Справа № 135/790/22
Провадження № 2/135/278/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2022 року м.Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого - судді Нікандрової С.О., секретар судового засідання Клименко В.С., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Ткач Ірина Іванівна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Ладижинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Ткач Ірина Іванівна, звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Ладижинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про визнання батьківства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що із 2004 року ОСОБА_1 перебував у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_2 . Разом вони проживали у будинку матері позивача ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 , не укладаючи шлюб. Через непорозуміння, які виникали у сім`ї. а також конфліктну ситуацію, в квітні 2006 року відповідач поїхала проживати до своїх батьків у м. Виборг Російської Федерації.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_2 , перебуваючи у м. Виборг Російської Федерації, народила дитину ОСОБА_4 . Оскільки на час народження сина, відповідач не перебувала у шлюбі, в свідоцтві про народження дитини запис про батька не зазначений. У березні 2007 року відповідач разом з дитиною ОСОБА_4 повернулася до України. Після повернення відповідач не повідомляла позивача про те, що ОСОБА_4 є його сином і питання батьківства між ними не обговорювалося.

З березня 2007 року сторони знов почали проживати спільно однією сім`єю у житловому будинку по АДРЕСА_1 , де проживають до теперішнього часу. 15 січня 2019 року між сторонами зареєстровано шлюб.

З невідомих причин відповідач тривалий час замовчувала питання батьківства сина ОСОБА_4 . Коли син відповідача ОСОБА_4 почав підростати стала проявлятися схожість його характеру із позивачем та схожість рис обличчя. У вересні 2021 року позивач наважився на розмову із відповідачем, в ході якої остання повідомила про те, що позивач є біологічним батьком ОСОБА_4 .

При зверненні до Тростянецького відділу ДРАЦС у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), йому пояснили, що у зв`язку з тим, що дитина народжена на території іншої

держави, а в свідоцтві про народження в графі «батько дитини» наявний прочерк, внести відомості про позивача як про батька дитини до актового запису про народження можливо лише за рішенням суду.

У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , який народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Виборг Ленінградської області Росія.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 05 вересня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Ткач І.І. не з`явилися, представник позивача подала заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В підготовче судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, визнає позовні вимоги в повному обсязі, визнає той факт, що ОСОБА_1 є біологічним батьком її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В підготовче судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Ладижинського відділу ДРАЦС у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) не з`явився, про час та дату слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, викладені ними у заявах, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи у м. Виборг Ленінградської області Росія, відповідач ОСОБА_2 народила ОСОБА_4 , про що Управлінням ЗАЦС адміністрації МУ «Виборгського району» Ленінградської області 26.12.2006 року було складено запис акту про народження за №1176, та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 26.12.2006 року.

У свідоцтві про народження виданого 26.12.2006 року Управлінням ЗАЦС адміністрації МУ «Виборгського району» Ленінградської області, у графі «мати» зазначено - « ОСОБА_2 », у графі «батько» - дані про батька відсутні.

Як встановлено зі змісту позову, народженню дитини ОСОБА_4 передували фактичні шлюбні відносини між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , та проживання разом однією сім`єю у АДРЕСА_1 . Зазначені обставини відповідачем не оспорюються.

Як встановлено судом з березня 2007 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 поновили стосунки та знов почали проживати спільно однією сім`єю у житловому будинку по АДРЕСА_1 , де проживають до теперішнього часу, що підтверджується довідкою Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області №544 від 08.08.2022 року.

15 січня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по Тростянецькому та Чечельницькому районах Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області було зроблено актовий запис №1 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 .

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтями 125, 126 та 128 СК України.

Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ч.2 ст.125 СК).

За змістом ст.126 СК України заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, може бути подана до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

За відсутності такої заяви батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду (ч.1 ст.128 СК). Підставою для визнання батьківства, згідно з ч.2 ст.128 СК України, є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Судово-генетична та судово-імунологічна експертизи у цій справі не проведені, проте, встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами походження дитини від позивача: сумісне проживання відповідача разом із позивачем без реєстрації шлюбу до і на момент народження дитини у квартирі батьків позивача, визнання позивачем дитини своєю».

Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Мета визнання батьківства полягає у підтвердженні (констатації) вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Встановлення батьківства розглядається також як засіб захисту прав дитини, тобто захід, спрямований на відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав дитини. Така сутність цього юридичного факту обумовлюється тим, що визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.

ЄСПЛ прагне в питанні встановлення батьківства врахувати не тільки інтереси біологічного батька, але й перш за все, інтереси самої дитини. Тому, суд, як орган державної влади, здійснюючи правосуддя поряд з вирішенням конкретних правових спорів, реалізує державну політику в тому числі в сфері охорони дитинства. Держава через свої судові органи сприяє підтвердженню юридичного зв`язку між дитиною та іншими особами не стільки заради підтвердження власне біологічного походження, скільки прагнучи створити для дітей, народжених поза шлюбом, можливість виховання у повній сім`ї.

У відповідності до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року (ратифіковано постановою ВР №789 XII від 27.02.1991 року) - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Згідно абз.9 п.2.1 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року, заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін, може бути подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження (крім випадків, коли актовий запис про народження складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства.

Враховуючи, що дитина народжена на території Російської Федерації, актовий запис про народження складений Управлінням ЗАЦС адміністрації МУ «Виборгського району» Ленінградської області, внесення відомостей про позивача як про батька дитини до актового запису про народження можливе лише на підставі рішення суду про визнання батьківства.

Згідно підпункту 2.13 пункту 2.13 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 визнають, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є біологічним батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в свідоцтві про народження дитини дані щодо батька не зазначені, з матеріалів цивільної справи вбачається, що народженню дитини передувало тривале проживання сторін однією сім`єю, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про визнання батьківства.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-264, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Ткач Ірина Іванівна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Ладижинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, ІПН НОМЕР_3 , батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , який народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Виборг Ленінградської області Росія.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області С.О.Нікандрова