ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 363/1900/13-ц

провадження № 61-89св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2019 року, постановлену в складі судді Котлярової І. Ю., та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року, прийняту колегією в складі суддів: Заришняк Г. М., Мараєвої Н. Є., Рубан С. М., ухвалені за результатами розгляду заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5 , про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

У травні 2013 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_4 та фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Позов мотивовано тим, що у березні 2010 року позивачі, маючи намір побудувати дерев`яний житловий будинок, погодили з відповідачами як виконавцями будівництва його проект та обговорили всі істотні умови договору. 26 березня 2010 року відповідач ФОП ОСОБА_3 надала свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, копію свідоцтва платника єдиного податку та погоджений ескізний проект будинку. Вони передали виконавцям авансовий платіж на будівництво у розмірі 6 000,00 дол. США. За сімейними обставинами будівництво за погодженням сторін було перенесено на рік. На початку квітня 2011 року відповідачам було передано 7 000,00 дол. США для проведення відповідних робіт.

25 травня 2011 року відповідачі завезли будівельні матеріали для монтажу, а через тиждень бригада будівельників зібрала перший поверх будинку, після чого вони передали за виконану роботу ОСОБА_4 3 000,00 дол. США, про що ними було надано розписку.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також вказували, що відповідачі зволікали з виконанням своїх зобов`язань при цьому, вимагаючи від них оплати додаткових коштів, що значно перевищували обумовлену суму, у зв`язку з чим вони вирішили розірвати договір. Згодом запросили спеціаліста для проведення обстеження недобудованого будинку, яким виявлено ряд порушень і відхилень від технології монтажу. Вказували, що коли повідомили про вказаний висновок спеціаліста відповідачів, то останні заперечили свою вину і відмовилися повертати кошти за неякісну роботу.

Крім того, діями відповідачів позивачам завдано й моральної шкоди, яка полягає у тому, що їх родина не змогла завершити будівництво до кінця літнього сезону, вселитися до нього та проживати у власному будинку.

З урахуванням уточнених позовних вимог, просили стягнути солідарно з відповідачів в рахунок відшкодування майнової шкоди витрати з усунення недоліків в сумі 109 349,00 грн, витрати за проведення інженерно-технічного обстеження недобудованого будинку в розмірі 5 000,00 грн, витрати на правову допомогу в сумі 9 900,00 грн, витрати за проведення будівельно-технічної експертизи в сумі 1 500,00 грн та 30 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 вересня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнено солідарно з ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у рахунок відшкодування майнової шкоди, а саме витрат з усунення недоліків в сумі 109 349,00 грн та витрат з проведення інженерно-технічного обстеження недобудованого будинку в розмірі 5 000,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини будівельного підряду на підставі усної домовленості сторін на умовах платності; оскільки на земельній ділянці позивачів відповідачі звели дерев`яний будинок із грубим порушенням та відхиленням від технології монтажу будинку, є підстави для стягнення з відповідачів витрат з усунення недоліків.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суди виходили з недоведеності завдання моральної шкоди відповідачами. Крім того, відсутні підстави для відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки в розрахунок вартості правової допомоги включено витрати, компенсація яких не передбачена законом.

Постановою Верховного Суду від 27 квітня 2018 року касаційні скарги ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 вересня 2016 року - без змін.

Касаційний суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, а також зазначив, що, встановивши, що відповідачі побудували дерев`яний будинок з істотними недоліками, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування позивачам завданої шкоди.

Короткий зміст заяви про перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами

В березні 2019 року ФОП ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року за нововиявленими обставинами.

На обґрунтування заяви вказувала на те, що після прийняття рішення Вишгородським районним судом Київської області Наказом Міністерства юстиції України від 25 травня 2015 року № 775/5 затверджено Порядок проведення рецензування судових експертиз та висновків експертних досліджень.

Представник відповідачів звернувся із клопотанням про проведення рецензії висновків експертів № 63 та № 72, проведених під час розгляду цієї справи, які були враховані судом при прийнятті судового рішення. Відповідно до рецензії висновок експертів № 63 є неповним та містить ряд суттєвих недоліків, у зв`язку з чим ФОП ОСОБА_3 вважає, що вказана обставина є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами відповідно до частини другої статті 423 ЦПК України. Крім того, вважає, що у справі необхідно призначити будівельно-оціночну та будівельно-технічну експертизи.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2019 року у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_3 про перегляд рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви ФОП ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач та її представник не довели тих обставин, що доводи, які викладені у їх заяві, не були дослідженні судом при прийнятті оскаржуваного рішення, а висновки експертів, які враховані судом при прийнятті рішення, є необґрунтованими, безпідставними або прийнятті з порушенням законодавства.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2019 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що надані заявником рецензії на висновки експертів спростовують доводи відповідачів стосовно необґрунтованості, сумнівності та суперечливості висновків експертів, які були предметом дослідження судом першої інстанції, апеляційного й Верховного судів під час розгляду справи по суті і їм надана відповідна оцінка у судових рішеннях.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

23 грудня 2019 року ФОП ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судами обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2019 року і постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що експертні висновки № 63 та № 73, на які посилався суд першої інстанції, є необґрунтованими та необ`єктивними, експертам не були надані документи та об`єкт на дослідження, є розбіжності, які можуть вплинути на судове рішення. Зазначає, що надані відповідачем рецензії на зазначені висновки експертів, відповідно до яких встановлена їх неповнота та ряд суттєвих недоліків, є істотною для справи обставиною та є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами відповідно до частини другої статті 423 ЦПК України.

Крім того, заявник зазначає, що справа була розглянута суддею, яка була заінтересована у результаті справи, та щодо якої наявні підстави для відводу. Суддя в порушення норм процесуального права не задовольнила клопотання відповідачів про призначення експертизи з питань, які не вирішенні попередніми експертами.

Позиція інших учасників справи

У червні 2020 року позивачі подали до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на безпідставність її доводів та відповідність висновків судів обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права, просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у справі і витребувано матеріали справи з Вишгородського районного суду Київської області.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що в провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_5 про стягнення коштів.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року позов задоволено частково, стягнено солідарно з ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а саме витрат на усунення недоліків, суму у розмірі 109 349,00 грн, витрати за проведення інженерно-технічного обстеження у сумі 5 000,00 грн, проведення експертизи 750,00 грн (т. 3 а. с. 153-159).

Зазначене рішення суду залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 вересня 2016 року (т. 3 а. с. 225-230) та постановою Верховного Суду від 27 квітня 2018 року (т. 4 а. с. 83-87).

ФОП ОСОБА_3 на обґрунтування своїх вимог про перегляд рішення районного суду за нововиявленими обставинами надала лист Міністерства юстиції України про надання копій рецензій на висновки судових будівельно-технічних експертиз від 22 травня 2014 року № 63 та від 21 жовтня 2014 року № 72, проведених фахівцями Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (т. 4 а. с. 118).

Відповідно до рецензії на висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 22 травня 2014 року № 63, складеної 9 жовтня 2018 року, рецензент вважає, що представлений на рецензування висновок судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи, в якому вирішуються питання за спеціальністю 10.6. «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів» та 10.10. «Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд», по формі та змісту в цілому відповідає вимогам Закону України «Про судову експертизу» та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень в експертних установах системи Міністерства юстиції України, але експерту необхідно в подальшому врахувати зауваження рецензента (т. 4 а. с. 119-121).

Відповідно до рецензії на висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 21 жовтня 2014 року № 72, складеної 9 жовтня 2018 року, рецензент вважає, що представлений на рецензування висновок судової оціночно-будівельної експертизи, в якому вирішуються питання за спеціальністю 10.10. «Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд» по формі та змісту в цілому відповідає вимогам Закону України «Про судову експертизу» та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень в експертних установах системи Міністерства юстиції України, але експерту необхідно в подальшому врахувати зауваження рецензента (т. 4 а. с. 122-124).

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ФОП ОСОБА_3 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року здійснюється Верховним Судом у порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 8 лютого 2020 року.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України у тій же редакції під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, суд дійшов таких висновків.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Перегляд рішень, ухвал та судових наказів у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в цивільному судочинстві. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Разом із тим нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

При цьому необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

Відповідно до частини другої четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за ново виявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Наведене свідчить, що обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими.

Істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду в адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження й ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.

Подібні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 9 червня 2022 року в справі № 9901/230/20 (провадження № 11-452заі21).

Звертаючись з заявою про перегляд рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року за нововиявленими обставинами, ФОП ОСОБА_3 посилалася на рецензії, згідно з якими експертний висновок № 63, який був проведений 22 травня 2014 року, та висновок № 72, проведений 21 жовтня 2014 року, є неповними та містять ряд суттєвих недоліків, у зв`язку з чим вважає, що вказані обставини є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами відповідно до частини другої статті 423 ЦПК України. Крім того, вважала необхідним призначити у справі будівельно-оціночну та будівельно-технічну експертизи.

Відмовляючи в задоволенні заяви ФОП ОСОБА_3 , суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з її недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, оскільки вони ґрунтуються на нормах закону.

З наданих ФОП ОСОБА_3 рецензій на висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № 63 від 22 травня 2014 року та на висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 72 від 21 жовтня 2014 року під час розгляду цієї справи, на які заявник посилалась як на нововиявлені обставини, вбачається, що представлені на рецензування висновки вказаних експертиз по формі та змісту в цілому відповідають вимогам Закону України «Про судову експертизу» та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень в експертних установах системи Міністерства юстиції України, але експерту необхідно в подальшому врахувати зауваження рецензента.

Виходячи із зазначеного, правильними є висновки апеляційного суду про те, що вказані рецензії на висновки експертів спростовують доводи відповідачів стосовно необґрунтованості, сумнівності та суперечливості таких висновків експертів, які були предметом дослідження судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій під час розгляду справи, і їм надана відповідна оцінка у судових рішеннях.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що ця справа розглядалась судами досить тривалий час і відповідачі не були позбавлені права одержати та надати суду рецензії на висновки зазначених експертів під час з`ясування судом обставин цієї справи.

Тому надані заявником рецензії на висновки експертиз, які були проведені під час розгляду справи, не є тими істотними обставинами та не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України.

Отже, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_3 про перегляд судового рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року у зв`язку із нововиявленими обставинами, оскільки заявник не надала доказів, які б підтверджували наявність нововиявлених обставин, її доводи не є доказом наявності нововиявлених, а є намаганням здійснити переоцінку доказів, яку надано під час розгляду справи по суті.

Доводи касаційної скарги про те, що справу розглянуто суддею, яка була заінтересована в результатах розгляду справи і якій було заявлено відвід, не заслуговують на увагу, оскільки заявлений судді Котляровій І. Ю. відвід був розглянутий судом з дотриманням вимог норм статей 33, 36, 40 ЦПК України та в задоволенні заяви ФОП ОСОБА_6 про відвід судді відмовлено.

Крім того, Верховний Суд враховує те, що вказані у заяві підстави (твердження) для перегляду рішення за нововиявленими обставинами зазначались відповідачами в апеляційній скарзі (т. 3 а. с. 183-187) та в касаційній скарзі (т. 4 а. с. 2-10) на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 вересня 2016 року та вже були оцінені судами апеляційної та касаційної інстанцій при перегляді справи по суті, а отже ці обставини, відповідно, не є нововиявленими у цій справі.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність судових рішень попередніх інстанцій, а зводяться до незгоди заявників з висновками судів, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх спростували.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами норм матеріального права і додержання норм процесуального права, у зв`язку з чим не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статями 400 ЦПК України в редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIІI, статтями 401, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 18 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук