Справа № 697/1083/22
Провадження № 2/697/356/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Колісник Л.О.

за участю секретаря судових засідань Десятник О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Канів Черкаської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що ОСОБА_1 належить житловий будинок АДРЕСА_1 , та земельна ділянка кадастровий номер :03:002:0839, що розташована за тією ж адресою. У вказаному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який не проживає в даному будинку, особистих речей в будинку немає. Фактичне ж місце проживання відповідача йому не відомо. Факт реєстрації відповідача в його будинку порушує право позивача на вільне розпорядження та користування майном.

Просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати з відповідача.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, направили до суду клопотання з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти прийняття заочного рішення.

Належно повідомлений через оголошення на сайті судової влади відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надав, тому суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував позивач.

Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 15.12.2021 зареєстрованого в реєстрі за №№ 2708, 2712, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 290570390 від 15.12.2021, ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 (а.с.4-5).

З довідки № 872 від 18.07.2022, виданої Прохорівським старостинським округом Ліплявської сільської ради Черкаського району Черкаської області, що ОСОБА_2 дійсно зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але не проживає (а.с.10).

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно пункту 1 частини першої ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

В пункті п.15 Договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.12.2021 вказано, що продавець зобов`язується не пізніше місяця з дня укладення цього договору, зняти з реєстрації місця проживання всіх зареєстрованих осіб та звільнити житловий дудинок від речей домашньої обстановки та вжитку.

Умови договору продавцем залишились не виконані, а саме в жиловому будинку за адресою АДРЕСА_1 залишився зареєстрований відповідач ОСОБА_2 .

У пункті 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року зазначено «Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою».

Суд вважає доведеним, що відповідач не проживає у належному позивачу житловому будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , та втратив право на його користування у зв`язку з відчуженням.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 1 та 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Реєстрація відповідача за місцем знаходження житлового будинку істотно ущемляє права позивача як власника, перешкоджає здійсненню його прав по користуванню та розпорядженню власністю.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач не проживаючи в будинку на момент його продажу, та не маючи чинних угод на право проживання у житловому будинку, не є членом сім`ї позивача, втратив право користування жилим приміщенням в належному позивачу будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом у спірному житловому будинку, є підставою для зняття його з реєстрації.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Головуючий Л . О . Колісник