Постанова

Іменем України

20 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 175/3685/21

провадження № 61-6057св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Коломієць Г. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельов Максим Євгенович;

заінтересована особа - начальник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П`ятницький Андрій Васильович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 квітня 2022 рокуу складі колегії суддів: Свистунової О. В.,

Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М. Є.

На обґрунтування заявлених вимог зазначав, що директором Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

Кисельовим М. Є. розглянуто його скаргу від 05 травня 2018 року «На постанову начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Ярушевської І. І. від 23 червня 2017 року», про що винесено постанову № 13/20.3-22/21 від 01 вересня 2021 року.

Постановою директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельовим М. Є. № 13/20.3-22/21

від 01 вересня 2021 року в діях начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Ярушевської І. І. порушень вимог чинного законодавства не встановлено.

На думку заявника зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню в судовому порядку.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив судвизнати неправомірною та скасувати постанову директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М. Є. № 13/20.3-22/21

від 01 вересня 2021 року про результати перевірки законності виконавчого провадження № 41936000 за скаргою ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року «На постанову начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Ярушевської І. І. від 23 червня 2017 року»; зобов`язати директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М. Є. або іншу посадову особу, яка буде виконувати обов`язки директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року «На постанову начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Ярушевської І. І. від 23 червня 2017 року», за результатами повторного розгляду вказаної скарги від 05 травня 2018 року прийняти відповідну постанову, копію якої направити ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 26 жовтня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірною та скасовано постанову директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М. Є. № 13/20.3-22/21 від 01 вересня 2021 року про результати перевірки законності виконавчого провадження № 41936000 за скаргою ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року «На постанову начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби

Ярушевської І. І. від 23 червня 2017 року».

Зобов`язано директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М. Є. або іншу посадову особу, яка буде виконувати обов`язки директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, повторно розглянути скаргу

ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року «На постанову начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Ярушевської І. І. від 23 червня 2017 року», за результатами повторного розгляду вказаної скарги від 05 травня 2018 року прийняти відповідну постанову, копію якої направити ОСОБА_1 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що, оскільки на момент прийняття постанови начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Ярушевської І. І. від 23 червня 2017 року, постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Попіва Р. І. від 23 грудня 2014 року вже була скасована постановою директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Поліщука Д. В. № 3 від 26 травня 2017 року, постанова начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Ярушевської І. І. від 23 червня 2017 року прямо суперечить вимогам частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно не може вважатися законною та підлягає скасуванню постанова директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М. Є. № 13/20.3-22/21 від 01 вересня 2021 року про результати перевірки законності виконавчого провадження № 41936000 за скаргою ОСОБА_1

від 05 травня 2018 року «На постанову начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби

Ярушевської І. І. від 23 червня 2017 року».

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 квітня 2022 року апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено частково.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 26 жовтня 2021 року в частині вирішення вимог скарги ОСОБА_1 про зобов`язання директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М. Є. або іншої посадової особи, яка буде виконувати обов`язки директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити певні дії скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині зобов`язання директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М. Є. або іншої посадової особи, яка буде виконувати обов`язки директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити певні дії відмовлено.

В іншій частині ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2021 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що судом першої інстанції,

в частині вирішення вимог скарги про визнання неправомірною та скасування постанови директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М. Є. № 13/20.3-22/21

від 01 вересня 2021 року про результати перевірки законності виконавчого провадження № 41936000 за скаргою ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року, вірно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна правова оцінка.

Одночасно апеляційний суд дійшов висновку про помилковість висновку суду першої інстанції в частині вирішення вимог скарги ОСОБА_1 про зобов`язання директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М. Є. або іншої посадової особи, яка буде виконувати обов`язки директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити певні дії, оскільки зобов`язуючи директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М. Є. або іншу посадову особу, яка буде виконувати обов`язки директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, повторно розглянути скаргу

ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року «На постанову начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби

Ярушевської І. І. від 23 червня 2017 року», за результатами повторного розгляду вказаної скарги від 05 травня 2018 року прийняти відповідну постанову, копію якої направити ОСОБА_1 , суд першої інстанції фактично перебрав на себе повноваження інших державних органів (зокрема, повноваження державного виконавця), які передбачені змістом Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 квітня 2022 року в частині залишення в силі ухвали суду першої інстанції та ухвалити в зазначеній частині нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції Українизазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заявник у змісті касаційної скарги зазначає, що, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції в частині визнання неправомірною та скасування постанови директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М. Є. № 13/20.3-22/21

від 01 вересня 2021 року про результати перевірки законності виконавчого провадження № 41936000 за скаргою ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року апеляційний суд неправильно застосував до спірних правовідносин

частину третю статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_1 судове рішення у касаційному порядку не оскаржував.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 липня 2022 року клопотання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено. Поновлено Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 квітня 2022 року, відкрито касаційне провадження у справі

№ 175/3685/21 та витребувано її матеріали із Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Надіслано іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснено право подати відзив на касаційну скаргу.

У липні 2022 року цивільна справа № 175/3685/21 надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Українимотивована тим, що оскаржуване судове рішення ухвалене без всебічного та повного з`ясування фактичних обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.

Суди не надали значення пункту 4 постанови директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 3

від 26 травня 2017 року, відповідно до якого, серед іншого, доручено начальнику Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити заходів щодо приведення виконавчого провадження у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, суди помилково не взяли до уваги частину третю статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до змісту якої, на переконання заявника, не передбачено скасування керівником вищого органу державної виконавчої служби процесуальних документів, винесених державним виконавцем, під час проведення перевірки законності виконавчого провадження.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу від учасників справи не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

08 лютого 2014 року на підставі виконавчого листа, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 04 грудня 2013 року, постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Попіва Р. І. відкрито виконавче провадження № 41936000 з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року по справі № 4с-175/2504/2013-ц та встановлено начальнику Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції

у Дніпропетровській області П`ятницькому А. В. строк для самостійного виконання судового рішення - 7 (сім) днів з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження № 41936000.

Відповідно до змісту виконавчого листа, зобов`язано начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції

у Дніпропетровській області П`ятницького А. В. розглянути скаргу

ОСОБА_1 від 06 квітня 2013 року в частині ненадання начальником Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Неклесою М. М. відповіді на заяву

від 09 лютого 2013 року та письмово повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду скарги в цій частині.

В установлений державним виконавцем строк ОСОБА_2 ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 30 вересня 2013 року по справі № 4с-175/2504/2013-ц не виконав без жодних на те поважних причин.

31 березня 2014 року, незважаючи на невиконання ОСОБА_2 вищезазначеного судового рішення, постановою старшого державного виконавця Попіва Р. І. виконавче провадження № 41936000 закінчено на підставі пункту 8 частини першої статі 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у відповідній редакції Закону від 21 квітня 1999 року

№ 606-XIV).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 20 травня 2014 року у справі № 4с-175/1731/2014, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня

2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року, скасовано, як незаконну, постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попіва Р. І.

від 31 березня 2014 року про закінчення виконавчого провадження

№ 41936000 з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року по справі № 4с-175/2504/2013-ц; зобов`язано старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попіва Р. І. відновити виконавче провадження № 41936000 з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року по справі

№ 4с-175/2504/2013-ц.

12 листопада 2014 року постановою старшого державного виконавця Попіва Р. І. виконавче провадження № 41936000 відновлено.

23 грудня 2014 року, незважаючи на повторне невиконання

ОСОБА_2 ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року у справі

№ 4с-175/2504/2013-ц, постановою старшого державного виконавця

Попіва Р. І. виконавче провадження № 41936000 закінчено на підставі пункту 8 частини першої статі 49 Закону України «Про виконавче провадження».

26 травня 2017 року постановою директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Поліщука Д. В. № 3 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 41936000, постанову старшого державного виконавця Попіва Р. І. від 23 грудня

2014 року, про закінчення виконавчого провадження № 41936000, скасовано, як незаконну.

Відповідно до положень статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» (у відповідній редакції Закону від 02 червня 2016 року

№ 1404-VIII) у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Після скасування директором Департаменту державної виконавчої служби Поліщуком Д. В. незаконної постанови старшого державного виконавця Попіва І. В. від 23 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження № 41936000, із урахуванням положень статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження № 41936000 мало б бути відновлене не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Однак, у результаті бездіяльності начальника Відділу примусового виконання рішень Ярушевської І. І., яка виразилася в безконтрольності за рішеннями та діями державних виконавців Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в ігноруванні пункту 4 постанови директора Департаменту державної виконавчої служби Поліщука Д. В. № 3 від 26 травня 2017 року, усупереч вимогам статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження № 41936000 не було відновлене впродовж календарного місяця.

Вищезазначена бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Ярушевської І. І., стала підставою для оскарження до директора Департаменту державної виконавчої служби Поліщука Д. В.

23 червня 2017 року, у відповідь на скаргу на бездіяльність начальника Відділу примусового виконання рішень Ярушевської І. І. щодо безпідставного невідновлення виконавчого провадження № 41936000, заступник директора Департаменту державної виконавчої служби - начальник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Ярушевська І. І., прийняла постанову про скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Попіва Р. І. від 23 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження № 41936000.

Отже, 23 червня 2017 року заступником директора Департаменту державної виконавчої служби - начальником Відділу примусового виконання рішень Ярушевською І. І. скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Попіва Р. І. від 23 грудня 2014 року, яку було скасовано постановою директора Департаменту державної виконавчої служби Поліщука Д. В. № 3 від 26 травня 2017 року.

05 травня 2018 року на підставі статті 19 та частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 , електронною поштою, на ім`я директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України направлено скаргу «На постанову начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Ярушевської І. І. від 23 червня 2017 року», в якій заявник просив скасувати постанову заступника директора Департаменту державної виконавчої служби - начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Ярушевської І. І. від 23 червня 2017 року про скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Попіва Р. І. від 23 грудня 2014 року, про закінчення виконавчого провадження № 41936000; за результатами розгляду вказаної скарги прийняти відповідну постанову, копію якої направити електронною поштою.

Не отримавши відповіді на своє звернення, ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області зі скаргою на бездіяльність директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Воробйова О. В. щодо нерозгляду його скарги від 05 травня 2018 року та не повідомлення про результати її розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 27 листопада 2018 року у справі № 175/2172/2018, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року та постановою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року, визнано неправомірною бездіяльність директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Воробйова О. В.

у виконавчому провадженні № 41936000 щодо неприйняття процесуального рішення у формі постанови за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року «На постанову начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби

Ярушевської І. І. від 23 червня 2017 року», направлену до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України рекомендованим листом 31 серпня 2018 року і отриману Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 06 вересня

2018 року, та не направлення вказаної постанови ОСОБА_1 .

Зобов`язано директора державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Воробйова О. В. або іншу посадову особу, яка буде виконувати обов`язки директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, повторно розглянути скаргу ОСОБА_1

від 05 травня 2018 року «На постанову начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби

Ярушевської І. І. від 23 червня 2017 року», яка була направлена до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України рекомендованим листом 31 серпня 2018 року і отримана Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 06 вересня

2018 року, за результатами повторного розгляду вказаної скарги

від 05 травня 2018 року прийняти відповідну постанову, копію якої направити ОСОБА_1 .

На виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2018 року у справі

№ 175/2172/2018, яка набрала законної сили 09 квітня 2019 року, директором Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Воробйовим О. В. прийнято постанову № 87 від 24 червня 2019 року про результати перевірки законності виконавчого провадження № 41936000 за скаргою ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року «На постанову начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Ярушевської І. І. від 23 червня 2017 року».

Зазначеною постановою директора Департаменту державної виконавчої служби Воробйова О. В. № 87 від 24 червня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 05 травня 2019 року відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 16 жовтня 2019 року у справі № 175/2496/2019-ц, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року та ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2020 року, визнано неправомірною та скасовано постанову директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Воробйова О. В. № 87 від 24 червня 2019 року про результати перевірки законності виконавчого провадження № 41936000 за скаргою ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року «На постанову начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Ярушевської І. І. від 23 червня 2017 року»; зобов`язано директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Воробйова О. В. або іншу посадову особу, яка буде виконувати обов`язки директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, повторно розглянути скаргу

ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року «На постанову начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Ярушевської І. І. від 23 червня 2017 року», за результатами повторного розгляду вказаної скарги від 05 травня 2018 року прийняти відповідну постанову, копію якої направити ОСОБА_1 .

Ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 16 жовтня 2019 року по справі № 175/2496/2019-ц набрала законної сили 08 липня 2020 року.

Наказом Міністерства юстиції України № 3069/к від 24 жовтня 2019 року на посаду директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з 25 жовтня 2019 року призначено Кисельова М. Є .

Новопризначеним директором Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельовим М. Є. прийнято на себе всі права та обов`язки в тому числі і за судовими рішеннями по справі

№ 175/2496/2019-ц: ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року; постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року, ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2020 року.

Передбачені пунктом 6, розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України

02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1302/29432, строки розгляду вказаної скарги від 05 травня 2018 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року, та надання відповіді про результати її розгляду, сплинули, однак директором Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельовим М. Є. скаргу ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року не розглянуто, не прийнято відповідну постанову про результати її розгляду та направлено скаржнику копію постанови про результати розгляду його скарги від 05 травня 2018 року.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 17 березня 2021 року по справі № 175/4057/2020-ц, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 червня 2021 року, визнано неправомірною бездіяльність директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М. Є.

у виконавчому провадженні № 41936000, за період з 09 липня 2020 року по 12 листопада 2020 року включно, щодо не розгляду скарги стягувача ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року, не прийняття процесуального рішення в формі постанови про перевірку законності виконавчого провадження № 41936000 за результатами розгляду вказаної скарги та не направлення вказаної постанови стягувачу ОСОБА_1 .

У зв`язку з відмовою директора Департаменту державної виконавчої служби Кисельова М. Є. у добровільному порядку виконати ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 16 жовтня 2019 року по справі № 175/2496/2019-ц, яка набрала законної сили 08 липня 2020 року, і є обов`язковою до виконання, ОСОБА_1 ініціював примусове виконання зазначеного судового рішення.

02 серпня 2021 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області видано ОСОБА_1 виконавчий лист на примусове виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року по справі

№ 175/2496/2019-ц, який заявником пред`явлено до виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

13 серпня 2021 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О. С. відкрито виконавче провадження № 66496942 з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 16 жовтня 2019 року по справі № 175/2496/2019-ц.

01 вересня 2021 року на виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року по справі

№ 175/2496/2019-ц у виконавчому провадженні № 66496942 директором Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельовим М. Є. прийнято постанову № 13/20.3-22/21 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 41936000, за скаргою ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року.

Указаною постановою № 13/20.3-22/21 від 01 вересня 2021 року

у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року відмовлено

в повному обсязі, постанову заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Ярушевської І. І. від 23 червня 2017 року про скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Попіва Р. І. від 23 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження № 41936000 визнано законною.

Крім того, зазначеною постановою директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельовим М. Є. визнано законним рішення (постанову) начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Ярушевської І. І.

від 23 червня 2017 року про скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Попіва Р. І. від 23 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження № 41936000, яка була скасована постановою директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Поліщука Д. В. № 3 від 26 травня

2017 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження

і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів

і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Абзацом 3 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Пунктом 2 Розділу ХІІ «Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, (далі - Інструкція) посадові особи можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин першої, другої статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Судами встановлено, що на момент прийняття заступником директора Департаменту - начальником Відділу примусового виконання рішень Ярушевською І. І. постанови від 23 червня 2017 року, постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Попіва Р. І. від 23 грудня 2014 року була скасована 26 травня 2017 року.

Відповідно, заступником директора Департаменту - начальником Відділу примусового виконання рішень Ярушевською І. І. скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Попіва Р. І. від 23 грудня 2014 року, яка вже була скасована постановою директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Поліщука Д. В. № 3 від 26 травня 2017 року.

Таким чином, правильним є висновок апеляційного суду про те, що постанова заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень Ярушевської І. І. від 23 червня 2017 року прямо суперечить вимогам частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», а тому не може вважатися законною.

Належним чином оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про законність ухвали суду першої інстанції в частині визнання неправомірною та скасування постанови директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М. Є. № 13/20.3-22/21

від 01 вересня 2021 року про результати перевірки законності виконавчого провадження № 41936000 за скаргою ОСОБА_1 від 05 травня 2018 року.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені

у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Доводи, наведені на обґрунтування касаційної скарги, не є підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць