1 від 17 лютого 2016 року під час проведення експертизи контролю якості надання допомоги ОСОБА_1 також було встановлено цілий ряд порушень з боку лікарів КУ «Путивльська ЦРЛ», зокрема, що операція кесарів розтин розпочата із тривалою затримкою (до 1 години), що обумовлено обмеженими можливостями закладу (відсутність цілодобового поста лікаря анестезіолога, неонатолога) та для збору консиліуму і операційної бригади необхідно більше 30 хв. Також комісією було рекомендовано головному лікарю КУ «Путивльська ЦРЛ» ініціювати перед органами місцевої влади і самоврядування питання щодо оптимізації пологового відділення як малопотужного і такого, що не відповідає принципам безпечного материнства, а також вжити заходи дисциплінарного впливу до осіб, задіяних у наданні медичної допомоги пацієнтці при вагітності та пологах (а.м.к.п. 212-215 том 1).

Згідно акта складеного 12 січня 2016 року працівниками Путивльської ЦРЛ ОСОБА_1 було надано інформацію про перебіг вагітності, про її належність до групи ризику високого перинатального ризику та наявність показань для пологів на ІІІ рівень перинатальної допомоги, а також проінформовано про можливий розвиток важких ускладнень, що становлять загрозу здоров`ю та життю матері і плода. Крім того згідно вказаного акта перевід на ІІІ рівень перинатальної допомоги, а саме в КЗ СОР ОКПУ, запропоновано здійснити 13 січня 2016 року о 08:00 санітарним транспортом у супроводі медичного працівника, однак пацієнт відмовився від лікування та від письмового підтвердження своєї відмови (а.м.к п. 244 том1).

Правонаступником КУ Путивльської районної ради Сумської області «Путивльська районна центральна лікарня» є КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 8 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» держава визнає право кожного громадянина України на охорону здоров`я і забезпечує його захист. У разі порушення законних прав і інтересів громадян у сфері охорони здоров`я відповідні державні, громадські або інші органи, підприємства, установи та організації, їх посадові особи і громадяни зобов`язані вжити заходів щодо поновлення порушених прав, захисту законних інтересів та відшкодування заподіяної шкоди. Судовий захист права на охорону здоров`я здійснюється у порядку, встановленому законодавством.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 49 КК України, суд може закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності. Однак, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру і означає визнання факту вчинення особою злочину, тому закон надає їй право заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку.

Тому твердження апеляційної скарги відповідача про те, що закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 140 КК України, свідчить про відсутність вини лікарів є безпідставними і такими, що ґрунтуються на помилковому тлумачення норм чинного законодавства, про що також зазначив у своєму рішенні місцевий суд.

У цивільному законодавстві питання відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, врегульовані §1 Глави 82 книги п`ятої ЦК України.

Згідно з частиною 1 статтею 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що для настання відповідальності за завдання шкоди ушкодженням здоров`я необхідна наявність таких умов: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, наявність вини.

У деліктних правовідносинах у сфері надання медичної допомоги протиправна поведінка спрямована на порушення суб`єктивного особистого немайнового права особи, яке має абсолютний характер, - права на медичну допомогу. У сфері надання медичної допомоги протиправними необхідно вважати дії медичного працівника, які не відповідають законодавству у сфері охорони здоров`я, зокрема стандартам у сфері охорони здоров`я та нормативним локальним актам.

Відповідно до частини другої статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта.

Таким чином, надання несвоєчасної або некваліфікованої медичної допомоги є протиправною поведінкою медичного працівника.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 755/2545/15-ц (провадження № 61-47866св18) та від 04 листопада 2020 року у справі № 686/6022/18 (провадження № 61-22818св19).

Встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що між настанням в даному випадку таких наслідків як народження дитини в стані тяжкої асфіксії, видалення матки, утворення сечоводно-піхвової черезочеревної нориці, та вищевказаними дефектами в наданні медичної допомоги лікарями Путивльської районної лікарні існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Тому доводи апеляційної відповідача та третьої особи щодо відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями лікарів Путивльської лікарні та тяжкими наслідками для здоров`я позивачки та її сина безпідставні. Доказів того, що несприятливі наслідки з якими позивачка пов`язує ушкодження свого здоров`я та здоров`я її сина, настання матеріальних втрат та моральних страждань є наслідками дій лікарів КЗ СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» відповідач не надав, як до суду першої інстанції, так і до апеляційного суду.

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14.

Разом з тим, потерпіла має довести належними доказами розмір завданої шкоди.

Щодо витрат на придбання медичних препаратів для лікування, з матеріалів справи вбачається наступне.

Після проведення операції кесарів розтин у Путивльській лікарні 14 січня 2016 року для введення позивачці були придбані наступні препарати:

Волютенс 500 мл на суму 224,07 грн (а.м.к.п. 79, 168 том 1),

ОСОБА_10 - 159,08 грн (а.м.к.п. 79, 167 том 1),

Рефортан та медичні вироби на суму 400,01 грн (а.м.к.п. 79, 167 том 1),

ОСОБА_11 на суму 1903,40 грн (а.м.к.п. 80, 168 том 1),

Інфулган - 34,68 грн (а.м.к.п. 81, 168 том 1),

Реосорбилакт 112,25 грн (а.м.к.п. 81, 168 том 1),

Рінгера лактат, семотран, дексалгін, анальгін, демидрол, емсеф, окситоцин, метрогіл та медичні вироби на суму 1766,46 грн (а.м.к.п. 81, 168 том 1),

Натрія хлорид, Рингера лактат, Інфулган, Окситоцин, Волютенз та медичні вироби на загальну суму 1081,87 грн (а.м.к.п. 81, 168 том 1).

З даних оригіналу історії пологів ОСОБА_1 , дослідженої експертом, вбачається, що 14 січня 2016 року пацієнтці були введені препарати крові. На підтвердження придбання еритроцитів збіднених на лейкоцити та плазми свіжозамороженої позивачкою надано товарний чек №48 від 14 січня 2016 року та фіскальний чек, розмір витрат на ці препарати становить 2112 грн (а.м.к.п. 78, 81, 167 том 1).

На підтвердження витрат на препарати та медичні вироби під час свого перебування на лікуванні у КЗ СОР «Обласний клінічний перинатальний центр» ОСОБА_1 надала довідку цього закладу від 02 лютого 2018 року (а.м.к.п. 93 том 1), проте документів, що підтверджують їх придбання не надала.

На підтвердження витрат на лікування новонародженої дитини позивачки у відділенні інтенсивної терапії Сумської обласної дитячої лікарні в період з 14 січня 2016 року по 25 січня 2016 року суду надана довідка вказаного медичного закладу від 28 лютого 2018 року, в якій наведено період лікування дитини, перелік лікарських засобів, отриманих від батьків, їх кількість та вартість, яка становить 1230,67 грн, а також копії фіскальних чеків (а.м.к.п. 98, 96-97 том1).

Згідно копії довідки Сумської обласної дитячої клінічної лікарні від 15 лютого 2018 року ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на лікуванні у відділенні патології новонароджених та недоношених дітей з 25 січня 2016 року по 03 лютого 2016 року та в цей період лікарями йому були призначені медичні препарати, перелік яких наведено у довідці (а.м.к.п. 95 том 1). Наданими позивачкою фіскальними чеками підтверджується придбання препарату ОСОБА_13 з указаного переліку на суму 160,16 грн (а.м.к.п. 95 том 1).

Доводи апеляційних скарг стосовно неналежності та недопустимості доказів, які підтверджують витрати позивачки на ліки є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджується, як факт призначення лікарями вказаних препаратів, так і факт їх придбання для пацієнтки.

Таким чином, документально підтверджений розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 становить 9184,65 грн, інша частина витрат на медикаменти, заявлена позивачкою належним чином не підтверджена.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неповного врахуванням місцевим судом наданих доказів на підтвердження витрат на лікування, а тому змінює судове рішення в частині розміру майнових витрат, які підлягають стягненню з лікарні.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на медичні консультації у медичному центрі «Флоріс» у березні та квітні 2016 року, оскільки підстави цього звернення не встановлені (а.м.к.п. 83-84 том 1).

Вимога про відшкодування витрат на пальне також задоволенню не підлягає за відсутності достатніх доказів таких витрат, про що також обґрунтовано зазначив місцевий суд.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позові про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

При визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції правильно виходив із характеру, тривалості, обсягу та змісту фізичних та душевних страждань потерпілої, яких вона зазнала у зв`язку з проведеними оперативними втручаннями та довготривалим лікуванням, душевних стражданнях, які пов`язані моральними переживаннями за своє здоров`я та здоров`я своєї новонародженої дитини, а також в негативних переживаннях в зв`язку із втратою репродуктивного органу та можливості народжувати дітей.

В той же час, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо не врахування місцевим судом в повній мірі перенесених нею моральних страждань та психічних переживань , оскільки внаслідок непрофесійних дій працівників відповідача остання втратила репродуктивний орган та можливість народжувати дітей , а також у зв`язку із ушкодженням здоров`я її новонародженої дитини вона була з перших днів її життя розлучена з матір`ю і проходила лікування у відділенні інтенсивної терапії Сумської обласної дитячої лікарні.

Виходячи з вищезазначеного колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу позивача у справі і змінити рішення суду в частині визначення розміру моральної шкоди заподіяної позивачці, збільшивши її розмір до 100000 грн. 00 коп.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги відповідача щодо надання позивачкою письмової згоди на проведення операції кесарів розтин та її повідомлення про можливі серйозні ризики в наслідок проведення такого втручання, а також її відмови від переведення на ІІІ рівень надання перинатальної допомоги, є ідентичними запереченням, висловленим у місцевому суді, яким суд надав належну оцінку, апеляційний суд доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Путивльська міська лікарня" Путивльської міської ради та апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу позивачки, яка подана її представником - адвокатом Юшкевич Є.Ю., задовольнити частково, рішення місцевого суду змінити в частині визначення розміру відшкодування майнової та моральної шкоди та розподілу судових витрат .

Стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду в сумі 9184,65 грн та 100000 грн моральної шкоди .

Також необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 1138 грн та 884,67грн за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Путивльська міська лікарня" Путивльської міської ради, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Юшкевич Євгенією Юріївною, задовольнити частково.

Рішення Буринського районного суду Сумської області від 20 липня 2022 року змінити в частині визначення розміру відшкодування майнової та моральної шкоди та розподілу судових витрат .

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 9184,65 грн та 100000 грн моральної шкоди .

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Путивльська міська лікарня" Путивльської міської ради на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 1138 грн та 884,67грн за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 12 жовтня 2022 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко