Номер провадження: 22-ц/813/6478/22
Справа № 946/1723/21
Головуючий у першій інстанції Адамов А. С.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А. П., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.11.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

05.03.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовними вимогами, якими просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 18165,40 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що 23.06.2020 року в м. Ізмаїлі на перехресті вулиць Українська та Телеграфна сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі -ДТП) за участю транспортних засобів MITSUBISHI PAJERO WAGON, державний номер НОМЕР_1 , належний йому та під його керуванням і FORD TRANSIT, державний номер НОМЕР_2 , що був під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок порушення ОСОБА_2 пункту 16.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, відбулося зіткнення вищевказаних автомобілів та їх механічне пошкодження.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.07.2020 року у справі про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення.

Таким чином, ДТП та механічне пошкодження автомобіля MITSUBISHI PAJERO WAGON, державний номер НОМЕР_1 , сталося з вини відповідача. Право приватної власності на зазначений автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, державний номер НОМЕР_1 , належить йому, ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО-3941285, цивільна відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Вказаний Поліс було укладено на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Станом на сьогодні ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» розрахувало і сплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 5705,29 грн., що підтверджується випискою з банку та листом страховика №5625 від 27.07.2020 року.

Відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу таку різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля MITSUBISHI PAJERO WAGON, державний номер НОМЕР_1 , і страховою виплатою.

Згідно висновку експертного дослідження №24 ОД від 27.11.2020 року, проведеного Одеським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкоджень його автомобіля 23.06.2020 року, складає 13162,17 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 23870,69 грн. Таким чином, позивач вважає, що відповідач має сплатити йому невідшкодовану майнову шкоду, а саме різницю між вартістю відновлювального автомобіля (23870,69 грн.) і розміром страхового відшкодування (5705,29 грн.), а саме: 18165,40 грн. Отже, майнова шкода завдана позивачу з вини відповідача становить 18165,40 грн.

Також, позивач зазначає, що окрім цього, внаслідок ДТП, він зазнав моральних страждань через стрес, вимушену участь у події самого зіткнення, а також душевні хвилювання спричинені протиправним пошкодженням належного йому майна. Через пошкодження транспортного засобу у нього порушився звичайний спосіб життя, що зумовило незручності для його сім`ї. З часу ДТП пройшло півроку, а автомобіль досі невідремонтований. До того ж, навіть при повній компенсації майнової шкоди за пошкодження транспортного засобу, у нього будуть труднощі у придбанні однієї із запчастин, що потребує заміни, оскільки її потрібно доставляти з іншої країни. Таким чином, тільки усвідомлення про час та зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану транспортного засобу, спричиняють у нього пригнічений стан. Крім цього, він вимушений був докладати додаткових зусиль для вирішення питань щодо відшкодування завданої йому шкоди, оскільки відповідач та власник транспортного засобу, яким керував відповідач, відмовилися добровільно відшкодовувати завдану його майну шкоду. Така відмова відшкодовувати шкоду, таке зневажливе і зухвале ставлення до порушених прав позивача з боку безпосереднього винуватця, ігнорування наслідків вини та необхідності компенсації завданої шкоди, не тільки завдає моральних страждань йому, а й порушує його честь і гідність.

Отже, порушення відповідачем Правил дорожнього руху, спричинення ДТП та пошкодження майна позивача заподіяло йому моральної шкоди і є підставою для її компенсації. Вважає об`єктивним розміром моральної шкоди спричинений йому - 10000 грн. Він неодноразово і безрезультатно звертався до відповідача та власника транспортного засобу, яким керував відповідач під час ДТП, з проханням відшкодувати нанесену йому шкоду.

Також, ним здійснено судові витрати у вигляді сплати судового збору загальною сумою 1816 грн. відповідно до квитанцій № 41988 та № 42080 від 04.03.2021 року, оплати експертного дослідження, проведеного Одеським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України в розмірі 1015,20 грн. згідно рахунку-фактури №2020-2523 від 19.10.2020 року і квитанції від 23.10.2020 року та оплати послуг з правової допомоги в розмірі 2500 грн. згідно акту №1 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 03.02.2021 року за договором про надання правової допомоги від 31.08.2020 року та квитанції №31 від 25.02.2021 року. Очікується додаткове понесення судових витрат позивачем, а саме оплати послуг з правової допомоги в розмірі 12000 грн., на підставі додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 31.08.2020 року.

У письмових поясненнях ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 26.08.2021 року на позовну заяву, представником зазначено, що 02.01.2020р. між ОСОБА_3 та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АО-3941285, за яким забезпечено транспортний засіб FORD TRANSIT державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі - забезпечений т.з.). Строк дії 04.01.2020р. - 03.01.2021р. Ліміт відповідальності по майну 130000 грн., по здоров`ю 260000 грн. Франшиза 0 грн. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - ЗУ «ОСЦПВВНТЗ»), Законом України «Про страхування», Цивільним кодексом України та іншими законодавчими актами України. 23.06.2020р. у м. Ізмаїл сталася ДТП за участю забезпеченого т.з. та т.з. «MITSUBISHI», д.р.н. НОМЕР_3 , що належить позивачу. Відповідно до ст. 29 ЗУ «ОСЦПВВНТЗ», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п.7.41. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003р. №142/5/2092, (надалі Методика), для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення Ез приймається рівним 0,7. Роком випуску автомобіля позивача є 2007, тобто на момент ДТП (23.06.2020р.) строк експлуатації становить більше ніж 12 років, а отже в даному випадку обов`язково (при розрахунку суми страхового відшкодування) має вираховуватись коефіцієнт фізичного зносу, що дорівнює 0,7. Згідно ремонтної калькуляції № 20-0314881 від 06.07.2020р. програми «AUDATEX», вартість відновлювального ремонту пошкодженого т.з. становить 14121,66 грн. та вартість відновлювального ремонту пошкодженого т.з. з урахуванням зносу - 5705,29 грн. Відповідно до ст. 36.2. ЗУ «ОСЦПВВНТЗ», страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. 21.07.2020р. позивачем було подано заяву щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, згідно якої ОСОБА_1 , зокрема, погодився із розміром страхового відшкодування 5705,29 грн. 27.07.2020р. вказану суму страхового відшкодування було виплачено. Таким чином, ПрАТ УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» у повному обсязі виконано свої зобов`язання за полісом страхування № АО-3941285.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.11.2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , майнову шкоду в розмірі 10708 (десять тисяч сімсот вісім) гривень 52 (п`ятдесят дві) копійки. Стягнуто з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

15 лютого 2022 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.11.2021 року, відповідно до якої позивач просить рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу позивач вказує, що незважаючи на посилання в оскаржуваному рішенні на висновок Верховного суду України від 02.12.2015 року у справі №6-691цс15, про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, де в розрахунках було використано не фактичний розмір шкоди, встановлений Експертним висновком, а фактичну вартість здійсненого ремонту автомобіля, Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області все одно вирішив відступити від нього.

Так, Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області вирішив, що з відповідача, як з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між розміром відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту зносу та розміром матеріального збитку (відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу), що складає 10 708,52 грн., а не різниця між розміром відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту зносу та фактичним отриманим страховим відшкодуванням, що складає 18 165,40 грн.

З наведеного вбачається, що Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в проведених розрахунках для визначення розміру відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту зносу врахував суму встановлену Експертним висновком поданим позивачем, а для визначення розміру відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу врахував не суму визначену та фактично сплачену ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а суму встановлену експертним висновком.

Апелянт також наголошує на тому, що судом першої інстанції під час визначення розміру моральної шкоди було невірно установлено обставини, які мають значення для справи, не враховано до наявних правовідносин висновки, викладені у постановах Верховного суду, а рішення не грунтується на нормах матеріального права.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.03.2022 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.11.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди,.

12 вересня 2022 року справу було призначено до розгляду.

Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 23.06.2020 року в м. Ізмаїлі сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі -ДТП) за участю транспортних засобів MITSUBISHI PAJERO WAGON, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 та під його керуванням і FORD TRANSIT, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.07.2020 року у справі №946/3776/20 про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, ДТП та механічне пошкодження автомобіля MITSUBISHI PAJERO WAGON, державний номер НОМЕР_1 сталося з вини відповідача.

Автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, державний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 .

Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО-3941285, цивільна відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Згідно з цим полісом на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю 260000 грн., за шкоду, заподіяну майну 130000 грн., розмір франшизи 00,00 грн.

Розрахунок суми страхового відшкодування склав 5705,29 грн., належна сума страхового відшкодування ОСОБА_1 становить 5705,29 грн. Вказана сума була виплачена згідно виписки з банку та листа страховика №5625 від 27.07.2020 року

Зазначена сума страхового відшкодування у розмірі 5705,29 грн. була узгоджена між ОСОБА_1 та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про що підписано Заяву щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія виходить з такого.

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Правовідносини щодо відшкодування матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якою застрахована врегульовані Цивільним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон 1961-IV).

Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч.1-3 ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) ; збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала ( ч.1 ст. 1166 ЦК ).

Статтею 1187 ЦК у частинах першої та другою врегульовано, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частинами першою та третьою статті 1192 ЦК визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі; розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч.1 ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду постановою від 04.07.2018 року (справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс 18) відступивши від висновку ВСУ, викладеного у постанові № 6-2587цс/15 від 23.12.2015 року, зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п. 33.1.4 Закону У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до п. 33.3 Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Пунктами 34.1, 34.2, 34.3 Закону регламентовано, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Страховик керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку (п. 36.1 Закону).

Як зазначено у п. 36.2 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО-3941285, цивільна відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Згідно з цим полісом на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю 260000 грн., за шкоду, заподіяну майну 130000 грн., розмір франшизи 00,00 грн.

Розрахунок суми страхового відшкодування склав 5705,29 грн., належна сума страхового відшкодування ОСОБА_1 становить 5705,29 грн. Вказана сума була виплачена згідно виписки з банку та листа страховика №5625 від 27.07.2020 року

Зазначена сума страхового відшкодування у розмірі 5705,29 грн. була узгоджена між ОСОБА_1 та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про що підписано Заяву щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до п. п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Отже, страховик виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив йому суму страхового відшкодування у порядку та у спосіб, передбачений Законом, оскільки сума відшкодування у розмірі 5705,29 грн. була узгоджена між ПрАТ «УСК «Княжа ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та ОСОБА_1 .

Страхова компанія компенсує матеріальний збиток, а різницю між збитком та вартістю відновлювального ремонту компенсує винна особа.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду у постановах від 10 березня 2020 року у справі №761/2941/17, від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17, 11грудня 2019року у справі № 227/2996/16-ц; від 07лютого 2019 року у справі № 645/3746/16-ц тощо.

Як вбачається з висновку експертного дослідження від 30.11.2020р., яким позивач обґрунтовує свої позовні вимоги така різниця складає 23870грн.- 13162грн., що дорівнює 10708,52грн., а не як зазначає позивач 18165,40грн.

Той факт, що позивач погодився на виплату йому страховою компанією меншої суми, ніж встановлена експертним висновком, на який він посилається, не свідчить про необхідність покладення на винуватця ДТП більшого тягаря та про необхідність сплати ним суми більшої, ніж різниця між розміром відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту зносу та розміром матеріального збитку (відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу).

Суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що на користь позивача має бути стягнута різниця між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою і витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу.

Що стосується стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди було враховано вимоги розумності та справедливості, ступінь та глибину душевних страждань, яких зазнав позивач у зв`язку із втратою власного майна через неправомірні дії відповідача.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, щодо невідповідності вказаної суми глибині його моральних страждань колегія вважає необґрунтованими, оскільки на підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів.

Отже, з таким висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди апеляційний суд погоджується, оскільки він є обґрунтованим і законним, а посилання в апеляційній скарзі на безпідставне стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 грн. не ґрунтується на доказах та не спростовує висновків суду першої інстанції.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди були вирішені судом з додержанням норм матеріального і процесуального права.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.11.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 12 вересня 2022 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: О.М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін