Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1300/20 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 3 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №278/1300/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Іщука А.О., ОСОБА_2 про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу електронних торгів, скасування акту державного виконавця про реалізацію на електронних торгах нерухомого майна, що є предметом іпотеки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2021 року, яке ухвалене під головуванням судді Дубовік О.М. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Сетам», державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Іщука А.О. Просив визнати електронні торги, які відбулись 04 травня 2020 року за лотом №415059, об`єкта незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , недійсними; скасувати протокол про проведення електронних торгів від 04 травня 2020 року за №478317, виданий Державним підприємством «Сетам», про проведені електронні торги за лотом №415059 із реалізації нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати акт старшого державного виконавця Житомирського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький Кравцової С.В. про реалізацію на електронних торгах предметом іпотеки від 15 травня 2020 року.

Позовну заяву обґрунтовував тим, що 16 лютого 2007 року між ним та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладений кредитний договір №014/4708/81/104392 про надання споживчого кредиту в сумі 55 000 доларів США, в забезпечення якого укладений договір іпотеки від 16 лютого 2007 року. Предметом іпотеки є нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того, 30 травня 2007 року між ним та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладений також кредитний договір №014/4708/81/110761 про надання споживчого кредиту в сумі 70 000 доларів США, в забезпечення якого укладений договір іпотеки від 31 травня 2007 року, предметом іпотеки за яким є те саме майно. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2013 року в справі №2-215/12 із нього стягнуто на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/4708/81/104392 в сумі 635 762,52 грн. Також, рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2013 року в справі №2-216/12 із нього стягнуто на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/4708/81/110761 в сумі 777 630,07 грн. 04 травня 2020 року йому стало відомо про реалізацію його майна, що є предметом іпотеки, через ДП «СЕТАМ» шляхом проведення електронних торгів (номер лота 415059). Згідно з протоколом проведення електронних торгів від 04 травня 2020 року №478317, переможцем торгів за лотом №415059 визнано ОСОБА_2 . Старшим державним виконавцем Житомирського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Кравцовою С.В. 15 травня 2020 року складено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки. Вважає проведені електронні торги недійсними, оскільки майно, що належить йому, було передано на реалізацію за заниженою початковою ціною. Майно придбане за сумою 634 378,50 грн. Ним замовлено та 28 квітня 2020 року експертом - суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 проведено оцінку реалізованого майна, яка становить 2 546 700 грн. Під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження №50435014 ним виявлено, що його майно знаходиться на примусовій реалізації, хоча до цього часу ніяких документів він не отримував та про вчинення будь-яких виконавчих дій його повідомлено не було. Із матеріалів виконавчого провадження ВП №50435098 дізнався, що старшим державним виконавцем Житомирського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) 27 серпня 2019 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відмовою стягувача залишити за собою майно боржника в рахунок погашення боргу. Державним виконавцем порушена Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5), а саме: п.14 розділу III «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» - у разі, якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів із одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову. Вважав, що державний виконавець Іщук А.О. навмисно не вчинив виконавчих дій з об`єднання виконавчих проваджень №50435014 та №50435098 та повернув стягувачу виконавчий лист №2-216/12 про стягнення з нього боргу у розмірі 777 630,07 грн, судових витрат в сумі 1 700 грн та витрати на ІТЗ в розмірі 120 грн. Державний виконавець порушив процедуру підготовки арештованого майна на реалізацію та майно, реалізоване на електронних торгах, є єдиним його житлом. Окрім того, в будинку зареєстровані та проживають його малолітні діти, які у випадку відчуження будинку можуть залишитися без житла.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2021 року до участі в справі залучено співвідповідачем ОСОБА_2 (а.с.189 т.1).

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги аргументує на тому, що ст. державний виконавець Житомирського районного відділу ДВС Іщук А.О., діючи всупереч вимог закону, 27 серпня 2019 року виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №50435098, хоча матеріали виконавчого провадження не містять заяви стягувача про відмову залишити за собою майно в рахунок погашення боргу, а через 12 днів - знову без заяви стягувача безпідставно прийняв цей же виконавчий лист до виконання та виніс постанову про відкриття виконавчого провадження і об`єднав виконавчі провадження у зведене виконавче провадження. Також при ухваленні рішення суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що реалізоване на електронних торгах нерухоме майно є об`єктом обтяження на підставі договору іпотеки від 31 травня 2007 року, за яким розмір основного зобов`язання становить 70 000 дол. США та іпотекодержатель за вказаним договором позбавлений можливості реалізувати свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Від учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник позивача адвокат Ткачук Т.А. апеляційну скаргу підтримала. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Слівінський А.О. просять у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Інші учасники справи до суду не з`явилися. Клопотань про відкладення розгляду справи не спрямовували. Явка до суду першої інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Відповідно до редакції частини першої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» на час виникнення спірних правовідносин, реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій ст.56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5, який діяв у відповідній редакції на час проведення оспорюваних електронних торгів (далі - Порядок).

Згідно з Порядком електронні торги передбачають продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу ДВС, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі організатору.

Начальник відділу ДВС після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який становить не більше трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна.

У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу ДВС підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу 1 цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її організатору разом із документами, передбаченими абзацами четвертим - тринадцятим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу ДВС для занесення інформації про проведення електронних торгів у систему.

Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу ДВС.

ДП «СЕТАМ» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом ДВС. Обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, у тому числі наявність рішень щодо заборони органу ДВС вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження чинним законодавством не передбачений.

Отже, державний виконавець здійснює підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації нерухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 березня 2018 року в справі №910/1454/17 міститься правовий висновок за яким, під час розгляду спору про визнання недійсними електронних торгів судами повинно бути встановлено: - чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна та/або інших норм законодавства під час проведення електронних торгів і в чому таке порушення полягало; - чи вплинули ці порушення на результат торгів; - чи відбулося порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів.

Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Із матеріалів справи вбачається, що 16 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №014/4708/81/104392, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 55 000 доларів США (а.с.14-16 т.1). Із метою забезпечення виконання зобов`язання за цим кредитним договором 16 лютого 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки, за умовами якого останній передав в іпотеку належний йому на праві власності об`єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку площею 1100 кв.м із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, які знаходяться за адресою: в АДРЕСА_1 (а.с.17-19 т.1). Додатковою угодою №1 до вищевказаного договору іпотеки 28 квітня 2009 року сторони виклали пункт 1.1 у новій реакції (а.с.17 т.1). У зв`язку з нотаріальним посвідченням цього договору іпотеки приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л. 16 лютого 2007 року накладена заборона відчуження об`єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки площею 1 100 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до припинення дії договору іпотеки.

Разом із тим, ст.17 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Якщо предметом іпотеки є об`єкт незавершеного будівництва, то по закінченні його будівництва іпотека зберігає силу, і її предметом є будівля (споруда), зведена в результаті завершення будівництва.

Також між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 (позичальник) 30 травня 2007 року укладений кредитний договір №014/4708/81/110761, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 70 000 доларів США (а.с.20-21, т.1). На забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором 31 травня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку те саме нерухоме майно (а.с.22 зворот - 24, т.1). Додатковою угодою №1 до вищевказаного договору іпотеки 28 квітня 2009 року сторони виклали пункт 1.1 у новій реакції (а.с.22 т.1). У зв`язку з нотаріальним посвідченням даного договору іпотеки приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л. 31 травня 2007 року накладена заборона відчуження того самого об`єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки.

Житомирським районним судом Житомирської області 21 липня 2014 року виданий виконавчий лист №2-215/12 про примусове виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 (боржник) на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (стягувач) заборгованості за кредитним договором №014/4708/81/104392 від 16 лютого 2007 року в сумі 635 762,52 грн (а.с.5 т.2), а 21 січня 2014 року цим же судом був виданий виконавчий лист №2-216/12 про стягнення з ОСОБА_1 (боржник) на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (стягувач) заборгованості за кредитним договором №014/4708/81/110761 в сумі 777 630,07 грн.

Заяви стягувача про відкриття виконавчих проваджень із примусового виконання виконавчих листів №№2-215/12; 2-216/12 надійшли до відділу ДВС Житомирського районного управління юстиції заяву 10 березня 2016 року (а.с.4, 82 т.2).

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Житомирського районного управління юстиції Коробовою Н.І. від 14 березня 2016 року відкрито виконавче провадження №50435014 із примусового виконання виконавчого листа №2-215/12 про стягнення з ОСОБА_1 (боржник) та користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (стягувач) заборгованості за кредитним договором в сумі 635 762, 52 грн, судових витрат на суму 1 7000 грн та витрат на ІТЗ в розмірі 120 грн (а.с.7 т.2).

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Житомирського районного управління юстиції Коробовою Н.І. від 14 березня 2016 року відкрито виконавче провадження №50435098 із примусового виконання виконавчого листа №2-216/12 про стягнення з ОСОБА_1 (боржник) та користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (стягувач) заборгованості за кредитним договором в сумі 777 630,07 грн, судових витрат на суму 1 7000 грн та витрат на ІТЗ в розмірі 120 грн (а.с.84 т.2).

Старшим державним виконавцем Житомирського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Товкачом Р.В. 18 квітня 2018 року винесена постанова про опис та арешт майна боржника: об`єкта незавершеного будівництва загальною площею 357,40 кв.м та земельної ділянки площею 1 100 кв.м із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.86-88 т.2).

Питання, які пов`язані з оцінкою майна (будинку та земельної ділянки) та ознайомлення боржника з результатами оцінки були предметом окремого оскарження. Так, ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2020 року, яка постановою Житомирського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року залишена без змін, ОСОБА_1 у задоволенні скарги на дії державного виконавця Житомирського районного ДВС відмовлено. Постановою Верховного Суду від 18 серпня 2021 року касаційна скарга боржника залишена без задоволення. Відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця, суди виходили із того, що державний виконавець при вчиненні виконавчих дій щодо визначення вартості майна боржника, зокрема, під час визначення суб`єкта оціночної діяльності, доручення йому подати звіт про оцінку майна, діяв в межах наданих йому повноважень, в порядок та у спосіб, визначені законодавством України, а висновки, викладені у звіті про незалежну оцінку вартості майна ОСОБА_1 у встановлений Законом спосіб (шляхом рецензування звіту) не спростовані (а.с.178-196 т.2). Для розгляду даної справи судові рішення мають преюдиційне значення.

ДП «Сетам» 15 березня 2019 року проводилися перші електронні торги з реалізації предмета іпотеки, що підтверджується протоколом №392903, відповідно до якого торги не відбулися (а.с.133 т.2). ДП «Сетам» 26 квітня 2019 року проводилися другі електронні торги з реалізації предмета іпотеки, що підтверджується протоколом №401611, відповідно до якого торги знову не відбулися (а.с.143 т.2). ДП «СЕТАМ» 04 травня 2020 року втретє проведені електронні торги з реалізації предмета іпотеки об`єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.118-119 т.1). Ціна продажу становить 634 378,50 грн. Відповідно до протоколу про проведення електронних торгів від 04 травня 2020 року №473803, сформованого ДП «СЕТАМ», переможцем торгів визнано ОСОБА_2 .

За наслідками електронних торгів, проведених ДП «Сетам», ст. державний виконавець Житомирського районного відділу ДВС Кравцова С.В. склала акт від 15 травня 2020 року про реалізацію предмета іпотеки, виконавче провадження №50435014 (а.с.65 т.1).

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що державний виконавець Іщук А.О. всупереч вимогам закону 27 серпня 2019 року виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №50435098, коли кредитор та іпотекодержатель не відмовлявся залишити за собою майно в рахунок погашення боргу, та без заяви стягувача через 12 днів виніс постанову від 09 вересня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №59981060 та знову прийняв цей же виконавчий лист на примусове виконання, одночасно винісши постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, не доводять порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна при проведенні електронних торгів, тобто порушення здійснення процедури підготовки, проведення та оформлення результатів електронних торгів, оскільки предмет іпотеки реалізований при примусовому виконанні виконавчого листа №2-215/12, виданого 21 липня 2014 року про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/4708/81/104392 від 16 лютого 2007 року в сумі 635 762,52 грн, про що зазначено в акті державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу не мають правового значення.

Окрім того, хоча Інструкція з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5), передбачає за певних обставин об`єднання виконавчих проваджень у зведене, але порушення вчиненні державним виконавцем при виконанні судового рішення не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними, оскільки чинним законодавством передбачений самостійний спосіб оскарження таких дій або бездіяльності у порядку судового контролю за виконанням судових рішень (розділ VII ЦПК України).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що реалізоване на електронних торгах нерухоме майно є об`єктом обтяження на підставі іншого договору іпотеки від 31 травня 2007 року, в якому розмір основного зобов`язання становить 70 000 дол. США та іпотекодержатель за вказаним договором позбавлений можливості реалізувати свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки також не змінюють висновків суду першої інстанції щодо дійсності електронних торгів.

Пріоритет це переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно. Вищий пріоритет є пріоритетом, встановленим раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна. Так, ст.3 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх реєстрації. Стаття 4 Закону України надає поняття державної реєстрації іпотеки та унормовує, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

За черговістю державної реєстрації пріоритет за договором іпотеки від 16 лютого 2007 року, яким забезпечене зобов`язання за кредитним договором №014/4708/81/104392, є вищим, ніж за договором іпотеки від 31 травня 2007 року, яким забезпечене зобов`язання за кредитним договором №014/4708/81/110761.

Окрім того, при розгляді даного спору слід враховувати, що за обома іпотечними договорами кредитор та іпотекодержатель є однією і тією ж особою, тобто стягувач один.

Як вже зазначалося вище, другою та п`ятою частинами ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Отже, законодавцем надано право виконавцю звертати стягнення за виконавчими документами як на кошти й інші цінності боржника (рухоме майно), так і на належне боржнику майно, у тому числі нерухоме майно, у разі відсутності в боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі №522/10127/14-ц висловлений правовий висновок про те, що норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в межах процедури стягнення коштів із іпотекодавця на користь іпотекодержателя за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Із огляду на вищевикладене усі три ознаки наявні.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, то колегія суддів апеляційного суду погоджується із загальним висновком суду першої інстанції про те, що порушень порядку проведення електронних торгів, впливу порушень на результат торгів, а також порушення законних прав позивача, який оспорює результати електронних торгів, не доведено.

У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі №668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, крім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Отже, ОСОБА_1 не доведено та не надано доказів, які б свідчили про наявність порушень, що могли вплинути на результат електронних торгів та порушили його права і законні інтереси. Під час проведення електронних торгів із реалізації арештованого майна вимоги Порядку реалізації арештованого майна були додержані. За таких обставин, відсутні підстави для визнання електронних торгів недійними та скасування їх результатів.

Згідно до частини першої ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому апеляційний суд ураховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більш того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Харвісаар проти Фінляндії»).

Відповідно до змісту ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення суду не впливають, а тому колегія суддів апеляційного суду залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: