Справа № 308/5864/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 вересня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Джуги С.Д.,

суддів: Собослоя Г.Г., Фазикош Г.В.,

з участю секретаря: Жганич К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 лютого 2022 року у складі судді Данка В.Й., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної ради, Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Малик Юлії Леонідівни про визнання незаконним та скасування рішення сесії Закарпатської обласної ради, наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року відповідач Комунальна установа «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради (далі КУ «УСВТГ», управління, заявник) звернулося до суду з заявою про розстрочення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної ради, КУ «УСВТГ» та начальника КУ «УСВТГ» Закарпатської обласної ради Малик Ю.Л. про визнання незаконним та скасування рішення сесії Закарпатської обласної ради, наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Заява обґрунтована тим, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 з КУ «УСПТГ» на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 655 430,49 гривень. Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.01.2020 зупинено дію зазначеної постанови Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 до закінчення перегляду справи у касаційному порядку в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 655 430,49 гривень. Постановою цього ж касаційного суду від 16.09.2020 постанову Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 залишено без змін та поновлено її виконання.

Зазначено, що управління, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КУ «УСВТГ» за організаційно-правовою формою є комунальною установою. Положенням про КУ «УСПВТГ» (нова редакція), затвердженого рішенням Закарпатської обласної ради від 18.03.2020 №1709, визначено, що організаційно правова форма Управління є: комунальною некомерційною установою (пункт 2.4. Положення); розпорядником коштів третього ступеня, рахунки якого відкриваються в органах казначейства відповідно до мережі (пункт 6.3. Положення). Статус бюджетної організації додатково підтверджується копією листа Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області від 29.03.2018 за № 04-09/138-940, а також доданими до нього Реєстраційною карткою розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів та довідкою про включення розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів) до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів.

Водночас рішенням ГУ ДФС у Закарпатській області за № 95 від 04.04.2018 КУ «УСВТГ» уключено до Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Указує, що згідно з Порядком складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №228 від 28.02.2002, фінансування бюджетної установи здійснюється відповідно до кошторису та плану асигнувань. Також постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) на всій території України запроваджено карантин з 12.03.2020, дія якого в подальшому продовжувалась до 31 жовтня 2020 року, а розпорядженням Кабінету Міністрів України за № 338-р від 25.03.2020 (зі змінами) «Про переведення єдиної державної системи цивільного у режим надзвичайної ситуації», у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, установлено для єдиної державної системи цивільного захисту на всій території України режим надзвичайної ситуації до 31.10.2020.

Заявник уважав, що режим надзвичайної ситуації, спричинений коронавірусом SARS-CoV-2, є надзвичайною подією, яка унеможливлює здійснення господарської діяльності у звичайному режимі, що свідчить про наявність виняткових (особливих) і непереборних обставин, через які істотно ускладнюється виконання судового рішення у цивільній справі № 308/5864/18.

Також указано на те, що запровадження карантинних заходів та встановлення ряду заборон, призвели до зменшення надходжень від орендної плати і, як наслідок, недоотримання за період березень - серпень 2020 року коштів на суму 1 013 177,17 грн (без ПДВ), що становить майже 31% нарахувань орендної плати, без урахування рішення за відповідний період.

Окрім того, на виконання пункту 10 протоколу від 11.03.2020 №1 Регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій КУ «УСВТГ» доручено на постійній основі забезпечувати проведення в адміністративних будівлях, що знаходяться на балансі управління, превентивних заходів дотримання санітарно-гігієнічних вимог до регламентованого мікроклімату та режиму вологого прибирання з використанням засобів дезінфекції, а також доручено забезпечити наявність у санвузлах адміністративних будівель миючих та дезінфікуючих засобів із метою дотримання працівниками та відвідувачами санітарно-гігієнічних вимог. Загальна сума коштів, направлених управлінням на запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, у тому числі і витрат на охоронні послуги, які не були попередньо заплановані та передбачені кошторисом управління, загалом складає 319169,62 гривень.

За наведених вище обставин заявник стверджує, що виконання судового рішення по справі № 308/5864/18 в частині стягнення на користь ОСОБА_1 грошових кошів у розмірі 655 430,49 грн, замість спрямування їх на боротьбу з коронавірусом істотно збільшує ризики зараження значної кількості людей вірусом, перезавантаження медичних закладів під час лікування даної хвороби і зростання смертності. Крім того, установа, здійснюючи функції балансоутримувача нерухомого майна спільної власності територіальних громад області, має значні видатки на утримання даного майна, а тому наявні підстави для розстрочення виконання даного рішення суду.

З урахуванням наведеного управління просило розстрочити виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 у справі № 308/5864/18 до 31.10.2021 року шляхом встановлення щоквартального періоду виплат протягом року в рівних частинах.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 лютого 2022 року у задоволенні поданої заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати дану ухвалу суду та прийняти нове судове рішення про задоволення поданої заяви. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував обставини, які наведені в обґрунтування заявлених вимог, не дав їм належної правової оцінки та безпідставно відмовив у заявленому позові.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

В судове засідання представник апелянта не з`явився, надіслав суду клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що у зв`язку з введенням воєнного стану на території України, всі дії КУ «УСВТГ» спрямовані на допомогу у здійсненні заходів з організації посиленої охорони та оборони важливих об`єктів національної економіки та об`єктів, що забезпечують життєдіяльність населення. Колегія суддів вважає, що дані обставини, не є поважними причинами, які перешкоджають представнику КУ «УСВТГ» брати участь у справі, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.05.2019 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Закарпатської обласної ради, Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» та начальниці цієї комунальної установи Малик Ю.Л. про визнання незаконним і скасування рішення сесії Закарпатської обласної ради від 22.02.2018 за № 1091, наказу № 12-к від 08.05.2018 та поновлення на роботі, а також виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019, яка цього ж дня відповідно до вимог ст. 384 ЦПК України набрала законної сили, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24.05.2019 скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення її позову.

Визнано незаконним та скасовано рішення сесії Закарпатської обласної ради від 22.01.2018 за № 1091 «Про звільнення директора КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради».

Визнано незаконним та скасовано наказ начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Малик Ю.Л. «Про звільнення ОСОБА_1 » № 12-к від 08.05.2018.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради.

Стягнуто з Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 09.05.2018 по 12.12.2019 у розмірі 655 430,49 гривень.

Стягнуто з Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3 000,00 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.01.2020 зупинено дію зазначеної постанови Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 до закінчення перегляду справи у касаційному порядку в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 655 430,49 гривень.

Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16.09.2020 у цій справі, яка згідно з приписами ст. 419 ЦПК України також набрала законної сили з дня її прийняття, постанову Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 залишено без змін та водночас поновлено її виконання, яке було призупинено судом касаційної інстанції.

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд, закріпленого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, а без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс.

Згідно з положеннями частин 1, 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також ураховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Частиною першою ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» установлено, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, з заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен врахувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини справи. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Задоволення заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Така правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду від 27 лютого у справі № 796/43/2018, від 30 жовтня 2019 року у справі №2-1230/11.

Суд першої інстанції при розгляді заяви про розстрочення рішення правильно врахував вказані правові висновки та вірно вказав, що запровадження карантинних заходів, зменшення в зв`язку з цим надходжень до комунальної установи та збільшення видатків на запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, не є винятковими обставинами, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим його виконання.

Матеріалами справи доведено, що позивача ОСОБА_1 незаконно звільнено з роботи 08.05.2018 року, її трудові права поновлено постановою суду від 12.12.2019 року. З моменту поновлення позивача на роботі за рішенням суду пройшло понад два роки. Заявником не подано жодних доказів, які б підтверджували, що позивачу сплачені будь які грошові кошти на виконання даного рішення суду.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що вересні 2020 року заявник вже звертався до суду із заявою про відстрочення виконання постанови суду від 12.12.2019року. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.05.2021 року у задоволенні заяви про відстрочення виконання даного рішення суду відмовлено. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 24.11.2021 року вказана ухвала суду першої інстанції залишена без змін. Після цього, наступного дня - 25.11.2021року, заявник подав заяву про розстрочення виконання постанови суду від 12.12.2019 року з обґрунтуваннями і мотивами, які майже ідентичні поданій раніше заяві про відстрочення виконання даного рішення суду.

Наведені обставини, на думку колегії, свідчать, що заявник (боржник) зловживає своїми процесуальними правами, свідомо не бажає виконувати рішення суду і свідомо не виконує його, чим порушує визначений Конституцією України (ст.129-1) та ЦПК України(ч.3ст.2 ЦПК України) принцип обов`язковості судового рішення, та принцип верховенства права.

Станом на даний час(06.09.2022р.) рішення суду від 12.12.2019 року, яким вирішено трудовий спір, залишається невиконаним.

Суд першої інстанції, розглядаючи питання про розстрочення виконання рішення суду, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для розстрочення виконання рішення суду та правомірно відмовив у поданій заяві. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях, висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Ухвала судом першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для її скасування чи зміни не має.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 вересня 2022 року.

Головуючий:

Судді: