справа № 208/8609/21
№ провадження 2/208/151/22
21 вересня 2022 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:
Головуючого, судді - Івченко Т.П.,
Секретар судового засідання Оніщук Д.Р.,
провів у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням»,
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з матеріалами позовної заяви до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням».
Згідно до позовних вимог позивач просить:
визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , що дасть підстави для зняття його з реєстраційного обліку.
В обгрунтування своєї позиції позивачем зазначено, що відповідач є онуком позивача, який був зареєстрований у зазначеній квартирі. Квартира є комунальною власністю. Також у квартирі зареєстрована позивачка, її син ОСОБА_3 .
З 2010 року і по теперішній час її онук ОСОБА_2 який був зареєстрований у квартирі з 29.09.2003 року, не проживає, не несе витрат з оплати комунальних послуг, не знімається з обліку, не підтримує зв`язок ні з нею, ні з її сином.
А тому, реєстрація за відповідача за вказаною адресою покладає на неї надмірний тягар щодо утримання житла, та обмежує її у праві отримати субсідію з оплати комунальних послуг, так як вона є пенсіонер і інших доходів не має.
1.1.Позиція 3-ої особи, на стороні позивача ОСОБА_3 ..
Особа до суду не прибула, подала заяву про проведення розгляду за його відсутності.
2.Позиці відповідача.
Відповідач будучи належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду, в порядку ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суд невідомі. Станом на день розгляду справи заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні також не надходило. Від відповідача відзив на позов не надходив.
3.Заяви, клопотання, процесуальні питання.
07.10.2021 року позивачем подано позовна заява до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
10.05.2022 року судом отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно до якої місцем реєстрації останнього є квартира АДРЕСА_2 , з 29.09.2003 року і по теперішній час (а.с. 31).
16.05.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, позиції позивача, судом ухвалено 21.09.2022 року про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
4.Фактичні обставини встановлені судом.
23.10.1986 року до квартири АДРЕСА_2 , прибули ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 син; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - син, що підтверджено копією особового рахунку № НОМЕР_1 (а.с. 8).
29.09.2003 року у зазначеній квартирі було зареєстровано і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - онука (а.с. 8).
Згідно до акту не проживання від 17.09.2021 року складеного КП КМР «Добробут» за № 341 (а.с. 9), комісійно підтверджено не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2010 року і по час складання акту (а.с. 9).
Допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтвердили, що у квартирі АДРЕСА_2 , з 2010 року не проживає відповідач ОСОБА_2 , який є онуком позивачки, який не навідує її, не несе витрат з оплати комунальних послуг за себе, не піклується позивачем, і не підтримує з нею стосунків. Також свідком ОСОБА_6 зазначено, що ОСОБА_7 це його друг зі школи, який помер, і після його смерті онук припинив спілкування з позивачем. Особистих речей ОСОБА_8 у квартирі не має, перешкод йому у проживанні у вказаній квартирі ніхто не чинив. На скільки йому відомо, відповідач фінансово забезпечений, має власне житло.
Згідно до виписок з банку, позивачем підтверджено покриття всього тягара по сплаті комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_2 .
5.Норми права застосовані судом.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців.
Статтею 72 ЖК України зазначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, переведення майна в інше жиле приміщення, виїзд в іншій населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк, тощо.
6.Висновки та мотиви прийнятого рішення.
Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин, що позивач не довів.
Як встановлено в ході судового розгляду та підтверджено позивачем, відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі з 2010 року, що також підтверджено показами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , актом про не проживання відповідача, та іншими доказами у їх сукупності.
Судом враховується, що статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Стаття 71 ЖК Української РСР, встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Суд враховує, що поважних причин відсутності та не проживання у вказаному житлі, відповідач не заявив, не скористався своїм правом на участь у судовому розгляді, та у разі невизнання позовних вимог здійснення процесуальних дій на їх захист.
Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.
А тому враховуючи, що позивачем доведено факт відсутності відповідача ОСОБА_2 за адресою: квартира АДРЕСА_2 , більш ніж 6-ть місяців, а саме з 2010 року, що становить близько 12 років, тобто понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин, а тому позовні вимог є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.
Також судом враховується, що вимоги пов`язані зі зняттям відповідача з реєстрації місця проживання, узгоджуються з приписами ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» та Постановою Кабінету Міністрів України №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», і також підлягають задоволенню.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
7.Судові витрати.
Позивачем при зверненні із позовом понесені судові витрати у розмірі 908,00 гривень в оплату судового збору (а.с. 1).
Вирішення питань про понесені судові витрати стороною позивача, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, а тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 258,259,263, 265, 280-281 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням», - задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою квартира АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 :
-908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок у відшкодування витрат з оплати судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;
третя особ/а ОСОБА_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя Івченко Т. П.