Ухвала

09 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 372/3571/20

провадження № 61-8251ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Обухівської міської ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за закономта за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Обухівської міської ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рубанова Ірина Романівна, про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом,

встановив:

22 серпня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2022 року у вказаній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги та її прохальної частини, заявником оскаржуються зазначені вище судові рішення як в частині відмови у задоволенні її позову, так і в частині задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 200 відсотків ставки, яка підлягала сплаті при поданні кожної з позовних заяв.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у жовтні 2020 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення ОСОБА_1 з позовом) судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840, 80 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10 510, 00 грн).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 2 102, 00 грн.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у березні 2021 року.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення ОСОБА_2 з позовом) судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908, 00 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11 350, 00 грн).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 2 270, 00 грн.

ОСОБА_1 у позовній заяві заявляється вимога майнового характеру про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 4, 1340 га з кадастровим номером :04:004:0034, що знаходиться на території Перегонівської сільської ради Обухівського району Київської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 згідно з державнимактом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 606931, виданим Обухівською районною державною адміністрацією Київської області згідно з розпорядженням від 12 липня 2005 року № 407, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 4819 від 21 вересня 2005 року.

ОСОБА_2 у своєму позові заявляє вимогу майнового характеру про визнання за ним права власності на 1/2 частину указаної земельної ділянки.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки неможливо встановити вартість спірного нерухомого майна, право власності на яке кожен з позивачів просив визнати за ним.

Таким чином, заявнику необхідно самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги як в частині оскарження позовної вимоги майнового характеру за її позовом, так і в частині оскарження позовної вимоги майнового характеру за позовом ОСОБА_2 , підтвердивши його розмір належними доказами (зокрема, позовні заяви з визначеною ціною позову станом на день їх подання, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості нерухомого майна) та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні кожної з позовних заяв з урахуванням вартості майна, право власності на яке позивачі просили визнати за ними.

З огляду на зазначене, оскільки заявником до касаційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1 680, 00 грн, то ОСОБА_1 необхідно самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги та доплатити різницю судового збору, визначену заявником відповідно до вимог закону.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує його сплату.

Крім того, відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов'язково наводитись у взаємозв'язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Касаційна скарга не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на таке.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Так, заявник у касаційній скарзі хоч і вказує певні постанови Верховного Суду України та Верховного Суду, в яких зроблено висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, що не були враховані в оскаржуваних судових рішеннях, проте не визначає підставою касаційного оскарження пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Окрім цього,заявник мотивує касаційну скаргу тим, що суди не з'ясували усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв'язку з чим порушили норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому заявник не визначає підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Таким чином, у касаційній скарзі відсутні чіткі посилання на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга.

У касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтовано (мотивовано) наявність цієї підстави (підстав).

З огляду на викладене, заявнику необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали із зазначенням конкретного (конкретних) пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав), а також самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги та доплатити судовий збір.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2022 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов