П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 жовтня 2022 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Ковальським Є.В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №484/886/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Доровим Андрієм Олександровичем на рішення, яке постановив Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Закревського Володимира Івановича у приміщенні цього суду 22 липня 2022 року, повний текст якого ухвалений 29 липня 2022 року, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку,

у с т а н о в и л а :

У березні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Позов мотивовано тим, що сторони перебувають у шлюбі з 17 листопада 2018 року. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина дочка ОСОБА_3 . З кінця 2021 року через погіршення сімейних відносин сторони почали проживати окремо. Дитина проживає разом з позивачкою.

Відповідач матеріальної допомоги позивачці не надає. На даний час ОСОБА_2 не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Посилаючись на викладені обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

07 липня 2022 року відповідач, діючи через свого представника ОСОБА_4 , надав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволені позову.

Відзив мотивований тим, що відповідач на сьогодні вже сплачує аліменти у розмірі 50% свого заробітку (1/4 на доньку ОСОБА_5 , та 1/4 на сина ОСОБА_6 ). При цьому позивачка не надала доказів свого поганого матеріального стану, погіршення стану її здоров`я та підстав стягнення аліментів на її утримання, тоді як у відповідача скрутне матеріальне становище через наявність інших зобов`язань за судовими рішеннями. Також позивачка не представила доказів того, що їх спільна дитина проживає разом із матір`ю і що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу позивачці, а саме докази наявності у нього стабільного та постійного доходу, нерухомого майна, земельної ділянки тощо.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 липня 2022 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини ОСОБА_2 на її користь у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 17 березня 2022 року до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , включно.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Дорова А.О., просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про часткове задоволення позову, стягнути з відповідача на утримання позивачки аліменти в розмірі 1/10 частини усіх видів заробітку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та належного з`ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказує, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення не взято до уваги матеріальне становище відповідача, можливість сплачувати аліменти на утримання дружини відповідачем, а також наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей, на яких він згідно судових рішень сплачує 50% свого заробітку.

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, від представника відповідача адвоката Дорова А.О. на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Зважаючи на вимоги статей 128, 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення учасників справи, які не з`явилися, належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи, враховуючи, зокрема, що матеріали справи є достатніми для проведення судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає таким вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановили суди першої та апеляційної інстанцій, сторони з 17 листопада 2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_3 (а.с.8,9).

Дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка не працює, здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трирічного віку.

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_2 вказувала, що її чоловік та батько дитини ОСОБА_1 не надає матеріальної допомоги на її утримання, через що позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років.

Таким чином, між сторонами виник спір стосовно надання відповідачем утримання позивачці як дружині, яка доглядає дитину до трьох років.

Згідно копії рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 квітня 2022 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 березня 2022 року (а.с.43).

Крім того, судовим наказом Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 червня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13 червня 2022 року (а.с.42).

Частиною 2 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до частини 4 статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Підстави для припинення такого права передбачені ст. 85 СК України: право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини, а також право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини.

Таким чином, підставами для виникнення права у дружини на утримання за даною нормою є: проживання з нею дитини віком до трьох років та наявність у відповідача можливості надавати дружині матеріальну допомогу, через що вимоги позивачки, з якою проживає їх з відповідачем дочка, яка не досягла трьох років, є обґрунтованими з урахуванням того, що ОСОБА_1 є працездатною особою (протилежного судом не встановлено), а тому має можливість надавати дружині матеріальну допомогу.

За такого суд першої інстанції, проаналізувавши надані сторонами докази, повно та всебічно встановив обставини справи, правильно визначився з характером спірних правовідносин та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини.

Порядок та способи сплати аліментів подружжю визначені законодавством наступним чином.

Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед (частини 1-3 статті 77 СК України).

За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (частини 1-3 статті 80 СК України).

Аргументи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача із стягненням аліментів на утримання дружини через недоведеність факту проживання дитини сторін з позивачкою, можливості відповідача надавати таке утримання, наявності у відповідача обов`язку з утримання двох малолітніх дітей.

Колегія суддів такі аргументи відхиляє як безпідставні.

Так, відповідач є особою працездатного віку, переконливих доказів щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання дружини у розмірі, який визначений судом, ним не надано. Зокрема відповідачем не надано доказів відсутності у нього заробітку через наявність об`єктивних поважних причин як то стан здоров`я тощо.

При цьому, суд при визначенні розміру утримання дружині врахував доводи відповідача про його обов`язок утримувати також двох малолітніх дітей та з огляду на вказані обставини позов задовольнив частково, стягнув аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі 1/5 частини заробітку, а не 1/4 як просила позивачка.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що відповідач вже сплачує за судовими рішеннями 50% доходів.

Відповідно до частин 2, 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості 50 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Однак вказані положення закону регулюють обмеження при виплаті заробітної плати, а не при визначення позовних вимог про стягнення аліментів.

Також колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги про недоведеність позивачкою факту проживання з нею спільної з відповідачем дитини, оскільки вказаний факт встановлено рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 квітня 2022 року у цивільній справі №484/881/22, яким з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та такі обставини не спростовано відповідачем, та доказів проживання доньки з іншою особою суду не надавалось.

Щодо доводів про те, що в мотивувальній частині рішення суду зазначено, що розмір стягнутих аліментів становить 1/6, а в мотивувальній частині 1/5.

Колегія суддів виходить з того, що саме у резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог (пункт 1 частини 5 статті 256 ЦПК України).

За такого суд правильно вважав, що є підстави для стягнення на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 1/5 частини заробітку відповідача, оскільки саме такий розмір відповідає інтересам дружини, обов`язку відповідача з її утримання та не призведе до порушення прав ОСОБА_1 .

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частини 1, 13 статті 141 ЦПК України).

Оскільки рішення суду першої інстанції залишено без змін, судові витрати покладаються на відповідача, а тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат апеляційним судом.

Керуючись статтями 367-369, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Доровим Андрієм Олександровичем, залишити без задоволення, рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Ж.М. Яворська

Л.М. Царюк