Справа № 201/3059/22
Провадження № 2/201/2112/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

03 серпня 2022 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «Аска» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2022р. ОСОБА_1 через свого представника адвоката Чіпа Я.М. (діє на підставі договору від 25.05.2022р. і ордеру від 25.05.2022р. а.с. 16-18) звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «Аска» (далі ПрАТ «УАСК «Аска») про стягнення недоплаченого страхового відшкодування (а.с. 2-4).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 31.05.2022р. відкрите провадження по справі та відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 21).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 23.09.2021р. о 10 годині 20 хвилин сталася ДТП, за обставинами якої водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Хюндай Соната», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Дніпрі по вулиці Шевченко біля будинку 10 (Соборний район міста), порушив вимоги п. 12.3 ПДР України та допустив зіткнення із автомобілем «Тойота Корла», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який належить позивачеві на праві власності.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2022р. по справі № 201/1594/22, водій ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «УАСК «Аска» на підставі страхового полісу № ЕР-201479382, визнаний винним у скоєнні ДТП.

Заявою про виплату страхового відшкодування від 21.10.2021р. до страхової компанії надані документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для формування страхової справи.

16.05.2022р. позивачка отримала на свій рахунок страхове відшкодування в розмірі 56230,32 грн., яке не відповідає дійсному розміру заподіяної шкоди.

Згідно ст. 7 Закону України Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено з обов`язковому випадку проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування.

Відповідно до складеного на замовлення позивачки Звіту про оцінку майна № 39-12.21/2 від 25.05.2022р., вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача «Тойота Корла», д/н НОМЕР_2 , становить 209955,89 грн., ринкова вартість вказаного ТЗ до ДТП у непошкодженому стані - 164012,25 грн., вартість належного позивачеві ТЗ у пошкодженому (аварійному) після ДТП стані становить 65347,52 грн.

Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт с технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Частиною 2 ст. 30 цього Закону визначений порядок виплати страхового відшкодування у разі знищення транспортного засобу, а саме його власнику (позивачу) має бути виплачена різниця між вартістю ТЗ до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи те, що згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку вартість витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу (209955,89 грн.) перевищують вартість транспортного засобу до ДТП (164012,25 грн.), то вказаний транспортний засіб позивача вважається фізично знищений, а отже, розрахунок розміру страхового відшкодування має виглядати наступним чином: 164012,25грн. (вартість ТЗ до ДТП) - 65 347,52 грн. (залишкова вартість ТЗ) = 98 664,73 грн. (належний до сплати розмір страхового відшкодування.

Незважаючи на наведений вище розрахунок, страхова компанія 16.05.2022р. виплатила страхове відшкодування лише у розмірі 56 230,32 грн. Без будь-яких вмотивованих підстав відповідач недоплатив позивачеві страхове відшкодування в розмірі 42 434,41 грн. (98 664,73 - 56 230,32).

Враховуючи викладене, позивачка просила стягнути із відповідача на користь позивача недоплачене страхове відшкодування в розмірі 42 434,41 грн., відшкодувати судові витрати.

Відповідач - ПрАТ «УАСК «Аска» позовні вимоги не визнав. 30.06.2022р. представник відповідача адвокат Шилін В.В. (діє на підставі ордеру від 28.6.2022р, - а.с. 25) надав відзив на позовну заяву (а.с. 27 29), у якому зазначив, що позивачка не надала доказів порушеного права. Страховик не є завдавачем шкоди потерпілому, поняття про яких визначено спеціальним законом, і страховик має відшкодувати обґрунтовані збитки потерпілій особі, іншім визначеним законом та захистити майнові права страхувальника у передбачених законом випадках..

В силу п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховиком визнана ДТП, яка сталася 23.09.2021р. в м. Дніпрі по вулиці Шевченко біля будинку 10 за участю автомобілів «Хюндай Соната», д.н.з. НОМЕР_1 та «Тойота Корола», д.н.з НОМЕР_2 . На виконання умов закону страховиком проведено огляд пошкодженого КТЗ та отримано Звіт № 237.22Е SOS-75 автотоварознавчого дослідження автомобіля «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_2 , про визначення вартості (розміру) збитків від 11.05.2022р., згідно із яким вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних, складає (з ПДВ на запасні частини та матеріали) 63 191,78 грн.

На підставі звіту складено страховий акт № f-19202/l-l від 12.05.2022р., яким визначено суму страхового відшкодування в розмірі 56 255,32 грн., з урахуванням обмежень, встановлених спеціальним Законом № 1961 (без ПДВ та зносу) та 16.05.2022р., страхове відшкодування перераховано на рахунок позивачки.

Таким чином страховик відшкодував обґрунтовані збитки, завдані майну потерпілої внаслідок ДТП та захистив майнові інтереси страхувальника, а тому зобов`язання страховика є припиненими.

Вважав, що виконаний на замовлення позивачки Звіт № 39-12.21/2 про оцінку вартості збитків від 25.05.2022р., складений ФОП ОСОБА_4 є належним і недостовірним доказом, не відповідає вимогам ст.ст. 77,79 ЦПК України і не може братися судом до уваги, оскільки зроблений позивачкою самостійно після отримання страхового відшкодування, без повідомлення (страховика) відповідача. Звіт немає обов`язкових додатків - ремонтної калькуляції збитків, що дає підстави стверджувати про недостовірність такого доказу, як зроблений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом МЮУ та ФДМУ від 24.11.2003 № 142/5/2092 та пункту 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440. Звіт про оцінку майна може складатися у повній чи у стислій формі. Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також заявив клопотання про зменшення витрат професійну правничу допомогу сумі 10000,00 грн., оскільки вважав їх неспівмірними, необґрунтованими, незаконними, оскільки витрати не підтверджені належними доказами.

Представник позивачки 03.08.2022р. надав відповідь на відзив (а.с. 48-52), в якій не погодився із доводами відповідача про те, що складений на замовлення позивачки Звіт про оцінку майна № 39-12.21/2 від 25.05.2022р., відповідно до якого автомобіль позивачки вважаться фізично знищеним, є не належним доказом. Зазначив, що порядок розрахунку розміру шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, завданої/ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлений законодавчо, регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003р. № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009р. № 1335/5/1159) зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за № 1074/839 (далі Методика).

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ визначені у Методиці яка застосовується, серед іншого, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ.

Згідно п. 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п. 1.3 вказаної Методики вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Тому, з урахуванням вимог п. 1.3 даної Методики слід дійти висновку, що будь-який розрахунок матеріального збитку без урахуванням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів буде суперечити наведеному в п. 2.4. поняттю вартості матеріального збитку.

Однією з головних вимог, передбачених Методикою, є особистий огляд колісних транспортних7 засобів оцінювачем (експертом), про що зазначено в п. 5.1 Методики.

Відповідно до п. 5.5 Методики під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Згідно з п. 8.1, 8.5 вказаної Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження.

За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судову експертизу» оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством (п. 4.3 Методики).

Наведені вище норми Методики, вказують на те, що за результати огляду ТЗ оформлюються оцінювачем (експертом) відповідним документом: звітом про оцінку майна (якщо він складається оцінювачем), експертним дослідженням або висновком експерта (якщо складається судовим експертом).

Відповідно п. 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Тобто, визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його особистого огляду можливо лише експертом (а не оцінювачем, як зроблено відповідачем), який складає висновок, і тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив(ла) експерта), крім цього зазначено, що з метою дотримання п. 5.5 Методики оцінювач зобов`язаний установити характер і обсяги пошкоджень на момент особистого огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

При виплаті страхового відшкодування страхова компанія керувалась Звітом про визначення вартості (розміру) матеріального збитку № 237.22Е SOS-75 від 11.05.2022 року, складеним оцінювачем ПП «Експерт Сервіс Альфа» ОСОБА_5 .

Отже висновок вказаного оцінювача складений з порушенням вимог п.п. 1.3, 5.1, 5.5, 8.1, 8.5 Методики, оскільки оцінювач ОСОБА_5 , який складав звіт про оцінку збитку, особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб, що зазначено у самому Звіті на аркуші 6.

Доказів того, що вказаний оцінювач ОСОБА_5 має свідоцтво судового експерта, яке надавало б йому право складати висновки експертного дослідження без особистого огляду об`єкта дослідження матеріали справи не містять. Оскільки страховиком при виплаті страхового відшкодування взято за основу Звіт про оцінку майна, який складено з порушенням вимог Методики, Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», то цей Звіт не є належним та допустимим доказом у розумінні статей 77, 78 ЦПК України.

Звернув увагу на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.03.2019р. по справі № 752/16797/14-ц (п.п. 44, 45) про неналежність такого доказу, як звіт про оцінку майна, де оцінювач особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб.

Також звернув увагу суду на те, що наданий відповідачем Звіт про оцінку майна містить на сторінці 7 відповідне застереження, щодо неможливості його використання у суді.

Оскільки розмір страхового відшкодування не перевищує встановлені ліміти відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілим особам, то саме відповідач є зобов`язальним суб`єктом перед позивачем в частині належного виконання покладених на нього Законом № 1961- IV обов`язків.

Через те, що відповідач заперечував належність та допустимість копії Звіту про оцінку майна № 39- 12.21/2 від 25.05.2022р., надав вказаний доказ в оригіналі. Наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача надав заперечення на відповідь на відзив, які надійшли до суду 02.08.2022р. (а.с. 47), у яких зауважив, що представник позивачки надав до відповіді на відзив оригінал оригіналу Звіту № 39-12.21/2 від 25.05.2022р., що вказує на визнання обґрунтування представника відповідача про неналежні докази, що подані разом з позовною заявою та свідчить про намагання усунути таки недоліки в поза процесуальний спосіб. Відповідач не отримав додатки до Звіту № 39-12.21/2 від 25.05.2022, такий оригінал направлений до суду без доказів направлення копії всіх таких документів. Прийняття судом поданого у такий спосіб оригіналу Звіту може свідчити про порушення загальних засад судочинства, зокрема, рівності та змагальності сторін і ухвалення рішення, що не буде відповідати приписам ст. 263 ЦПК України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи категорію спору (малозначна справа), наданий відповідачем відзив, надану позивачем відповідь на відзив, надані відповідачем заперечення, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін для розгляду малозначних справ відповідно до положень ст. 274 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в сукупності з наданими письмовими доказами, доходжу до такого висновку з таких підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Під час розгляду справи встановлено, що 23.09.2021р. о 10 годині 20 хвилин сталася ДТП, за обставинами якої водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Хюндай Соната», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Дніпрі по вулиці Шевченко біля будинку 10 (Соборний район міста), порушив вимоги п. 12.3 ПДР України та допустив зіткнення із автомобілем «Тойота Корла», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Автомобіль «Тойота Корла», д/н НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 6, зворот).

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2022р. по справі № 201/1594/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення, справу закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с. 5).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковими для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій або бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована ПрАТ «УАСК «Аска» на підставі страхового полісу № 201479382 (а.с. 71).

ОСОБА_1 21.10.2021р. подала до ПрАТ «УАСК «Аска» заяву про виплату страхового відшкодування, у якій просила страхове відшкодування перерахувати на відповідний розрахунковий рахунок у АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 6).

На замовлення страховика оцінювачем ОСОБА_5 складено Звіт № 237.22Е SOS-75 автотоварознавчого дослідження автомобіля «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_2 , про визначення вартості (розміру) збитків від 11.05.2022р., згідно із яким вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних, складає (з ПДВ на запасні частини та матеріали) 63 191,78 грн. (а.с. 31 37).

На підставі звіту складено страховий акт № f-19202/l-l від 12.05.2022р., яким страховиком визначено суму страхового відшкодування в розмірі 56255,32 грн. (без ПДВ та зносу) (а.с. 44, зворот).

16.05.2022р. позивачці виплачене на рахунок страхове відшкодування в розмірі 56230,32 грн. (а.с. 5, зворот), із розміром якого позивачка не погоджується.

Однак страховик вважає, що виплатив страхове відшкодування повністю.

Згідно складеного на замовлення позивачки Звіту про оцінку вартості розміру збитків, заподіяних ТЗ у ДТП, яке мало місце 23.09.2021р. № 39-12.21/2 від 25.05.2022р. оцінювача ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача «Тойота Корла», д/н НОМЕР_2 , становить 209955,89 грн., ринкова вартість вказаного ТЗ до ДТП у непошкодженому стані - 164012,25 грн., вартість належного позивачеві ТЗ у пошкодженому (аварійному) після ДТП стані становить 65347,52 грн. (а.с. 53 57).

Вирішуючи спір щодо оцінки вартості розміру збитків, суд бере до уваги наданий позивачкою Звіт про оцінку вартості розміру збитків, заподіяних ТЗ у ДТП, яке мало місце 23.09.2021р. № 39-12.21/2 від 25.05.2022р., з огляду на таке.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 33.3 ст. 33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно п.п. 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі

визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Наведені вище положення законодавства визначають порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим (власником іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника) та здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника (у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування) або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру фактично завданих збитків. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди.

При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування) має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст.ст. 29, 36 Закону), а також розрахований з урахуванням фізичного зносу замінюваних при відновлювальному ремонті запчастин пошкодженого в ДТП авто. Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону №).

Наведений правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема, в постановах від 20.03.2019 року по справі № 522/438/18, від 20.03.2019 року по справі № 695/882/15-ц.

Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003р. № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009р. № 1335/5/1159) зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за № 1074/839 (далі Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п. 1.3 Методики, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Відповідно до п. 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Згідно із п. 5.2 Методики у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.

Отже, пунктом 5.2. Методики передбачено, що виклик оцінювачем (експертом) заінтересованих осіб для технічного огляду не є обов`язковим, а здійснюється у разі потреби.

Відповідно до п. 5.5 Методики під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Згідно із п. 8.1. Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту.

Відповідно до п. 8.2. Методики калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ.

Згідно із п. 4.3. Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження) за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта або інший документ, передбачений законодавством (далі - висновок експерта).

Відтак, у разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта.

У разі виконання судовим експертом відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судову експертизу» оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством (п. 4.3 Методики).

Наведені норми Методики вказують на те, що за результати огляду ТЗ оформлюються оцінювачем (експертом) відповідним документом: звітом про оцінку майна (якщо він складається оцінювачем), експертним дослідженням або висновком експерта (якщо складається судовим експертом).

З наведених норм Методики слідує, що технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Тобто, визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його особистого огляду можливо лише експертом (а не оцінювачем, як зроблено відповідачем), який складає висновок, і тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив(ла) експерта), крім цього зазначено, що з метою дотримання п. 5.5 Методики оцінювач зобов`язаний установити характер і обсяги пошкоджень на момент особистого огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Водночас, як видно зі Звіту про визначення вартості (розміру) матеріального збитку № 237.22Е SOS-75 від 11.05.2022р., складеного на замовлення страховика оцінювачем ПП «Експерт Сервіс Альфа» Поляковим В.О., звіт складений без дотримання вимог п.п. 1.3, 5.1, 5.5, 8.1, 8.5 Методики, оскільки оцінювачем ОСОБА_5 особисто не оглянуто пошкоджений транспортний засіб, про що вказано у самому Звіті у розділі «Обмеження щодо достовірності дослідження», де зазначено, що оцінка виконується без огляду досліджуваного транспортного засобу, в якості вихідних даних використовуються надані замовником документи, фотографії, протокол огляду та інше.

Доказів того, що оцінювач ОСОБА_5 має свідоцтво судового експерта, яке надає право складати висновки експертного дослідження без особистого огляду об`єкта дослідження матеріали справи не містять.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.03.2019р. по справі № 752/16797/14-ц зроблено правовий висновок про неналежність такого доказу, як звіт про оцінку майна, який зроблено без особистого оцінювачем огляду пошкодженого транспортного засобу та без урахування вартості залишків транспортного засобу.

Суд також звертає увагу на те, що у розділі «Обмеження щодо достовірності дослідження» Звіту № 237.22Е SOS-75 від 11.05.2022р. оцінювача ОСОБА_5 вказано, що дане дослідження автомобіля призначена лише для внутрішнього використання замовником і не може використовуватися для інших цілей (суді, тощо).

Також суд враховує, що згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) приймає рішення про здійснення страхового відшкодування після узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування.

Поряд з цим, з матеріалів справи видно, що позивач не був ознайомлений зі звітом № 237.22Е SOS-75 від 11.05.2022р. оцінювача ОСОБА_5 , оскільки заяву про страхове відшкодування позивач подав 21.10.2021р., вказавши реквізити для оплати страхового відшкодування, звіт був виконаний через пів року 11.05.2022р., страховий акт складений одразу наступного дня 12.05.2022р. і через три дні, а саме, 16.05.2022р. позивачка отримала страхове відшкодування на розрахунковий порахунок без попереднього узгодження його суми.

Відтак, 16.05.2022р. ПрАТ «УАСК «Аска» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 65 347,52 грн. на рахунок ОСОБА_1 без дотримання установленого ст. 36 Закону узгодження розміру страхового відшкодування з потерпілим, а також за відсутності вмотивованого рішення про здійснення страхового відшкодування.

Тому позивач і звернулася до оцінювача для визначення розміру завданих їй збитків. Вказане свідчить про те, що розмір страхового відшкодування з позивачкою не узгоджувався.

Згідно зі Звітом про оцінку вартості розміру збитків, заподіяних ТЗ у ДТП, яке мало місце 23.09.2021р. № 39-12.21/2 від 25.05.2022р. оцінювача ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача «Тойота Корла», д/н НОМЕР_2 , становить 209955,89 грн., ринкова вартість вказаного ТЗ до ДТП у непошкодженому стані - 164012,25 грн., вартість належного позивачеві ТЗ у пошкодженому (аварійному) після ДТП стані становить 65347,52 грн. (а.с. 53 57).

Отже, вказаний транспортний засіб вважається фізично знищений, а тому, розмір страхового відшкодування становитиме 98 664,73 грн. (164012,25грн. (вартість ТЗ до ДТП) - 65 347,52 грн. (залишкова вартість ТЗ) = 98 664,73 грн.

З належного до сплати розмір страхового відшкодування відповідачем сплачено 56 230,32 грн., отже, залишок страхового відшкодування становитиме 42 434,41 грн. (98 664,73 - 56 230,32).

З урахуванням викладено із страховика підлягає стягненню недоплачене страхове відшкодування у розмірі 42 434,41 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Стосовно доводів відповідача про те, що позивачка не надіслала відповідачеві додатків до звіту та звіт не має обов`язкових додатків у вигляді ремонтної калькуляції, а тому звіт є недостовірним доказом і не може бути прийнятий судом.

Відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Згідно із ч. 2. ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

До відповіді на відзив представник позивачки долучив докази направлення відповіді на відзив на ел.пошту відповідача (а.с. 52) в одному файлі, надавши до суду звіт із додатками, у т.ч. із ремонтною калькуляцією в оригіналах (а.с. 53 70), оскільки відповідач заперечував належність та допустимість саме копії Звіту про оцінку майна № 39-12.21/2 від 25.05.2022р.

Водночас, при поданні позову представник позивачки долучав до позову копію звіту № 39-12.21/2 від 25.05.2022р. та копію ремонтної калькуляції у належним чином засвідчених копіях (а.с. 7-14), які відповідають оригіналам (а.с. 53 64). Ці докази разом із позовом були скеровані судом на адресу відповідача (а.с. 22), а тому подання доказів узгоджується із вимогами ч. 9 ст. 83 ч. 2. ст. 95 ЦПК України.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов задоволено, то їх слід розподілити наступним чином.

При подачі позову позивачкою сплачений судовий збір відповідно до ставки, встановленої ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 992,40 грн. за позовні вимоги майнового характеру (а.с. 1), який підлягає стягненню із відповідача у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

З огляду на те, що на за складений не замовлення позивачки Звіт про оцінку вартості розміру збитків, заподіяних ТЗ у ДТП, яке мало місце 23.09.2021р. № 39-12.21/2 від 25.05.2022р. оцінювача ОСОБА_4 , позивачкою сплачено 3500,00 грн., що підтверджено квитанцією від 25.05.2022р. (а.с. 15), а означений завіт покладений в основу задоволення позовних вимог, то ці витрати вартість підлягають стягненню із відповідача.

Вирішуючи питання про стягнення оплати за отримання правничої допомоги з відповідача, суддя дійшов такого висновку.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1вищевказаного Закону).

Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього ж Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.05.2021р. по справі №910/7586/19 час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.

На підтвердження надання правової допомоги представником позивачки адвокатом Чіпом Я.М. надано суду свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 18, зворот), договір про надання правової допомоги від 26.05.2022р., укладений між ОСОБА_1 і Адвокатським об`єднанням «Радник» в особі Чіпа Я.М. (а.с. 16), пунктом 5.2. якого визначено, що розмір гонорару визначається окремими додатком до договору та додаток № 1 до договору «Погодження про розмір ставки адвокатського гонорару» (а.с. 17).

У додатку до договору та додаток № 1 до договору «Погодження про розмір ставки адвокатського гонорару» сторони погодили розмір ставки адвокатського гонорару та порядок його виплати наступним чином: 1. За надання правової допомоги передбаченої умовами договору клієнт сплачує адвокатському об`єднанню авансовий гонорар у розмірі 6500 гривень, та додатковий гонорар у розмірі 3500 гривень після ухвалення остаточного судового рішення, яким із страхової компанії буде стягнуто страхове відшкодування, в межах страхового випадку, визначеного договором № 25/05/22-1 від 25.05.2022р. 2. Авансовий гонорар сплачується клієнтом одноразово у безготівковій або в готівковій формі на протязі 2 (двох робочих) днів після підписання сторонами договору. 3. додатковий гонорар сплачується клієнтом одноразово у безготівковій або в готівковій формі на протязі 5 (п`яти) днів після настання події, що передбачена п. 1 теперішнього додатку до договору, та яка е підставою для сплати додаткового гонорару.

Адвокатським об`єднанням «Радник» виставлено позивачці рахунок від25.05.2022р. № 15/200 на суму 6500,00 грн. (а.с. 17, зворот).

Суддя вважає, що витрати на надання професійної правничої допомоги підтверджені належними доказами, є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому відхиляє клопотання відповідача про відмову у їх стягненні як необґрунтоване.

З урахуванням задоволення позову, вважаю за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмір 6500,00 грн., виходячи з того, що договором передбачено такий авансовий гонорар, а додатковий гонорар у розмірі 3500 гривень сплачуться лише після ухвалення остаточного судового рішення.

Загальний розмір судових витрат, який слід стягнути з ТОВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_6 становить 10992,40 грн. (992,40 грн. (судовий збір) + 3500,00 грн. (витрати на складання звіту про оцінку) + 6500,00 грн. (витрати на правову допомогу).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 259, 263-265, ч. 1 ст. 274. ч. 5 ст.279 ЦПК України, суддя,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «Аска» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «Аска» на користь ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодування в сумі 42 434,41 грн. (сорок дві тисячі чотириста тридцять чотири гривні 41 коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «Аска» на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 10992,40 грн. (992,40 грн. (судовий збір) + 3500,00 грн. (витрати на складання звіту про оцінку) + 6500,00 грн. (витрати на правову допомогу).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.С. Наумова