Провадження № 2/344/1116/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Універсал Банк, третя особа: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінський Віталій Данилович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; поновлення запису про державну реєстрацію права власності

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Акціонерного Товариства Універсал Банк, третя особа: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінський Віталій Данилович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; поновлення запису про державну реєстрацію права власності, на обґрунтування якого вказав, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 є предметом договору іпотеки, який забезпечує виконання належне виконання кредитного договору № 02/748к від 09.08.2007 року. 24.10.2017 року постановою державного виконавця Івано-Франківського міського ГТУЮ в Івано-Франківській області на підставі виконавчого листа № 344/6773/2015 року було відкрито виконавче провадження №54414250 про стягнення із ОСОБА_1 в користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 02/748к від 09 серпня 2007 року в сумі 42 225,55 доларів США. В рамках даного виконавчого провадження проводились електронні торги з реалізації квартири. Постановою головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Гнатюка В.Я. від 27.11.2018 року в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 344/6773/2015 від 23.10.2015 року, передано ПАТ «Універсал Банк» квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . 30.11.2018 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Павлінським В.Д. було видано свідоцтво про придбання ПАТ «Універсал Банк» майна та зареєстровано право власності на дану квартиру. Однак, на час передачі даної квартири на реалізацію право користування з 2011 року мала малолітня дитина позивача ОСОБА_2 , 2011 року народження, що передбачає обов`язкове попереднє отримання дозволу органу опіки та піклування. Вважає, що державним виконавцем Гнатюком В.Д. не дотримано вимог законодавства, що регулюють порядок реалізації арештованого майна і квартира за адресою АДРЕСА_1 передана у власність ПАТ Універсал Банк як іпотекодержателю незаконно.

08.12.2021 року представник АТ «Універсал Банк» подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що передача у власність банку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також реєстрація права власності на неї відбулись із дотриманням установленого законом порядку. Відповідно до ЗУ Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, приватний нотаріус на підставі заяви відповідача та доданих до неї документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, перевіривши їх на відповідність вимог ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - 30.11.2018 року виніс рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Будь-яких обмежень в розумінні ст.24 даного Закону, які б давали підстави приватному нотаріусу для винесення рішення про відмову в державній реєстрації не існувало і не існує сьогодні Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.57-62).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити.

Представник відповідача АТ «Універсал Банк» у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити.

Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінський Віталій Данилович у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неяки не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

09.08.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (найменування якого змінено на АТ «Універсал банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 02/748к, за яким банк надав йому кредит в сумі 55 000 доларів США, з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 12,45 % річних (а.с.14-16).

З метою запезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ «Банк Універсальний» (найменування якого змінено на АТ «Універсал банк») та ОСОБА_1 09.08.2007 укладено іпотеки, відповідно до якого, останній в забезпечення виконання умов кредитного договору передав в іпотеку трьохкімнатну квартири площею 70,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (а.с.17-20).

24.10.2017 року державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Капущаком І.М. на підставі заяви стягувача прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 54414250 з виконання виконавчого листа № 344/6773/2015 від 23.12.2015 року про стягнення із ОСОБА_1 в користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 02/748к від 09.08.2007 року в сумі 42 225,55 доларів США (а.с.24-25).

30.05.2018 року головним державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Гнатюком В.Я. складено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме квартири за адресою АДРЕСА_1 (а.с.26-27).

Постановою головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Гнатюка В.Я. від 27.11.2018 року в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 344/6773/2015 від 23 грудня 2015 року, передано ПАТ «Універсал Банк» трикімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 (а.с.28-30).

Цього ж дня головним державним виконавцем Гнатюком В.Я. складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу (а.с.31-33).

Свідоцтвом від 30.11.2018 року за реєстровим № 4125, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським Віталієм Даниловичем посвідчено право власності ПАТ «Універсал Банк» на зазначену квартиру (а.с.34).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні-будинку осіб від 16.10.2018 року №27 та від 10.12.2019 року №8535, за адересою: АДРЕСА_1 зареєстровано 4 особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.35, 41).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 02.12.2020 року скасовано постанову головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області Гнатюка В.Я. від 13.12.2018 року винесену в ході виконання виконавчого провадження №54414250 (а.с.173-176).

Постановою Івано-Франківського міського суду від 11.02.2021 року ухвалу Івано-Франківського міського суду від 02 грудня 2020 року в частині відмови в задоволенні скарги скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк», заінтересовані особи: Головне територіальне управління юстиції в Івано-Франківській області, Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 про скасування постанови заступника начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області №04-25 від 28 листопада 2018 року про результати перевірки законності виконавчого провадження №54414250 задоволено. Скасовано постанову заступника начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області Француза І.Г. №04-25 від 28 листопада 2018 року про результати перевірки законності виконавчого провадження №54414250. В решті ухвалу Івано-Франківського міського суду від 02 грудня 2020 року залишено без змін (а.с.177-182).

Відповідно до постанови № 19.14-10/7 від 05 березня 2021 року виконуючого обов`язки начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Люкляна О. визнано дії головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюка В. такими, що вчинені з порушенням ст. 18, ч. 8 ст. 48, ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження», ч. 4 ст. 47, ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» (а.с.43-49).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22.09.2021 року, яке залишено без змін постановою Івано-Франківського міського суду від 16.12.2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» та приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінського Віталія Даниловича про скасування свідоцтва та запису про право власності відмовлено у зв`язку із обранням позивачами неналежних способів захисту їх прав (а.с.92-96,97-101).

Даним рішенням встановлено, що 30.11.2018 року за ПAT «Універсал Банк» нотаріусом зареєстровано право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (рішення про державну реєстрацію № 44354130, номер запису про право власності.

У відповідності до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Звертаючись до суду з позовом позивач ОСОБА_1 зазначив, що порушені права малолітньої дитини, оскільки на момент проведення торгів в спірній квартирі проживала його малолітня дитина ОСОБА_2 , 2011 року народження.

Проте, як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у власних інтересах, зазначаючи однією із підстав свого позову про порушені права малолітньої дитини.

Разом з тим, у пункті 44 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судам законодавства про вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що згідно зі статтею 32 Цивільного кодексу України, ст. 177 СК України та статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 глав 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у разі укладення правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) права, за яким підлягають державній реєстрації, у тому числі договорів щодо поділу, обміну житлового будинку, квартир за участю малолітніх осіб, а також осіб, над яким встановлено опіку або піклування, нотаріус перевіряє наявність дозволу органу опіки та піклування на укладення таких правочинів.

У зв`язку з наведеним необхідно виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки, чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки.

Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки), не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Таким чином, факт реєстрації неповнолітньої дитини у переданій в іпотеку квартирі після укладення договору іпотеки не має юридичного значення для виконавця при примусовому виконанні рішення суду про стягнення заборгованості з боржника та вчиненні дій щодо реалізації арештованого майна через електронні торги. Так, має значення лише факт відсутності у дітей права власності чи права користування цією квартирою на момент укладення вище вказаного договору іпотеки. Тому виконавець не повинен був отримувати жодних дозволів органу опіки та піклування на реалізацію спірного майна.

Також відповідно до постанови Верховного Суду від 02.10.2019р. у справі № 754/15589/14-ц, звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду є кінцевою стадією виконання рішення суду, а тому попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження квартири, право користування якою належить дитині, законом не вимагається. Така згода потрібна при укладенні договору іпотеки, якщо предметом іпотеки мають право користуватись чи володіти діти, а не при виконанні рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, коли дії по реєстрації місця проживання дітей вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки.

Крім того, судом встановлено, що ДП «СЕТАМ» (організатор торгів) оприлюднило на веб-сайті відомості щодо реалізації нерухомого майна шляхом проведення електронних торгів, реєстраційний номер лота 304077, де в розділі характеристика лоту вказано: Згідно з довідкою Муніципальної інвестиційної управляючої компанії від 31.08.2018 року №849 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованих неповнолітніх дітей немає (а.с.170-171).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Статтею 18 Закону встановлено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно з частиною другою цієї статті передбачено, що перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч.4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 27 даного Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів.

Згідно частини другої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що під час здійснення приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським В.Д. реєстрації права власності за АТ Універсал Банк на спірну квартиру, жодних суперечностей у реєстрі не існувало.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінського В.Д. прийнято відповідно до норм чинного законодавства в межах компетенції. Відтак, відсутні підстави для скасування даного рішення.

Враховуючи, що інша позовна вимога про поновлення запису про державну реєстрацію права власності попереднього власника є похідною від вимог позивача про скасування рішення про право власності, а тому відмова в задоволенні даної вимоги, вказує на відсутність підстав для задоволення похідної від неї вимоги.

Крім того, суд, зазначає, що дана вимога, а саме про відновлення в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, попереднього власника, в разі скасування запису про право власності також не підлягає задоволенню, так як законодавством у сфері державної реєстрації речових прав передбачене автоматичне поновлення записів про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасована, не зважаючи на те чи були такі записи в Державному реєстрі прав, чи ні. Таким чином, вимога про поновлення записів в Державному реєстрі прав є передчасною.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд з`ясовує характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Вказаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Однак, з урахуванням викладеного, обраний позивачем спосіб захисту порушеного, на його думку, права не забезпечить його поновлення, зокрема погашення існуючого боргу та скасування електронних торгів та не є адекватним наявним обставинам.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Отже, розглядаючи даний спір, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактів на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а відтак, і підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає, що є наслідком для відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду від 13.12.2021 року з метою забезпечення позову в цивільній справі за вказаним позовом було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та заборонено будь-яким службам державної реєстрації прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Частиною 1 статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У зв`язку із постановленням рішення про відмову у позові, вказаний захід забезпечення позову підлягає скасуванню.

Керуючись Законом України «Про іпотеку», Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст. ст.12,13, 48, 51, 81, 82, 141, 258-259, 264-266,268, 352-354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Універсал Банк, третя особа: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінський Віталій Данилович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; поновлення запису про державну реєстрацію права власності відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, що були вжиті ухвалою судді Івано-Франківського міського суду від 13.12.2021 року щодо заборони будь-яким службам державної реєстрації прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 16.09.2022 року.

Суддя Пастернак І.А.