Справа № 351/375/22
Номер провадження №2/351/353/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2022 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Собка В.М.
за участі секретаря - Яворницької А.М.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Снятинської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про позбавлення його батьківських прав відносно його сина ОСОБА_1 .
В обґрунтування заявленого позову зазначив, що його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син, ОСОБА_1 (позивач по справі), отже відповідач є його батьком. Однак шлюб між його батьками 21.10.2011 було розірвано, а він, їх син, залишився проживати із матір`ю, а батько покинув сім`ю із того часу жодного разу не намагався побачитися із своїм сином, не проявляв до нього батьківської уваги, не цікавився ним, матеріально не допомагав, аліментів не сплачував, отже мама самостійно його виховувала та утримувала.
Зазначені вище факти позивач розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.
Таким чином позивач просить позбавити ОСОБА_2 , батьківських прав відносно його сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також просить стягнути із відповідача у його користь понесені судові витрати.
Представник позивача, адвокат Єрмошенко М.І. подав до суду заяву, якою позовні вимоги свого довірителя підтримав повністю, позов просив задоволити, справу просив розглядати без участі позивача та його представника, а також зазначив, що сторона позивача згідна на заочний розгляд справи у відсутності відповідача.
Представник третьої особи, Служби у справах дітей Снятинської міської ради, як орган опіки та піклування направив до суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , батьківських прав відносно його сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому зазначено, що орган опіки та піклування доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , батьківських прав відносно його сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . А також подав до суду клопотання, яким зазначений висновок підтримав повністю, розгляд справи просив провести без участі представника третьої особи.
Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду письмову заяву по суті спору та відзив на позовну заяву не надав, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, виходячи з наступного.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог за наступних підстав.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.
Згідно до ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Судом встановлено:
- згідно з свідоцтва серії НОМЕР_1 про народження ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №39 від 24.11.2006, вчинений виконкомом Стецівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, його батьками зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ;
- відповідно до рішення Снятинського міського суду Івано-Франківської області від 21.10.2011 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, їх спільного сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 залишено проживати із матір`ю ОСОБА_3 ;
- із Характеристики на учня Снятинського ліцею «Інтелект» ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 проживає із матір`ю, навчається у даній школі, батько сином не цікавиться;
- згідно документів про стягнення аліментів, зокрема: Виконавчого листа по справі №2-166/2009, виданого Снятинським районним судом 10.02.2009, Постанови про повернення виконавчого документа сятягувачеві від 11.02.2011, вбачається, що із ОСОБА_5 у користь ОСОБА_3 було вирішено стягувати аліменти на утримання їх сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак за заявою стягувача ОСОБА_3 виконавчий документ було повернуто ОСОБА_3 без виконання.
Як вбачається із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , батьківських прав відносно його сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого Рішенням виконавчого комітету Снятинської міської ради №253-19/2022 від 11.08.2022, орган опіки та піклування Снятинської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , батьківських прав відносно його сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином встановлено, що відповідач не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в подальшій долі сина, не цікавиться його навчанням, станом здоров`я та життям, зокрема не забезпечує його матеріально; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не приймає жодної іншої участі у його вихованні.
Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ст.155 цього Закону батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пленум ВС України у п.п. 15, 16 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.
Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Згідно зі ст. 8 ЗУ " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76-81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, а тому суд вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав необхідно задоволити, позбавити ОСОБА_2 , батьківських прав відносно його сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.
Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а тому, беручи до уваги, що при подачі позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією №ПН2445275 від 11.03.2022, отже вимогу позивачки щодо стягнення в її користь судових витрат слід задоволити, а саме з відповідача ОСОБА_2 у користь позивача ОСОБА_5 слід стягнути 992,40 грн. сплаченого судового збору.
На підставі вищевикладеного та керуючись ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 155, 164, 166 СК України, ст. 12, 81, 89, 211, 259, 263-265 ЦПК України суд, -
Позбавити ОСОБА_2 , жителя с. Стецева Коломийського р-ну Івано-Франківської обл., батьківських прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 грн. сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: Василь СОБКО