Дата документу 06.09.2022 Справа № 335/9072/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 335/9072/21

Провадження №22-ц/807/1802/22

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ільїної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2022 року, повний текст якого складено 27 червня 2022 року, в складі судді Макарова В.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про встановлення нікчемності пунктів кредитного договору,

В С Т А Н О В И В :

26 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (далі АБ «Укргазбанк») » про встановлення нікчемності пунктів кредитного договору.

В обґрунтування позову зазначала, що 12.08.2021 року між нею як Позичальником, та АБ «Укргазбанк», як Кредитором, укладений кредитний договір № 0223/09/2021/0779 (далі Кредитний договір), згідно з умовами якого Позичальник отримав кредит у розмірі 480 000, 00 грн. на придбання автомобіля TОYOTA CAMRY шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок продавця зі строком користування кредитом до 11.08.2028 року.

За змістом п. 1.3.3. Кредитного договору, Сторони визначили, що за користування кредитними коштами у межах терміну кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 5,59% річних та є фіксованою.

Відповідно до п. 1.3.2. Кредитного договору, Сторони визначили, що за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 10,69% річних та є фіксованою.

Водночас, розділом VІ «Додаткові умови зміни процентної ставки Кредитного договору (пункти 6.1., 6.2., 6.3.) встановлено наступне:

6.1. Збільшення процентної ставки за користування кредитними коштами можливе за умови настання під час цього Договору будь з якої наступних подій:

- збільшення розміру облікової та / або ломбардної ставки та / або рефінансування Національного банку України;

- істотне зниження вартості української гривні по відношенню до долара США;

- підвищення вартості придбання Банком кредитних ресурсів;

- збільшення рівня інфляції;

- прийняття уповноваженими органами державної влади рішень, щодо прямо опосередковано впливають на стан кредитного ринку України.

Сторона погоджується, що настання будь-якої з зазначених вище подій є істотною зміною обставин, якими сторони керуються на момент підписання цього Договору, і відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України є підставою для підписання додаткових угод до цього Договору та договорів забезпечення.

6.2. Сторони доручають Банку визначити нові умови кредитування у випадках передбачених пунктом 6.1 цього Договору, та направити письмове повідомлення Позичальнику, в якому б були зазначені нові умови кредитування та дату, з якої такі умови кредитування набирають чинності. Таке письмове повідомлення Банк направляє на адресу позичальника, поштою або надає особисто під розписку, не менш ніж за 30 (тридцять) банківських днів до моменту набрання чинності новими умовами кредитування.

6.3. Позичальник зобов`язується протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту отримання від Банку повідомлення щодо зміни умов кредитування підписати додаткові угоди до цього Договору та договорів забезпечення (забезпечити підписання додаткових угод поручителями (при наявності)/Заставодавець (якщо він є відмінним від Позичальника)).

Сторони домовились, що у разі незгоди Позичальника з новими умовами кредитування (під незгодою в тому числі розуміється не підписання у строки, передбачені цим пунктом, всіх або будь-якої додаткової угоди до цього Договору та/або Договорів забезпечення), строк повернення кредиту вважається таким, що настав у день, який зазначений у письмовому повідомленні Банку як день набрання чинності новими умовами кредитування. У зв`язку з цим, Позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами, комісії, штрафна санкції в новому обсязі до дати, зазначеної в письмовому повідомленні Банку як день набрання чинності новими умовами кредитування. Заборгованість за кредитом, що не повернута/несплачена в строк, визначений в письмовому повідомленні Банку, наступного банківського дня вважається простроченою.

Позивач зазначає, що разом із встановленою договором фіксованою кредитною ставкою, умовами договору визначено можливість та порядок зміни відсоткової ставки, що суперечить нормам законодавства.

ОСОБА_1 , посилаючись на вимоги ст. 215, ст. 1056-1 ЦК України, вважає, що оскільки умовами Кредитного договору була встановлена фіксована процентна ставка, то умови Кредитного договору щодо можливості її зміни кредитором (пукти 6.1, 6.2, 6.3) є нікчемними.

Ураховуючи викладене, просить встановити нікчемність пунктів 6.1., 6.2., 6.3. Кредитного договору № 0224/08/2021/0779 від 12.08.2021 року (розділ VІ «Додаткові умови зміни процентної ставки»), який укладений між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2022 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кузьмінова Д.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що умовами Кредитного договору разом із встановленою фіксованою процентною ставкою визначено можливість та порядок зміни відсоткової ставки, що суперечить нормам законодавства. Вказує, що суд першої інстанції не вирішив позов по суті, а обмежився посиланнями на норми ЦК України, зазначивши, що зміна відсоткової ставки за Кредитним договором банком не здійснена, а цивільне законодавство допускає зміну умов договору. Суд першої інстанції не звернув уваги на посилання позивача на те, що останній не міг вплинути на умови публічного Кредитного договору, оскільки сам банк розробляє зміст та умови та пропонує підписати відповідний договір. У зв`язку з чим позивач був змушений укласти Кредитний договір на «стандартних» умовах, розроблених Банком, і у подальшому з`ясовувати, чи має Банк право на підвищення відсоткової ставки. Посилаючись на ст.. 1056-1 ЦК України, зазначає що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору та не може бути збільшена кредитодавцем в односторонньому порядку, а умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Кузьмінова Д.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачем не надано доказів зміни процентної ставки в односторонньому порядку банком за Кредитним договором, а також доказів того, що п. 6.1, 6.2, 6.3 Кредитного договору суперечать нормам законодавства. Крім того, судом не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов оспорюваного кредитного договору вимогам законодавства.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 12.08.2021 між АТ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 0224/08/2021/0779 за умовами якого, остання отримала кредит (а.с. 3-12).

Сторони за Кредитним договором погодили істотні його умови, зокрема: предмет договору, сума кредиту 480 000,00 грн. (п.п. 1.1. Договору), строк надання кредиту з 12.08.2021 року по 11.08.2028 року (п.п. 1..1), мета отримання кредиту придбання автомобіля марки TОYOTA моделі CAMRY 2021 року випуску, тип процентної ставки - фіксована, визначені орієнтовна реальна ставка та загальна вартість кредиту.

Пунктом 1.3.1. Договору погоджена процентна ставка за користування кредитом у розмірі 5,59% річних, яка є фіксованою.

Відповідно до п. 1.3.2. Кредитного договору, за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 10.59% річних та є фіксованою.

Згідно п. 1.2.2. Кредитного договору, Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі: в термін, не пізніші 11.08.2028 року та у порядку передбаченому цим Договором, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений за домовленістю Сторін на підставі додаткової угоди до цього Договору або достроково, відповідно до умов цього Договору.

Розділом VІ Кредитного договору «Додаткові умови зміни процентної ставки» (пункти 6.1., 6.2., 6.3.) встановлено наступне:

П. 6.1. Збільшення процентної ставки за користування кредитними коштами можливе за умови настання під час цього Договору будь з якої наступних подій:

- збільшення розміру облікової та / або ломбардної ставки та / або рефінансування Національного банку України;

- істотне зниження вартості української гривні по відношенню до долара США;

- підвищення вартості придбання Банком кредитних ресурсів;

- збільшення рівня інфляції;

- прийняття уповноваженими органами державної влади рішень, щодо прямо опосередковано впливають на стан кредитного ринку України.

Сторона погоджується, що настання будь-якої з зазначених вище подій є істотною зміною обставин, якими сторони керуються на момент підписання цього Договору, і відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України є підставою для підписання додаткових угод до цього Договору та договорів забезпечення.

П. 6.2. Сторони доручають Банку визначити нові умови кредитування у випадках передбачених пунктом 6.1 цього Договору, та направити письмове повідомлення Позичальнику, в якому б були зазначені нові умови кредитування та дату, з якої такі умови кредитування набирають чинності. Таке письмове повідомлення Банк направляє на адресу позичальника, поштою або надає особисто під розписку, не менш ніж за 30 (тридцять) банківських днів до моменту набрання чинності новими умовами кредитування.

П. 6.3. Позичальник зобов`язується протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту отримання від Банку повідомлення щодо зміни умов кредитування підписати додаткові угоди до цього Договору та договорів забезпечення (забезпечити підписання додаткових угод поручителями (при наявності)/Заставодавець (якщо він є відмінним від Позичальника)).

Сторони домовились, що у разі незгоди Позичальника з новими умовами кредитування (під незгодою в тому числі розуміється не підписання у строки, передбачені цим пунктом, всіх або будь-якої додаткової угоди до цього Договору та/або Договорів забезпечення), строк повернення кредиту вважається таким, що настав у день, який зазначений у письмовому повідомленні Банку як день набрання чинності новими умовами кредитування. У зв`язку з цим, Позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами, комісії, штрафна санкції в новому обсязі до дати, зазначеної в письмовому повідомленні Банку як день набрання чинності новими умовами кредитування. Заборгованість за кредитом, що не повернута/несплачена в строк, визначений в письмовому повідомленні Банку, наступного банківського дня вважається простроченою.

ОСОБА_1 , обґрунтовуючи підстави позову, посилалась на те, що разом із встановленою Кредитним договором фіксованою кредитною ставкою, умовами договору визначено можливість та порядок зміни відсоткової ставки, що суперечить нормам законодавства, а саме ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України, тому п. 6.1, 6.2, 6.3 Кредитного договору є нікчемними.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою, пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність з підстав, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16 (провадження № 61-5800зпв18) зазначено, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Отже, такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Таким чином, позовні вимоги про визнання п. 6.1, 6.2, 6.3 Кредитного договору нікчемними не є належним способом захисту прав, оскільки такий спосіб захисту не призводить до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Апеляційний суд вважає безпідставним посилання позивача на правову позицію про те, що вимога про встановлення нікчемності правочину може бути пред`явлена до суду окремо, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 в справі № 6-308цс16, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) відступила від правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-308цс16, у частині застосування таких способів захисту прав та інтересів, як визнання нікчемного правочину недійсним і встановлення нікчемності правочину.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, колегія суддів, ураховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18), вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання п. 6.1, 6.2, 6.3 Кредитного договору нікчемними, у зв`язку з невідповідністю заявленого позивачем позову способам захисту цивільних прав, встановленим законом, оскільки такий спосіб захисту прав, як встановлення факту нікчемності правочину чи його частини не є ефективним, не призводить до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Тому апеляційний суд не перевіряє доводи позивача у частині вимог щодо нікчемності спірних пунктів договору, не підтверджує та не спростовує їх, оскільки відповідний аналіз має бути зроблений у мотивувальній частині судового рішення в разі звернення позивача до суду за захистом порушених прав із застосуванням належного способу захисту.

Крім того, у разі звернення до суду з позовом щодо вирішення спору про застосування наслідків недійсності відповідних пунктів Кредитного договору, суд на вимогу ОСОБА_1 за наявності належних і допустимих доказів може встановити в мотивувальній частині факт нікчемності цих пунктів Кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги щодо нечесної підприємницької діяльності, введення позивача в оману не є підставою для визнання відповідних пунктів Кредитного договору нікчемними.

Такі обставини як несправедливість включення до договору певних умов, застосування нечесної підприємницької практики, введення споживача в оману, із посиланням на статті 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», можуть бути підставою для визнання оспорюваних умов кредитного договору недійсними, що підлягає доведенню на загальних підставах, виходячи із принципу змагальності цивільного процесу.

Водночас позивач відповідну позовну вимогу про визнання недійсними окремих умов Кредитного договору не пред`являла, тому апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції тільки в межах позовних вимог.

Твердження апеляційної скарги про те, що позичальник не може вносити зміни до Кредитного договору, у зв`язку з чим позивач змушена була його підписати на стандартних умовах, а потім з`ясовувати, чи має банк право на підвищення відсоткової ставки, є безпідставними та не свідчать про нікчемність вищевказаних пунктів Кредитного договору, оскільки нікчемність правочину існує тільки у разі прямої вказівки закону. До того ж, зважаючи на те, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, позивач могла не укладати договір з саме з цим банком, якщо її не влаштовували умови, проте, підписання договору свідчить про те, що вона вже ознайомлена з його умовами та погоджується з ними. Крім того, відповідно до п. 4.4.3 Кредитного договору, позичальник має право протягом 14 днів календарних днів від дня укладення цього Договору відмовитись у письмовій формі, від Договору.

Проте, ОСОБА_1 протягом 14 днів календарних днів від дня укладення цього Договору не відмовилась від нього, а подала позовну заяву в межах цього строку.

Інших належних, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування апеляційна скарга не містить.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, проте, оскільки вимоги щодо визнання умов кредитного договору нікчемними не є належним способом захисту права чи інтересу позивача, помилився щодо мотивів такої відмови.

Отже, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає змініу мотивувальній частині з викладенням його в цій частині у редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовичазадовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2022 року в цій справі змінити, виклавши її мотивувальну частину щодо підстав відмови в задоволенні позовних вимог в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 вересня 2022 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова