Справа № 626/1023/22
Провадження № 2/626/379/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

13.09.2022 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дудченка В.О.,

за участю секретаря Зінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краснограді, у відсутності сторін, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що він є власником домоволодіння - житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровані він, його колишня дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та їх донька ОСОБА_3 , 2013 року народження. Підставою набуття права власності є договір купівлі-продажу, що був укладений ще до реєстрації шлюбу з відповідачкою, відтак є його особистою приватною власністю. Він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 14.11.2011 року по 05.03.2020 року. Виселилася відповідачка з будинку ще до розірвання шлюбу, у січні 2020 року і з вказаного періоду часу в ньому не проживає, будь-яке її майно чи речі у будинку відсутні, майно, що було спільною сумісною власністю подружжя розділено між ними за позовом відповідачки рішенням суду. Після розірвання шлюбу відповідачка придбала власне житло - житловий будинок з надвірними будівлями за адресою : АДРЕСА_2 , де зробила ремонт і постійно проживає, але з реєстрації у належному йому на праві власностi будинку не знялася, і продовжує бути зареєстрованою у ньому як за місцем проживання, хоча фактично у ньому не проживає, в утриманні житла, сплаті комунальних послуг участі не бере, ніякого інтересу до житла не проявляе. Даний факт підтверджується Довiдкою Красноградської міської ради за № 1659 від 28.06.2022 року, та Актом обстеження депутата Красноградської міської ради, складеної 28.06.2022 року за підсумками обстеження домоволодіння та опитуванням сусідів. Крім того, факт непроживання відповідачки у його будинку з січня 2020 року підтверджується набувшим законної сили рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 05.03.2020 року, згідно інформації наданої відповідачкою суду встановлено, що вона добровільно виселилася з належного йому будинку у січні 2020 року, оскільки подальше їхнє спільне проживання суперечить її інтересам.

У зв`язку з викладеним, він змушений звернутися до суду з даним позовом, оскiльки реєстрація відповідача у його житлi не дозволяє реалізувати своє право власності у повному обсязі, зокрема чинить перешкоду у оформленні субсидії.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Штеця В.М. до суду надійшла письмова заява, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання відповідача втратившою право користування житловим приміщенням підтримують та просят задовольнити, від вимог про стягнення понесених судових витрат відмовляються, просить розглянути справу за відсутності позивача та його представника.

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Пілігріма П.О. до суду надійшло клопотання, в якому заявляють, що визнають позовні вимоги в частині визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, справу просить розглядати без участі відповідача та його представника.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносин.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 31.05.2011 ОСОБА_1 набув право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.11.2011 року, який рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 05.03.2020 року розірвано.

Факт непроживання відповідачки у будинку позивача з січня 2020 року підтверджується рішенням, яке набрало законної сили, Красноградського районного суду Харківської області від 05.03.2020 року, згідно інформації наданої відповідачкою суду встановлено, що вона добровільно виселилася з належного ОСОБА_1 будинку у січні 2020 року, оскільки подальше їхнє спільне проживання суперечить її інтересам (а.с.10).

Договір купівлі-продажу був укладений ще до реєстрації шлюбу позивача з ОСОБА_2 , віддтак житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 є його особистою приватною власністю.

Актом-обстеження від 28.06.2022 року, який складений депутатом Красноградської міської ради, встановлено, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстовані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його колишня дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та їх донька ОСОБА_3 , 2013 року народження. Зі слів сусідів фактично проживають за вищевказаною адресою: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , цей факт підтвердили сусіди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.12).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ч. 1 ст. 47 Конституції України вказує на те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Керуючись правовими нормами ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні його власністю (ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).

У п.4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» закріплено, що місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим Законом.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

Відповідно до повідомлення Красноградської міської ради ради від 22.07.2022 року у зв`язку із воєнним станом послуги з Декларування місця проживання/реєстрації/зняття з місця проживання на території громади не надаються.

Згідно п.6 ч.1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житлом.

Відповідно п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. У разі виникнення спору між власником і членами його сім`ї суд повинен врахувати, що право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст.ст. 405,406 ЦК. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення, або через відсутність без поважних причин члена сім`ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо іншого не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи викладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню та визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 29, 317, 319, 346, 391 ЦК України, ст.ст. 4-5, 12, 76-83, ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Харківський апеляційний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя