Справа № 130/2539/21
Провадження № 22-ц/801/1662/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 рокуСправа № 130/2539/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Оніщука В.В.,

суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

з участю секретаря судового засідання: Олійник Г.Є.,

учасники справи:

позивач (заявник): ОСОБА_1 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2022 року, постановлену в складі судді Заярного А.М., в залі суду,

встановив:

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.10.2021 року за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про порушення прав споживача, у задоволенні якого йому було відмовлено.

Нововиявленою обставиною заявник вказує ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.12.2021, та зазначає, що вказана обставина йому стала відомою 25.05.2022, що підтверджується супровідним листом Вінницького апеляційного суду.

В липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із другою заявою про перегляд рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.10.2021 року за нововиявленими обставинами.

Нововиявленою обставиною заявник зазначає Заяву - приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Енера Вінниця», підписану ОСОБА_1 04.07.2022.

14.07.2022 ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області вказані заяви об`єднані в одне провадження.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2022 року в задоволенні заяв відмовлено.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не заявлено обставин, які б у розумінні ч. 2 ст. 423 ЦПК України, стали нововиявленими для перегляду судового рішення.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, посилаючись на її незаконність та необгрунтованість, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що ухвала Жмеринського міськрайонного суд Вінницької області від 22.12.2021 спростовує висновок суду про відсутність спору в його рішенні №130/2539/21, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Відзив на апеляційну скаргу від іншого учасника справи впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених у ній.

Представник ТОВ «Енера Вінниця» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з`явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам закону.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.10.2021 року у справі №130/2539/21 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Енера Вінниця» про порушення прав споживача.

Посилаючись на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.12.2021 про закриття провадження у справі №130/2481/21, а також Заяву - приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Енера Вінниця», підписану ОСОБА_1 04.07.2022, заявник звернувся в суд із заявою про перегляд рішення суду від 21.10.2021 за нововиявленими обставинами.

Підставою для перегляду судового рішення у порядку передбаченому главою 3 розділу V ЦПК України, можуть бути лише обставини, передбачені в статті 423 цього Кодексу.

Відповідно до статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом рішення (п. 1 ч. 2).

Перевіряючи обґрунтованість заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду.

Такий висновок ґрунтується на роз`ясненнях, які містяться у пунктах 3, 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», указується, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Згідно з п. 5 згадуваної Постанови Пленуму, процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що не були предметом розгляду у даній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Так, місцевим судом вірно зазначено, що ухвала Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.12.2021 про закриття провадження у справі №130/2481/21 не містить в собі нововиявлених обставин, такі обставини були відомі ОСОБА_1 , оскільки він був стороною у справах №130/2553/19, №130/893/20, №130/1858/21, №130/2166/21.

Також судом першої інстанції вірно зроблено висновок про те, що Заява-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Енера Вінниця», не є нововиявленою обставиною, оскільки вона підписана ОСОБА_1 лише 04.07.2022.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що відмовляючи у задоволенні заяв ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 жовтня 2021 року, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив з того, що наведені заявником підстави та обставини, не є нововиявленими і відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 423 ЦПК України доводи заявника фактично зводяться до переоцінки доказів у справі, які були предметом розгляду судів, та не можуть бути підставою для скасування рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (справа «Пономарьов проти України», рішення від 03 квітня 2008 року).

Заявник фактично оскаржує законність та обґрунтованість рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 жовтня 2021 року, що переглянуто судом апеляційної інстанції та набрало законної сили.

Отже, суд першої інстанції зробив вмотивований та правильний висновок, що обставини, вказані ОСОБА_1 у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, не є такими в розумінні статті 423 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а апеляційна скарга ОСОБА_1 є такою, що не підлягає задоволенню.

Аргументи апеляційної скарги, в їх сукупності, не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із висновком суду першої інстанцій та власного тлумачення скаржником характеру спірних правовідносин.

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, доводи скаржника не дають правових підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування оскаржуваної ухвали, а тому апеляційну скаргу заявника необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою, при цьому враховуючи те, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору в силу ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», тому судовий збір за подання апеляційної скарги необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2022 року залишити без змін.

Судові витрати за перегляд справи в суді апеляційної інстанції компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

С. Г. Копаничук