Номер провадження: 22-ц/813/4511/22
Справа № 515/1566/20
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря - Сидоренко А.О.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 серпня 2021 року та на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 03 серпня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

20 листопада 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб зареєстрований 19.11.2016 р. Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2282, між ним та ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував на те, що більше одного року вони не підтримують шлюбні відносини. Між ними втрачено взаєморозуміння та почуття кохання, мають відмінні погляди на життя, сімейні відносини та сутність обов`язків з ведення спільного господарства. Від шлюбу дітей не мають. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, що суперечитиме інтересам подружжя. Сенсу продовжувати підтримувати сімейні відносини немає, як і підстав для примирення, тому вважає шлюб необхідно розірвати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб, зареєстрований 19.11.2016р. Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2282, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 03 серпня 2021 року у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення грошових коштів відмовлено. Копію зустрічної позовної заяви долучено до справи. Зустрічну позовну заяву з доданими до неї документами повернено позивачу разом із копією ухвали.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити оскаржуване судове рішення в частині строку сумісного проживання, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 03 серпня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи щодо строку спільного проживання.

Щодо оскаржуваної ухвали, то скаржник зазначає, що суд першої інстанції неправомірно відмовив у прийнятті зустрічної позовної заяви та повернув її.

Сповіщення сторін.

У судове засідання, призначене на 07 вересня 2022 року, сторони у справі не з`явились, були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя-учасник колегії Драгомерецький М.М. перебував у відпустці з 12 вересня по 25 вересня 2022 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Повне судове рішення виготовлено 26 вересня 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині строку сумісного проживання, а тому підлягає перегляду лише в цій частині.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що із свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 (а.с.6), вбачається, що 19 листопада 2016 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 2282.

Відповідно до ст.112 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу може бути постановлено, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні у суді першої інстанції встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, втратили почуття поваги та кохання один до одного, примирення позивач не бажає, про що свідчить подана заява.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що шлюб між сторонами розпався, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що шлюб має бути розірваний.

Аналізуючи мотивувальну частини оскаржуваного рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не встановлювався строк сумісного проживання подружжя. Зазначення в описовій частині оскаржуваного рішення «…більше одного року вони не підтримують шлюбні відносини…» є лише відображення позиції позивача, яка відображена у позовній заяві ОСОБА_2 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження та є неспроможними.

Щодо оскарження ухвали Татарбунарського районного суду Одеської області від 03 серпня 2021 року.

Відповідно до вимог ст.193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що із аналізу первісного позову про розірвання шлюбу та зустрічного позову про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошових коштів, вбачається, що такі позовні вимоги можуть бути розглянуті окремо незалежно одна від іншої, задоволення зустрічного позову жодним чином не впливає на задоволення первісного позову.

Крім цього, спільний розгляд таких позовних вимог є недоцільним, таке прийняття утруднить розгляд справи про розірвання шлюбу та призведе до її затягування.

Такими чином, спільний розгляд даних позовів дійсно є недоцільним, а тому у прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом обґрунтовано було відмовлено та зустрічну позовну заяву повернено позивачу.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни судових рішень немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 серпня 2021 року залишити без змін.

Ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 03 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судове рішення виготовлено 26 вересня 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк