Справа № 139/462/22
Провадження № 8/139/1/22
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2022 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в особі головуючої судді Тучинської Н.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи в смт Муровані Курилівці заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 01 вересня 2022 року у справі № 139/462/22, -

в с т а н о в и в:

01 вересня 2022 року Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області в особі судді Тучинської Н.В. видано судовий наказ № 139/462/22 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із 23 серпня 2022 року до повноліття дитини.

20 вересня 2022 року на адресу Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 01 вересня 2022 року у справі № 139/462/22.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 не зазначила у заяві про обставини, що відповідач повністю забезпечує потреби дитини в одязі, дозвіллі та харчуванні, він має намір встановити місце проживання дитини з ним, а також, що він має на утриманні ще одну малолітню дитину, на утримання якої за рішенням суду сплачує 2000 гривень аліментів щомісячно, а тому при винесенні судового наказу судом не було враховано такі обставини, і вони є нововиявленими. Підставою для перегляду судового наказу вказано п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Ухвалою судді від 23 вересня 2022 року відкрито провадження за заявою провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 01 вересня 2022 року у справі № 139/462/22 та призначено заяву до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с. 40).

Про час і місце розгляду справи сторони були повідомлені в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 128 ЦПК України (а.с. 41-43).

07 жовтня 2022 року ОСОБА_2 електронною поштою подала письмові пояснення (названо як відзив на заяву про перегляд та скасування судового наказу) (а.с. 44-47), в яких зазначила, що названі ОСОБА_1 обставини можуть бути підставою для звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Сторони до суду не з`явилися.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заява про перегляд судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає з огляду на таке:

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в особі судді Тучинської Н.В. 01 вересня 2022 року видав судовий наказ, яким із ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із 23 серпня 2022 року до повноліття дитини.

На обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначив, що у справі є нововиявлені обставини, які мають істотне значення, що судом не були встановлені при видачі судового наказу, а саме, що він надає утримання на дитину, на ствердження чого надав чеки на купівлю різних товарів та продуктів, фото придбаних товарів, квитанції про перерахування коштів стягувачу (а.с. 6-35), що він за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2022 року зобов`язаний сплачувати аліменти на дитину від першого шлюбу (а.с. 36), а також зазначив, що має намір в судовому порядку визначати місце проживання дитини з ним.

Стягувач аліментів ОСОБА_2 частково визнала викладені в заяві про скасування судового наказу факти, зокрема, що ОСОБА_1 в грудні 2021 року, в лютому та з літа 2022 року робив грошові перекази. Зазначила, що ні одягом, ні продуктами харчування ОСОБА_1 дитину не забезпечує (один раз вислав поштою її особисті речі), а сфотографовані речі не відповідають віку їх спільної дитини.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктами 4, 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

В узгодження з такими приписами ЦПК України ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті.

Відповідно до частини першої, сьомої, восьмої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частинами першою, другою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України).

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом наведених норм права необхідними умовами визнання обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, нововиявленими є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби така обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Другим критерієм для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду є доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Обставини, на які посилається у заяві про перегляд судового наказу ОСОБА_1 , як то його участь в частковому забезпеченні матеріальних потреб малолітньої дитини, були відомі і йому самому, і ОСОБА_2 , але такі обставини є лише новими доказами, що могли б впливати на визначення розміру аліментів під час розгляду справи про стягнення аліментів в позовному провадженні, але не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Наявність у самого ОСОБА_1 на утриманні ще однієї дитини від іншої жінки не позбавляє права ОСОБА_2 заявляти в наказному провадженні вимогу про стягнення аліментів на свою одну дитину у розмірі 1/4 частини доходу платника аліментів, але може стати підставою для зменшення розміру стягнених судом аліментів. Одночасно слід зазначити, що судове рішення про стягнення аліментів, на яке посилається ОСОБА_1 (а.с. 36), не має відмітки про набрання ним чинності.

Щодо норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, то обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках і своїх повнолітніх дітей. Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. Так, за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі. Також батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України.

Частиною третьою статті 429 ЦПК України передбачено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Суд встановив, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 01 вересня 2022 року, не є нововиявленими в контексті положень статті 423 ЦПК України, а тому прийшов до висновку про відмову в задоволенні його заяви.

Доводи заявника про те, що чинним законодавством не передбачено іншого способу захисту його прав, окрім перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, не заслуговують на увагу, оскільки згідно з наведеною вище ч. 7 ст. 170 ЦПК України заявник вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Така позиція суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах № 766/14447/18 (провадження № 61-2953ск20) від 10.04.2020, № 643/17724/20 (провадження № 61-12429ск21) від 06.08.2021.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PОNОMARYОV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини у зв`язку з нововиявленими обставинами, оскільки вказані заявником обставини не є нововиявленими, тоді як заява не містить відомостей про нововиявлені обставини у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, а тому в задоволенні такої заяви потрібно відмовити, а судовий наказ від 01 вересня 2022 року залишити в силі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 161, 171,423,429 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 01 вересня 2022 року у справі № 139/462/22.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: ________________