Номер провадження: 22-ц/813/3069/22
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

28.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Громіка Р.Д.;

суддів - Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 та керівника ГО «За право жити» ОСОБА_8. про відвід суддів Одеського апеляційного суду Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт», третя особа: багатодітна матір ОСОБА_3 , про спростування завідомо недостовірної інформації та відкликання такої інформації,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ДП «Одеський морський торговельний порт», третя особа: багатодітна матір ОСОБА_3 , про спростування завідомо недостовірної інформації розповсюдженої на ДП «Одеський морський торговельний порт» та відкликання такої інформації відмовлено.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, 26 травня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Судове засідання у справі призначено на 28 вересня 2022 року о 11:30 год.

28 вересня 2022 року о 10:08 годині ОСОБА_1 та керівник ГО «За право жити» ОСОБА_8. звернулись з заявою про відвід суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І. з посиланням на п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Заява про відвід обґрунтована тим, що (далі пряме цитування заяви): «суддя-доповідач Громік Р.Д. та його поплічники Дрішлюк А.І. Драгомерецький М.М. вже накоїли багато епізодів посадових злочинів та продемонстрували численні знущання як над нашими співвітчизниками, так й над П Р А В О С У Д Д Я М в Одеському регіоні, що змусило національний правозахист застосувати до них найбільш ефективний соціально-правовий засіб захисту - використання норм Кримінального законодавства України. Саме від їхніх системних злочинів постраждали наші права і законні інтереси, зокрема у доступі до правосуддя. Протягом останніх років усі чітко спостерігали брутальні їх сумісні знущання над членом нашої ГО, інвалідом 2 групи ОСОБА_6 , якого жодним чином не можливо було виселяти з гуртожитку (де він проживав у кім. №59 майже 25 років) без надання іншого житла. Бо ст. 125 Житлового Кодексу України забороняє суддям таке зловживання владою робити. Але вони це беззаконня правосадистскі та цинічно зробили, штохнувши інваліда 2 групи на самосуд.

Крім того, вони нам всіляко перешкоджали доступу до суду апеляційної інстанції. Застосували здирництво з наших жалюгідних пенсій всуперч норм чинного ЗУ «Про судовий збір», а саме ст. 5 ч. 1 п. 13; при цьому с. Громік Р.Д. неправомірно привласнив собі повноваження законодавчого органу державної влади у сучасній розтрощеній Україні. Ось чому це антиправове нахабство і його свідоме зловживання суддівською владою змусило нас добиватись притягнення Громіка Р.Д. до кримінальної відповідальності, враховуючи низку аналогічних його посадових злочинів по ряду статей Кримінального Кодексу України.

За таких обставин с. Громік Р.Д. та його поплічники Дрішлюк А.І. , Драгомерецький М.М. не мають жодних прав і підстав розглядати цю загублену у Приморському райсуді Одеси цив справу № 522/22195/18 на догоду замовників-кримінальників портової галузі. Отже, наполягаємо задовольнити заявлений відвід та передати справу на розгляд іншим суддям».

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заява про відвід суддів подана у день судового засідання, то вказана заява розглядається судом, який розглядає вказану цивільну справу.

Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заявленого відводу вважає, що заява ОСОБА_1 та керівника ГО «За право жити» ОСОБА_8. про відвід суддів Одеського апеляційного суду Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І. не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

По-перше, відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За правилами ст. 36 ЦПК України, якою врегульовані підстави для відводу судді, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці.

Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

Крім того, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Додатково апеляційний суд зазначає, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

За обставинами даної справи заявник, звертаючись до суду із заявою про відвід суддів, не навів підстав та не надав доказів, які б свідчили про зацікавленість суддів в розгляді справи або про наявність об`єктивних дійсних обставин, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів.

Доводи заяви щодо «брутальних сумісних знущань над членом нашої ГО, інвалідом 2 групи ОСОБА_6 » не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки ОСОБА_6 не є учасником цивільної справи № 522/22195/18 та загалом не стосуються суті вказаного позовного провадження. Фактично, вони є припущенням заявника та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Щодо доводів про неправильне застосування положень Закону України «Про судовий збір», то колегія суддів зазначає, що ухвала Одеського апеляційного суду від 01 червня 2021 року та ухвала Одеського апеляційного суду від 12 липня 2021 року є чинними, ніким не оскарженими та постановлені з урахуванням правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду з вказаних питань. Крім того, скаржником ОСОБА_1 , на виконання вказаних ухвал, сплачено судовий збір у розмірі, який зазначений в ухвалі. За своєю суттю це є незгодою з процесуальними судовими рішеннями апеляційного суду, що не може бути підставою для відводу.

Отже, доводи заявника фактично зводяться до припущень щодо можливої упередженості і зацікавленості суддів, жодними доказами не підтверджуються, та загалом свідчать про незгоду з процесуальним судовим рішенням апеляційного суду.

Загалом текст заяви про відвід суддів, що підписаний безпосередньо ОСОБА_1 , котрий має правовий статус адвоката, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру адвокатів України, містить негативні вербальні засоби комунікації стосовно особистісних характеристик загалом правосуддя в Одеському регіоні, так і безпосередньо колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.

Апеляційний суд звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №199/6713/14-ц, провадження №14-92цс19, зроблено висновок, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників. Використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє.

По-друге, керівник ГО «За право жити» ОСОБА_8. не є стороною у вказаній цивільній справі, а тому не наділений цивільною процесуальною правосуб`єктністю на подання заяви про відвід колегії суддів у складі Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.

Інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів заявником не наведено.

Оскільки відсутні підстави для відводу суддів, що містяться в національному законі, а також відсутні будь-які прояви упередженості суддів або їх особистих переконань з суб`єктивної точки зору та будь-які правомірні сумніви в безсторонності суддів з об`єктивної точки зору при розгляді процесуальних питань колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І. не підлягає задоволенню.

Європейський Суд з прав людини у пункті 35 справи «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), рішення від 26 жовтня 1988 року, і, в подальшому, постійно підкреслює, що зацікавлена особа повинна проявляти старанність при виконанні процедурних кроків, що стосуються неї, утримуватися від використання тактики відстрочки і використовувати можливості, передбачені національним законодавством, для скорочення розгляду.

Суд звертає увагу на те, що діючи в рамках дозволеної поведінки - права на відвід суддів, учасники процесу повинні використовувати це право з метою, що не протирічить цілям правосуддя а саме: не затягувати процес та не перешкоджати його здійсненню, а добросовісно користуватися процесуальними правами. Згідно із ст. 44 ЦПК України зловживанням процесуальними правами неприпустимо.

Керуючись ст.ст.36, 37, 39, 40 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт», третя особа: багатодітна матір ОСОБА_3 , про спростування завідомо недостовірної інформації та відкликання такої інформації залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк