Справа № 727/3622/22
Провадження № 2/727/1027/22

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Літвінової О.Г.

при секретарі: Вальків А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Шалар Іон Васильович до Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлутаційного підприємства про поновлення на роботі, -

в с т а н о в и в :

У травні 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шалар І.В. звернувся до суду з позовом до Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлутаційного підприємства про поновлення на роботі.

В обґрунтуванні вимог посилається на те, що ОСОБА_1 працював на посаді начальника постачання в Чернівецькому міському комунальному підрядному шляхово-експлуатаційному підприємстві. Відповідно до наказу №23-КВ від 08.12.2022 року «Про надання відпустки» ОСОБА_1 , начальнику постачання, учаснику бойових дій, було надано щорічну додаткову оплачувану відпустку за 2022 рік на 14 календарних днів з 08 квітня 2022 року по 21 квітня 2022 року включно. 14.04.2022 року було видано наказ №41-К «Про звільнення ОСОБА_1 » яким відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України 24.02.2022 року №2102-ІХ статті, вирішено звільнити ОСОБА_1 , начальника постачання, який перебуває у відпустці, у перший день після виходу його із відпустки.

15.04.2022 року до Чернівецького міськШЕП надійшло повідомлення з ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 15.04.2022 року призивається до ЗСУ. Крім того, у повідомленні зазначено, що у відповідності до статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 119 Кодексу законів про працю Вам - Чернівецький міськШЕП належить звільнити його від роботи, виплатити зарплату по день вибуття з роботи (включно) та забезпечити гарантоване збереження місця роботи, посади і середнього заробітку. Крім того, у разі призову на збори виплатити належну йому за першу половину місяця зборів суму середнього заробітку в установленому розмірі.

Так, директор Чернівецького міськШЕП ОСОБА_2 достеменно знаючи, що ОСОБА_1 мобілізований, тобто призивається до Збройних сил України, з порушенням норм чинного трудового законодавства, умисно, протиправно прийняв рішення про звільнення працівника без належних підстав та дотримання відповідного порядку передбаченого Кодексом законів про працю України.

Наказом №42-К «Про відкликання з відпустки та звільнення з роботи ОСОБА_3 » від 15.04.2022 року керівником підприємства прийнято рішення: Відкликати: ОСОБА_1 , начальника постачання, з відпустки, наданої згідно наказу від 08.04.2022 р. №23-КВ, з 15 квітня 2022 року для виконання завдань щодо забезпечення пальним підприємства. Підстава: службова записка першого заступника директора ОСОБА_4 . Звільнити: ОСОБА_1 , начальника постачання, 15 квітня 2022 року згідно наказу від 14.04.2022 р. №41-К

Виходячи з вище викладеної хронології прийняття рішень по відношенню до ОСОБА_1 , спочатку директор Чернівецького міськШЕП 14.04.2022 року підписує наказ №41-К, яким прийнято рішення звільнити ОСОБА_1 у перший день після виходу його з відпустки, а 15.04.2022 року приймає рішення про відкликання останнього з відпустки для виконання завдань щодо забезпечення пальним підприємства та цим же числом приймає рішення про звільнення згідно наказу від 14.04.2022 р. № 41-К. Однак, відповідно до укладеного договору поставки №168/60/22 від 14.03.2022 року між ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» (ПОСТАЧАЛЬНИК) та Чернівецьким міським комунальним підрядним шляхово-експлуатаційним підприємством (ПОКУПЕЦЬ) уповноваженим представником ПОКУПЦЯ є ОСОБА_5 , а ОСОБА_1 як зазначено у листі-відповіді вих.№83 від 29.04.2022 року ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» під час виконання сторонами господарських зобов`язань не фігурує. Тобто, жодних дій чи завдань по забезпеченню пальним підприємства ОСОБА_1 не виконував та жодного відношення щодо їх виконання немає. Тому наказ №41-К від 14.04.2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 » виданий без наявності будь-яких законних підстав.

Крім того, відкликання працівника, навіть за його згодою, з інших видів відпусток, у тому числі і відпустки без збереження заробітної плати, не передбачено. Відповідно до наказу №23-КВ від 08.04.2022 року «Про надання відпусток», ОСОБА_1 надано щорічну додаткову оплачувану відпустку за 2022 рік на 14 календарних днів. Виходячи з вище викладеного безпосередньо зі сторони директора Чернівецького міськШЕП ОСОБА_6 є порушення норм чинного законодавства, що полягало у незаконному звільненні без законних підстав, не дотриманні вимог ст. 119 Кодексу законів про працю України по відношенню до ОСОБА_1 .

Тому ОСОБА_1 вважає своє звільнення незаконним, оскільки він був призваний на військову службу на час дії в Україні особливого періоду, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а тому за ним зберігається місце роботи та середній заробіток. Працівники, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняті на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення не підлягають звільненню на підставі пункту 3 частини першої статті 36 КЗпП, а лише увільняються від виконання обов`язків, передбачених трудовим договором, що оформлюється відповідним наказом (розпорядженням) роботодавця.

Посилаючись на вище вказані обставини позивач просить, визнати незаконним та скасувати наказ №41-К від 14.04.2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновити ОСОБА_1 на посаді начальника постачання Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.06.2022 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 40).

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій просить відмовити в задоволені позову. Зазначаючи що, саме звільнення відбувалося відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яка передбачає «У період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки». Що стосується відкликання із відпустки, то вважає, що останнє є законним, виходячи із наступного. До повноважень начальника з постачання відповідно до подано Позивачем посадової інструкції відноситься: п.4.4. - забезпечує доставку матеріальних ресурсів відповідно до передбачених в договорах терміни, контролює їх кількість, якість і комплектність; п. 4.12 забезпечує складання встановленої звітності. Таким чином, відкликання з відпустки відбулося у законний спосіб для потреб підприємства під час воєнного стану.

Представником позивача було надано відповідь на відзив. В якій зазначено, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 оголошено проведення загальної мобілізації. У коментарі Мінекономіки до ст. 5 Закону України від 15 березня 2022 р. №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» зазначено, що нормою закону обмежується дія частини четвертої статті 40 КЗпП, відповідно до якої не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. При цьому особливу увагу варто звернути на те, що таке звільнення відбувається за наявності законних підстав для звільнення працівника з ініціативи роботодавця (статті 40, 41 КЗпП), а не з підстав самої тимчасової непрацездатності або перебування працівника у відпустці. На теперішній час, ні чинний КЗпП, ні Закон України від 15 березня 2022 р. №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не передбачають окремої підстави для припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця, зокрема пов`язаної саме з введенням воєнного стану. Отже, чинними залишаються норми статей 40 і 41 КЗпП, якими визначаються підстави розірвання трудового договору за ініціативи роботодавця.

Крім того, відповідно до наказу №23-КВ від 08.04.2022 року «Про надання відпусток», ОСОБА_1 надано щорічну додаткову оплачувану відпустку за 2022 рік на 14 календарних днів. Відкликати працівника зі щорічної відпустки можна лише за його згодою і лише в окремих випадках, зазначених у ст. 79 КЗпП і ст. 12 Закону України від 15.11.19996 р. № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі Закон № 504). Отже, не можна відкликати з відпустки просто за бажанням роботодавця, як зазначає відповідач для виконання повноважень визначених у посадовій інструкції п. 4.12 забезпечення складання встановленої звітності. Працівник вправі відмовитися переривати свій відпочинок, то таку відмову не можна вважати порушенням трудового законодавства і роботодавець не може притягнути його до дисциплінарної відповідальності. Законом України «Про відпустки» передбачено відкликання лише із щорічної відпустки. Відкликання працівника, навіть за його згодою, з інших видів відпусток, у тому числі й відпустки без збереження зарплати, не передбачено. Відповідно до договору постачання від 14.03.2022 року безпосередньо пов`язано з виконанням ОСОБА_1 своїх повноважень передбачених посадовою інструкцією начальника постачання. Тобто, жодних дій чи завдань по забезпеченню пальним підприємства ОСОБА_1 не виконував та жодного відношення щодо їх виконання немає.

Представник позивача в судове засідання не з`явився подав до суду заяву в якій позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена про місце та час розгляду справи.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що наказом № 23-КВ від 08.12.2022 року «Про надання відпустки» ОСОБА_1 , начальнику постачання, учаснику бойових дій, було надано щорічну додаткову оплачувану відпустку за 2022 рік на 14 календарних днів з 08 квітня 2022 року по 21 квітня 2022 року включно (а.с.9).

14.04.2022 року було видано наказ №41-К «Про звільнення ОСОБА_1 » яким відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України 24.02.2022 року №2102-ІХ статті, вирішено звільнити ОСОБА_1 , начальника постачання, який перебуває у відпустці, у перший день після виходу його із відпустки (а.с.10).

Відповідно до повідомлення від 15.04.2022 року з ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 15.04.2022 року призивається до ЗСУ. Крім того, у повідомленні зазначено, що у відповідності до статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 119 Кодексу законів про працю Вам - Чернівецький міськШЕП належить звільнити його від роботи, виплатити зарплату по день вибуття з роботи (включно) та забезпечити гарантоване збереження місця роботи, посади і середнього заробітку. Крім того, у разі призову на збори виплатити належну йому за першу половину місяця зборів суму середнього заробітку в установленому розмірі (а.с.17).

Наказом №42-К «Про відкликання з відпустки та звільнення з роботи ОСОБА_3 » від 15.04.2022 року керівником підприємства прийнято рішення: Відкликати: ОСОБА_1 , начальника постачання, з відпустки, наданої згідно наказу від 08.04.2022 р. №23-КВ, з 15 квітня 2022 року для виконання завдань щодо забезпечення пальним підприємства. Підстава: службова записка першого заступника директора ОСОБА_4 . Звільнити: ОСОБА_1 , начальника постачання, 15 квітня 2022 року згідно наказу від 14.04.2022 р. №41-К (а.с.22).

Відповідно до укладеного договору поставки №168/60/22 від 14.03.2022 року (а.с.18-20) між ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» (ПОСТАЧАЛЬНИК) та Чернівецьким міським комунальним підрядним шляхово-експлуатаційним підприємством (ПОКУПЕЦЬ) уповноваженим представником ПОКУПЦЯ є ОСОБА_5 , а ОСОБА_1 як зазначено у листі-відповіді вих.№83 від 29.04.2022 року ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» на адвокатський запит №417/2 від 22.04.2022 року під час виконання сторонами господарських зобов`язань не фігурує (а.с.11).

Відповідно до п.1.5 «Посадової інструкції начальника постачання» затвердженої начальником Чернівецького міськШЕП у період тимчасової відсутності начальника постачання його обов`язки покладаються на особу, призначену начальником підприємства(а.с.23-25).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Правовідносини, що виникли між сторонами, є трудовими і врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (скорочено - КЗпП України).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом № 2102-IX від 24.02.2022 (Із змінами, внесеними згідно з Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022) на території України введено воєнний стан.

15.03. 2022 року прийнято Закон України № 2136 - ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідно до якого на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 119 Кодексу законів про працю України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України від 15 березня 2022 р. №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

У коментарі Мінекономіки до ст. 5 Закону України від 15 березня 2022 р. №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» зазначено, що нормою закону обмежується дія частини четвертої статті 40 КЗпП, відповідно до якої не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Відповідно на те, що звільнення відбувається за наявності законних підстав для звільнення працівника з ініціативи роботодавця (статті 40, 41 КЗпП), а не з підстав самої тимчасової непрацездатності або перебування працівника у відпустці.

Згідно ч.3 ст. 12 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР установлено, що відкликання з щорічної відпустки допускається за згодою працівника лише для відвернення стихійного лиха, виробничої аварії або негайного усунення їх наслідків, для відвернення нещасних випадків, простою, загибелі або псування майна підприємства з додержанням вимог частини першої цієї статті та в інших випадках, передбачених законодавством. У разі відкликання працівника з відпустки його працю оплачують з урахуванням тієї суми, що була нарахована на оплату невикористаної частини відпустки.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44. 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

15.03.2022 року Верховною Радою України прийнято Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану № 2136-ІХ (далі - Закон № 2136-ІХ). Згідно з пунктом 2 розділу Прикінцеві положення Закону № 2136-ІХ главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2136-ІХ на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. З огляду на вищевикладене, положення Закону № 2136-ІХ, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до статті 119 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватися у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України „Про військовий обов`язок і військову службу, „Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Крім того відповідно до норм статті 5 Закону України від 15.03.2022 року № 2336-IX «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» згідно офіційного коментаря від 23.03.2022 року Міністерством економіки України зазначено особливості розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, а саме у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

Нормою закону обмежується дія частини четвертої статті 40 КЗпП, відповідно до якої не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Таке звільнення відбувається за наявності законних підстав для звільнення працівника з ініціативи роботодавця (статті 40, 41 КЗпП), а не з підстав самої тимчасової непрацездатності або перебування працівника у відпустці.

Статтею 43 КЗпП встановлено випадки, коли роботодавцю для розірвання трудового договору необхідно отримати попередню згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Водночас розірвання трудового договору з працівниками, обраними до профспілкових органів з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 як і раніше потребують отримання попередньої згоди первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Згідно з частиною третьою статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок).»

Тому застосування ст. 5 Закону є наявність підстав для звільнення працівника з ініціативи роботодавця (статті 40, 41 КЗпП), а не з підстав самої тимчасової непрацездатності або перебування працівника у відпустці. В наказі №41 К вказана саме ч. 1 ст. 5 Закону України від 15.03.2022 року № 2136-IX.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.92 п.18 «При розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові».

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, визнавши незаконним та скасувавши наказ №41-К від 14.04.2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновивши ОСОБА_1 на посаді начальника постачання Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємстав.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, та з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1984,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 232, 235, 236 КЗпП, ст.ст. 10, 12, 13, 19, 76, 80, 81, 83, 89, 141, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ № 41-К від 14.04.2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 »

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника постачання Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства (вул. Кошового, 41-А, м. Чернівці, 58029, ).

Стягнути з Чернівецького міського комунального підрядного шляхово-експлуатаційного підприємства (місцезнаходження: 58029, Чернівецька область, Чернівецький район, м. Чернівці, вул. Кошового, 41-А, ) на користь держави судовий збір у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.Г.Літвінова