Провадження № 2/947/2561/22
Київський районний суд міста Одеси, в складі:
судді Пучкової І.М.,
за участю секретаря судового засідання Коваля В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06 серпня 2021 року між ним, ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_2 , було укладено договір позики, відповідно до умов якого він надав відповідачеві в борг 180 200 гривень, що за курсом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27.20 грн.), на день укладання цього договору було еквівалентно 6625 дол. США, остання зобов`язалась повернути борг до 06.01.2022 року в сумі, що еквівалентній до долара США на час повернення.
Відповідно до умов договору, позичальник отримала грошову суму в повному обсязі, факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою відповідачки.
Однак відповідачка від виконання взятих на себе зобов`язань умов договору ухиляється, не повернула позивачеві суму боргу, порушила взяті на себе зобов`язання.
Позивач у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Жекало І.С. - надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Жодних заяв, клопотань чи відзиву на адресу суду не надавала.
Суд ухвалює заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, та за наявності правових підстав, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню.
Судом встановлено, що 06 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики № О060821-05, відповідно до умов п. 1 якого, позикодавець передає позичальникові, а позичальник приймає від позикодавця грошові кошти у сумі 180 200 (сто вісімдесят тисяч двісті) гривень 00 копійок, що за курсом продажів доларів США в АТ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27.20 грн.) на день укладання цього договору еквівалентно 6625 (шість тисяч шістсот двадцять п`ять ) доларів США 00 центів, в свою чергу, позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та, згідно з визначеними цим договором умовами, сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, що передбачений цим договором, буде еквівалентно 6625 (шість тисяч шістсот двадцять п`ять ) доларів США 00 центів за курсом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 5 (п`ять) місяці з моменту укладання цього договору, тобто до 06.01.2022 (шостого січня дві тисячі двадцять другого року).
На підтвердження отримання коштів відповідачем було надано особисту письмову розписку від 06 серпня 2021 року.
У пункті 5 договору позики сторонами був погоджений графік повернення позичальником грошових коштів, відповідно до якого позичальник зобов`язався сплачувати борг частинами:
7208,00 грн. (еквівалент 265 дол. США) - до 06.09.2021 р. включно;
7208,00 грн. (еквівалент 265 дол. США) - до 06.10.2021 р. включно;
7208,00 грн. (еквівалент 265 дол. США) - до 06.11.2021 р. включно;
7208,00 грн. (еквівалент 265 дол. США) - до 06.12.2021 р. включно;
151368,00 грн. (еквівалент 5565 дол. США) - до 06.01.2022 р. включно;
Пунктом 16.4. договору позики сторони також погодили: у випадку невиконання позичальником умов цього договору, або договору застави, а також у разі втрати предмету забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, або погіршення його стану, або умов його використання, позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за цим договором та іншим договором, укладеним сторонами в забезпечення виконання зобов`язань позичальника.
У порушення умов договору позики від 06 серпня 2021 року, відповідачка у визначений договором строк не повернула позивачеві суму боргу, жодного платежу в рахунок погашення заборгованості за договором позики грошей не здійснила.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).
Частиною третьою статті 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно з нормами статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора (частина четверта статті 545 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі, повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, що підтверджує як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2013 року у цивільній справі № 6-63цс13, та постанові Верховного Суду від 21.02.2019 року у цивільній справі №640/5098/14-ц.
Суд приймає до уваги, що предметом зазначеної боргової розписки та договору позики є грошові кошти, що визначені національною валютою - гривнею - із зазначенням еквіваленту в іноземній валюті - долар США, станом на день виконання боргового зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Отже, гривня, як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України.
Разом із тим, частина друга статті 533 ЦК України передбачає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі, сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України на день здійснення такого платежу.
Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто, грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.
Також, пунктом 11 договору позики визначено: у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або чергової її частини за графіком) позичальником за цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцеві неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.
Зазначений пункт договору узгоджується з ч. 2 ст. 625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з тим, законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 р. було внесено зміни до Цивільного кодексу України, вирішено: розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України. 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнити пунктами 18 і 19 такого змісту:
«18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки (у розмірі 1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, від суми заборгованості), 3% річних та інфляційних збитків за розрахунком з 07.01.2022 р. (наступний день за кінцевою датою виконання боргового зобов`язання) до 23.02.2022 р. (згідно з п.18 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України). Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу з урахуванням заявлених у позовній заяві вимог.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 3563, 74 грн.
Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати у сумі 12 500 гривень, що пов`язані з наданням професійної правничої допомоги.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, у число яких входять судові витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Представництво інтересів в суді, як форма правничої допомоги, полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто, письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових право відношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу.
У справі представництво інтересів позивача здійснював адвокат Жекало Ігор Сергійович на підставі ордеру серії ВН № 1026676.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133та ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, що пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, що необхідні для надання правничої допомоги.
Разом з тим, частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду.
Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При вирішенні спору по суті, суд враховує, що відповідач, який був належним чином повідомлений про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, доводів позивача не спростував, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст. 509, 510, 525, 526, 527, 1046, 1048, 1050, 1052 Цивільного кодексу України,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Дружківським МВ УМВС України у Донецькій області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , за договором позики від 06 серпня 2021 року суму боргу у розмірі - 356374 (триста п`ятдесят шість тисяч триста сімдесят чотири) гривень 07 коп., з яких:
-253518 (двісті п`ятдесят три тисячі п`ятсот вісімнадцять) гривень,75 коп. - основна сума боргу;
-113049 (сто тринадцять тисяч сорок дев`ять ) гривень 00 коп. - неустойка (1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, від суми заборгованості);
-6877 (шість тисяч вісімсот сімдесят сім) гривень 15 коп. - інфляційні збитки;
-929 (дев`ятсот двадцять дев`ять) гривень 17 коп. - 3% річних.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Суддя Пучкова І. М.