справа № 208/9484/21
№ провадження 2/208/730/22
10 серпня 2022 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:
головуючого, судді - Івченко Т.П.
за участі: секретаря судового засідання Оніщук Д.Р.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню»,-
1.Позиція сторони позивача.
16 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, та просить:
-визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 19 травня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В, зареєстрований в реєстрі за № 1071, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» заборгованості у розмірі 267 957 гривень 45 копійок;
-покласти на відповідача судові витрати у справі.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив наступне.
У лютому 2021 року ОСОБА_1 поштою було отримано копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 64085422 від 11 січня 2021 р., винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса за № 1071, виданого 19 травня 2020 р.
Із тексту цієї постанови вбачається, що 19 травня 2020 р. року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1071, яким звернуто стягнення боргу з Боржника, яким є ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус» у розмірі 267 957,45 грн.
Адвокатським запитом № 01 від 15 січня 2021 р. було запитано від приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., копії матеріалів нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису № 1071 від 19 травня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус» заборгованості на загальну суму 267 957,45 грн., тобто усі документи, що були подані відповідачем та послугували підставою для вчинення виконавчого напису № 1071 від 19 травня 2020 року.
Листом-відповіддю від 28 січня 2021 р. приватний нотаріус Личук Т.В., посилаючись на ст.. 8 Закону України «Про нотаріат», відмовив у наданні вказаних документів, зазначивши, що вони будуть надані виключно на підставі ухвали суду, а тому Позивачем разом до цього позову подається відповідне клопотання про витребування зазначених доказів.
Позивач вважає, що нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, внаслідок чого порушив права Позивача, а у самого Відповідача були відсутні підстави для звернення стягнення на заборгованість, оскільки з дня вининення права вимоги минуло більше 3-х років, а Позивач ОСОБА_1 не отримував повідомлення-вимогу про усунення порушень, а тому виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав.
1. З дня виникнення права вимоги у Відповідача минуло більше трьох років, а тому з Позивача стягнуто заборгованість поза межами строків позовної давності.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Порядок та умови вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачені, зокрема, главою 14 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. № 3426-ХІІ, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».
Позивач звертає увагу Суду на те, що у відповідності до 3.1. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи:
- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;
- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Відповідно до умов Кредитного договору №32/111/07-А від 10 серпня 2007 р., строк користування кредитом встановлений до 09 вересня 2011 року.
Таким чином, право вимоги у Банку та його правонаступників Відповідача ТОВ «ФК «Інвест Хаус», виникло з 09 вересня 2011 р. й протягом трьох років від цієї дати Відповідач мав звернутися до суду або до нотаріуса за захистом свого порушеного права, тобто до 09 вересня 2014 року.
В той же час, ТОВ «ФК «Інвест Хаус» звернувся до приватного нотаріуса Личук Т.В. лише 19 травня 2020 року, коли з дня виникнення права вимоги минуло більше ШЕСТИ років.
Вказане порушення є суттєвим і тягне за собою визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
2. Заборгованість Позивача не можна вважати безспірною, оскільки вона розрахована неправомірно.
Відповідно до тексту виконавчого напису вбачається, що Позивачу була нарахована заборгованість за відсотками а користування кредитом у сумі 215 516,39 грн. та за строк з 08 травня 2017 р. по 08 травня 2020 р. включно.
Проте, як вже було вказано вище, строк кредитування сплив 09 вересня 2011 р.
Позивач звертає увагу Суду на постанову Великої Палати Верховного Суду України від 28.03.2018 р. у справі № 14-10цс18, у якій викладені правові висновки, відповідно до яких, зокрема зазначено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняються. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до вищезазначеної правової позиції ВП/ВСУ, строк кредитування сплив 09 вересня 2011 р. та кредитодавець втратив право нараховувати проценти та пеню на заборгованість після спливу строку кредитування, тобто поза рамками строку дії кредитного договору.
Враховуючи наведене, Суд має прийти до висновку про те, що сума заборгованості розрахована Банком неправомірно, Банк та Відповідач, як його правонаступник, втратив право на нарахування відсотків, комісій та пені, а тому заборгованість, зазначену в документах, що подавались Банком для здійснення оскаржуваного виконавчого напису, не можна вважати безспірною.
3. Заборгованість Позивача не можна вважати безспірною, оскільки Банком не були надані відповідні підтверджуючі документи.
Відповідно до п.1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку перелік документів, на підстав яких стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. п. 3.1-3.2. 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172.
Пунктами 1.2 Переліку передбачено, що такими документами є: п.1) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання; п. 2) кредитні договори, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов`язанням. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка із рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення із відміткою стягувача про погашення заборгованості.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» визначив, що належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, є первинні бухгалтерські документи (документи первинного бухгалтерського обліку), такими документами є документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
В той же час, Відповідачем такі документи не надано, а тому не дотримано вимог закону щодо подання повного пакету документів, необхідних для вчинення виконавчого напису, а нотаріусом на даний недолік не звернуто увагу і в порушення вимог закону вчинено виконавчий напис при відсутності вказаного необхідного документу (виписки з рахунку) чи іншого документу, який би був рівнозначний вказаному і доказував би безспірність заборгованості, її розмір та безспірність її стягнення.
Крім того, у виконавчому написі відсутня достатня і безспірна інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість.
Розглядачюи даний спір, Суд також має врахувати, що Позивач не отримував повідомлення-письмову вимогу про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису), що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та Відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.
Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.
У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення, надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).
Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:
- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;
- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).
Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Отже, відсутність факту направлення позикодавцем листа-повідомлення з вимогою сплатити борг і отримання позичальником такого листа, має вирішальне правове значення та є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.
У відповідності до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Одночасно з позовною заявою подано клопотання про витребування доказів в порядку статті 81 ЦПК України (а.с. 23-24), в якому позивач просить:
-витребувати від приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича ( АДРЕСА_1 ) у належним чином завірених копіях матеріали нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису № 1071 від 19 травня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус» заборгованості на загальну суму 267 957 гривень 45 копійок, тобто усі документи, що були подані відповідачем та послугували підставою для вчинення виконавчого напису № 1071 від 19 травня 2020 року.
13 грудня 2021 року адвокатом Вороном А.І. подано заяву про розгляд справи без його участі та без застосування засобів технічної фіксації (а.с. 33).
16 лютого 2022 року адвокатом Вороном А.І. подано заяву про приєднання письмових доказів до матеріалів справи та розгляд справи без участі позивача та його представника (а.с. 42-43, а.с. 44-52).
10 серпня 2022 року через канцелярію суду адвокатом Вороном А.І. подано заяву про розгляд справи без його та позивача участі, без застосування засобів технічної фіксації. Згідно до змісту заяви зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує ( а.с. 71).
2. Позиція відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» про дату, час та місце судових засідань повідомлений згідно до вимог ст. 130 ЦПК України (а.с. 69 а.с. 70) , в судові засідання явку свого представника не забезпечив, заяв та клопотань не подавав, причину неявки суду не повідомляв. Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не подав в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подав зустрічний позов.
3.Позиція третіх осіб.
3.1. Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи згідно до вимог ст.130 ЦПК України (а.с. 34), в судові засідання не прибував, заяв, клопотань не подавав, про причини неявки суду не повідомляв.
3.2. Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи згідно до вимог ст.130 ЦПК України (а.с. 31, а.с. 38, а.с. 56, а.с. 59), в судові засідання не прибував.
06 грудня 2021 року приватним виконавцем Лисенко Ю.О. на адресу суду скеровано клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами (а.с. 32).
08 лютого 2022 року через канцелярію суду від приватного виконавця надійшло клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами (а.с. 40).
10 травня 2022 року на електронну адресу суду від приватного виконавця Лисенко Ю.О. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами (а.с. 61).
27 червня 2022 року на електронну адресу суду від приватного виконавця Лисенко Ю.О. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 68).
4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.
16 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, та просить:
-визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 19 травня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В, зареєстрований в реєстрі за № 1071, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» заборгованості у розмірі 267 957 гривень 45 копійок;
-покласти на відповідача судові витрати у справі.
Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 17-18).
Одночасно з позовною заявою подано клопотання про витребування доказів в порядку статті 81 ЦПК України (а.с. 23-24), в якому позивач просить:
-витребувати від приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича ( АДРЕСА_1 ) у належним чином завірених копіях матеріали нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису № 1071 від 19 травня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус» заборгованості на загальну суму 267 957 гривень 45 копійок, тобто усі документи, що були подані відповідачем та послугували підставою для вчинення виконавчого напису № 1071 від 19 травня 2020 року.
Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року клопотання позивача «про витребування доказів» задоволено повністю (а.с. 27-28).
06 грудня 2021 року приватним виконавцем Лисенко Ю.О. на адресу суду скеровано клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами (а.с. 32).
13 грудня 2021 року адвокатом Вороном А.І. подано заяву про розгляд справи без його участі та без застосування засобів технічної фіксації (а.с. 33).
08 лютого 2022 року через канцелярію суду від приватного виконавця надійшло клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами (а.с. 40).
16 лютого 2022 року адвокатом Вороном А.І. подано заяву про приєднання письмових доказів до матеріалів справи та розгляд справи без участі позивача та його представника (а.с. 42-43, а.с. 44-52).
10 травня 2022 року на електронну адресу суду від приватного виконавця Лисенко Ю.О. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами (а.с. 61).
27 червня 2022 року на електронну адресу суду від приватного виконавця Лисенко Ю.О. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 68).
10 серпня 2022 року через канцелярію суду адвокатом Вороном А.І. подано заяву про розгляд справи без його та позивача участі, без застосування засобів технічної фіксації. Згідно до змісту заяви зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує ( а.с. 71).
10 серпня 2022 року в судове засідання сторони по справі не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
Ухвалою суду від 10 серпня 2022 року постановлено провести заочний розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню», на підставі наявних у справі доказів.
5. Фактичні обставини встановлені судом.
Як встановлено судом, 10 серпня 2007 року між Приватним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , укладений кредитний договір № 32/111/07-А (а.с. 45).
Згідно до п. 1.1. зазначеного вище кредитного договору банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію у іноземній валюті в межах загальної суми 33 920,79 доларів США терміном по 09 серпня 2011 року включно.
Згідно до оскаржуваного виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться в частині заявлених грошових вимог за період з 08 травня 2017 року по 08 травня 2020 року.
Сума заборгованості складається з наступного:
215 516,39 грн. сума заборгованості за відсотками за користування кредитом;
52 141,06 грн. сума заборгованості зі сплати 3 % річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України;
300,00 грн. сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.
Загальна сума заборгованості становить 267 957,45 грн.
Згідно копії документу іменованого як «розрахунок» відсотків за кредитом та 3 % річних за кредитним договором № 32/111/07-А від 10 серпня 2007 року за період з 08 травня 2017 року по 08 травня 2020 року відносно позичальника ОСОБА_1 зазначено наступне:
Заборгованість за відсотками складає 215 516,39 грн.;
Заборгованість за 3 % річних складає 52 141,06 грн.;
Загальний залишок заборгованості складає 267 657,45 грн. (а.с. 51).
Зазначений вище документ іменований «розрахунком» підписаний представником за довіреністю ТОВ «ФК «Інвест Хаус» - Малим Д.О. (а.с. 51).
11 січня 2021 року ТОВ «ФК «Інвест Хаус» в особі представника Кізюк Р.О. звернулося до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. із заявою про примусове виконання виконавчого напису № 1071 вчиненого приватним нотаріусом Личуком Т.В. (а.с. 44).
11 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 64085422) з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса за реєстровим № 1071 (а.с. 13).
12 січня 2021 року між адвокатом Вороном А.І. та Колесником М.Ю. укладений договір про надання правової допомоги адвокатом (а.с. 9-10).
Адвокат Ворон А.І. здійснює представництво позивача ОСОБА_1 на підставі ордеру серії АЕ № 1020514 від 09 листопада 2021 року (а.с. 12), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3299 від 24 березня 2017 (а.с. 11).
6. Правові норми законодавства застосовані судом.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
У відповідності до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно зі ст.ст. 8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.
Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
Згідно ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
7. Висновки та мотиви прийнятого рішення.
Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» та глави 6 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів.
Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Аналогічні положення містяться також в главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.
Згідно з п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі Перелік).
Зазначеним судовим рішенням визнана незаконною та нечинною постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Редакція Переліку до внесення змін, визнаних нечинними, не містила розділу про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а тому приватний нотаріус не мав правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису.
Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 19 травня 2020 року, тобто на момент коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачала вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.
Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172.
Будь-яких відомостей відносно нотаріального посвідчення кредитного договору № 32/111/07-А від 10 серпня 2007 року стороною відповідача не надано.
Також не надано даних відомостей і третьою особою по справі приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. на підтвердження правомірності вчинення ним виконавчого напису 19 травня 2020 року.
Крі того, приватним нотаріусом не виконано вимоги ухвали суду від 17 листопада 2021 року «про витребування доказів».
Суду не надані докази відступлення права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від первісного кредитора ПАТ «Кредитпромбанк», оскільки відповідний договір суду не наданий.
Таким чином суд встановив, що вимоги ТОВ «ФК «Інвест Хаус» до боржника ОСОБА_1 , за якими був вчинений спірний виконавчий напис, не були безспірними на момент його вчинення.
Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц.
Крім того, слід зазначити, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, неодноразово досліджене судом вищої інстанції (постанова від 05.07.2017 року по справі № 754/9711/14-ц; від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15; від 18.07.2018 року по справі № 486/388/16-ц; від 06.06.2019 року № 750/1627/18, від 14.08.2019 по справі № 569/8884/17).
Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.
При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.
Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.
Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення.
Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).
Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.
Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
З огляду на вищевказане, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки приватний нотаріус Личук Т.В. вчинив спірний виконавчий напис на підставі нечинного нормативно-правового акта, а також при його вчиненні не переконався у безспірності вимог стягувача, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат».
8. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.
Згідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовною заявою сплачений судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією (а.с. 1), який враховуючи задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.1, 2, 12, ч.2 ст.13, 81, 141, 174, 263-265, 280 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню» - задовольнити повністю.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Третя особа Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської обласні Лисенко Юрій Олександрович, адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Повний текст судового рішення складений 15 серпня 2022 року.
Суддя Івченко Т. П.