ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6270/22 Справа № 185/9927/21 Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М.М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого- судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля») про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи його тим, що працював на посаді підземного гірника на підприємстві відповідача. 21 квітня 1996 року здійснював доставку електродвигуна та використовуючи для цього ручну лебідку ТОС-1, при закріпленні останньої відколовся шматок іржавого металу та потрапив в ліве око позивача, у зв`язку з чим отримав ушкодження здоров`я у вигляді склерозуючого кератиту лівого ока.

Вказує, що за результатами проведеного компетентною комісією розслідування, було прийнято рішення визнати даний нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом, що підтверджується актом Н-1 "Про нещасний випадок" від 22 квітня 1996 року. Вказаним розслідуванням встановлено, що причиною виникнення нещасного випадку є недосконалість технологічного процесу. Отже причиною нещасного випадку є неналежне виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтриманням підприємством безпечних умов праці.

Крім того, вказував, що впродовж 28 років працював підземним гірником в умовах впливу шкідливих факторів підприємства на нього, у зв`язку з чим має ряд хронічних захворювань, таких як: хронічне обструктивне захворювання легень, остеоартроз у поєднанні з періартрозом, радикулопатія попереково-крижова L1-S1 праворуч, нейросенсорну приглуховатість, що підтверджується актом Н-4 "Розслідування хронічного професійного захворювання" від 31 серпня 2017 року, яким встановлено, що причинами виникнення професійного захворювання у позивача є тривалий вплив на організм шкідливих факторів виробничого середовища, а саме пилу, важної праці, несприятливого мікроклімату.

Зазначав, що 16 жовтня 2007 року згідно з довідками медико-соціальної експертної комісії йому було встановлено 5% втрати професійної працездатності. В подальшому кожного року ним повторно здійснювалися огляди МСЕК, за результатами яких ступінь втрати професійної працездатності збільшувалася. 30 вересня 2020 року, згідно довідки МСЕК, йому було встановлено, що розмір сукупної втрати його професійної працездатності складає 65% з яких 30% по радикулопатії, 10% остеоартрозу, 10% ХОЗЛ, 5% по туговухості, 10 % повторно по трудовому каліцтву, встановлено третю групу інвалідності.

Посилаючись на те, що з вини відповідача, зокрема, у зв`язку із недотриманням останнім норм охорони праці, йому було спричинено хронічні професійні захворювання та трудове каліцтво, що призвело до порушення звичного способу життя, внаслідок чого позивач постійно відчуває больові відчуття, відчуває задишку та напади кашлю, у зв`язку з чим не може нормально відпочивати, має проблеми зі сном, що у свою чергу спричинює головний біль та запаморочення, має постійне відчуття втоми, загальну слабкість, знижену увагу, що призводить до стану роздратованості та напруження, хронічне захворювання легень істотно підвищує імовірність зараження COVID-19, незважаючи на тривалий час, який пройшов з моменту нещасного випадку на виробництві, має підвищену чутливість лівого ока до світла, його турбує постійна сльозотеча, має погіршення зору, що призводить до труднощів у читанні та на письмі, у зв`язку з чим, просив суд стягнути з відповідача на свою користь спричинену ушкодженням здоров`я моральну шкоду в розмірі 227 000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 130 000 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що склад правопорушення у діях відповідача відсутній. Відповідачем вимоги нормативно-правових актів з охорони праці не порушувалися. В матеріалах справи відсутні докази настання будь-яких аварій на підприємстві та/або доказів порушення норм законодавства з охорони праці, відсутні будь-які акти перевірок відповідних контролюючих органів про порушення з боку відповідача. Позивачем не надано доказів про притягнення посадових осіб відповідача до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Отже, враховуючи факт відсутності встановлених фактів порушення відповідачем законодавства про охорону праці є недоведеним причинний зв`язок між виникненням хронічних захворювань та діями відповідача. Вказує, що сама по собі важкість, небезпечність та шкідливість технологічного процесу виробництва на підприємстві відповідача не є достатньою підставою для його відповідальності. Зазначає, що спричинення позивачу моральної шкоди нічим об`єктивно не підтверджено, матеріали не містять будь-яких доказів направлення лікарів на лікування, рецептів на отримання ліків тощо. Згідно ж наданої довідки МСЕК вбачається, що позивач не потребує реабілітації, стороннього догляду або допомоги, додаткового харчування, побутового обслуговування, протезування, спеціальних засобів пересування, консультацій психолога чи психіатра. Індивідуальна програма реабілітації інваліда в матеріали справи не надана, що свідчить про невиконання позивачем заходів, направлених на відновлення свого здоров`я. Наявність третьої групи інвалідності вводить обмеження лише щодо шкідливих та важких умовах, та не позбавляє право працювати взагалі. Позивач навмисно приховав інформацію про стан свого здоров`я та продовжив працювати у шкідливих умовах. Зі скаргами на умови праці позивач протягом усього часу роботи не звертався, з умовами праці був ознайомлений. Вказує, що позивач має високу пенсію та отримав фінансову допомогу при звільненні.

Позивачем було надано пояснення, в яких просив в задоволенні апеляційної скарги ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» відмовити, посилаючись на правильність висновку суду першої інстанції по суті спору та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом та це підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 працював на шахті ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на різних посадах з повним робочим днем під землею з 23 січня 1989 року по 18 квітня 2017 року (а.с.46-51).

18 квітня 2017 року ОСОБА_1 було звільнено з посади гірника підземного 4 розряду з повним робочим днем у шахті за частиною 2 статті 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я (а.с.51).

21 квітня 1996 року відбувся нещасний випадок за участю ОСОБА_1 , здійснював доставку електродвигуна та використовуючи для цього ручну лебідку ТОС-1, при закріпленні останньої відколовся шматок іржавого металу та потрапив в ліве око позивача, у зв`язку з чим отримав ушкодження здоров`я у вигляді склерозуючого кератиту лівого ока, про що 22 квітня 1996 року складено акт №31 про нещасний випадок, де визначено причиною нещасного випадку - недосконалість технологічного процесу, наслідки нещасного випадку - кератит склер лівого ока (а.с.25-26).

31 серпня 2017 року складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у ОСОБА_1 за формою П-4, затвердженого начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Снісаря В.В., відповідно до якого встановлено, що хронічне професійне захворювання виникло, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технологічних процесів, механізмів, засобів індивідуального захисту. Причинами виникнення якого є запиленість повітря робочої зони, рівень фізичного перенавантаження, еквівалетний рівень шуму, поганий мікроклімат, рівень напруженості праці (а.с.27-28).

Згідно вказаного акту, наслідком відповідних шкідливих умов праці є хронічне обструктивне захворювання легень, остеоартроз у поєднанні з періартрозом, радикулопатія попереково-крижова L1-S1 праворуч, нейросенсорну приглуховатість (а.с.27-28).

Відповідно до виписки з акта огляду Міжрайонної офтальмологічної медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 16 жовтня 2007 року, серії ДНА-02 № 013815, первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках в розмірі 5% у зв`язку з трудовим каліцтвом на підставі акту №31 від 21 квітня 1996 року, групу інвалідності не встановлено (а.с.12).

Згідно виписки з акта огляду Міжрайонної офтальмологічної медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 16 жовтня 2008 року, серії ДНА-02 №027758, повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках в розмірі 5% у зв`язку з трудовим каліцтвом на підставі акту №31 від 21 квітня 1996 року, групу інвалідності не встановлено (а.с.13).

Відповідно до виписки з акта огляду Міжрайонної офтальмологічної медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 22 жовтня 2009 року, серії ДНА-02 № 035371, повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках в розмірі 5% у зв`язку з трудовим каліцтвом на підставі акту №31 від 21 квітня 1996 року, групу інвалідності не встановлено (а.с.14).

Згідно виписки з акта огляду Міжрайонної офтальмологічної медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 28 листопада 2012 року, серії 10 ААА № 084952, повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках в розмірі 5% у зв`язку з трудовим каліцтвом на підставі акту №31 від 21 квітня 1996 року, групу інвалідності не встановлено (а.с.15).

Відповідно до виписки з акта огляду Міжрайонної офтальмологічної медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 09 жовтня 2013 року, серії АБ № 0002521, повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках в розмірі 10% у зв`язку з трудовим каліцтвом на підставі акту №31 від 21 квітня 1996 року, групу інвалідності не встановлено (а.с.16).

Згідно виписки з акта огляду Міжрайонної офтальмологічної медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 08 жовтня 2014 року, серії 12 ААА №002226, повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках в розмірі 10% у зв`язку з трудовим каліцтвом на підставі акту №31 від 21 квітня 1996 року, групу інвалідності не встановлено (а.с.17).

Відповідно до виписки з акта огляду Міжрайонної офтальмологічної медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 07 жовтня 2015 року, серії 12 ААА №002342, повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках в розмірі 10% у зв`язку з трудовим каліцтвом на підставі акту №31 від 21 квітня 1996 року, групу інвалідності не встановлено (а.с.18).

Згідно виписки з акта огляду Міжрайонної офтальмологічної медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 28 вересня 2016 року, серії 12 ААА №002487, повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках в розмірі 10% у зв`язку з трудовим каліцтвом на підставі акту №31 від 21 квітня 1996 року, групу інвалідності не встановлено (а.с.19).

Згідно з випискою з акта огляду Міжрайонної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 05 жовтня 2017 року, серії 12 ААА №049640, первинно-повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках в розмірі 65% (30% первинно радикулопатія, 10% первинно ДФР, 10% первинно ХОЗЛ, 5% первинно туговухість, 10% повторно, у зв`язку з професійним захворюванням на підставі акту Н-1 №31 від 22 квітня 1996 року), група інвалідності третя (а.с.20).

Відповідно до виписки з акта огляду Міжрайонної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 26 вересня 2018 року, серії 12 ААА №053430, повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках в розмірі 65% (30% радикулопатія, 10% ДФР, 10% ХОЗЛ, 5% туговухість, 10% у зв`язку з професійним захворюванням на підставі акту Н-1 №31 від 22 квітня 1996 року), група інвалідності третя (а.с.21).

Відповідно до виписки з акта огляду Міжрайонної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 26 вересня 2018 року, серії 12 ААА №062024, повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках в розмірі 65% (30% радикулопатія, 10% ДФР, 10% ХОЗЛ, 5% туговухість, 10% у зв`язку з професійним захворюванням на підставі акту Н-1 №31 від 22 квітня 1996 року), група інвалідності третя (а.с.22).

Згідно довідки Міжрайонної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 30 вересня 2020 року, серії 12 ААБ № 230997, ОСОБА_1 безстроково встановлено третю групу інвалідності. Протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно. Рекомендовано нагляді і лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР, стаціонарне лікування (а.с.23-24).

Згідно медичних документів позивача вбачається, що ОСОБА_1 має скарги на задишку при незначному фізичному навантаженні, епізоди утрудненого дихання до 2 разів на добу, кашель, біль у грудях та міжлопатковій ділянці, загальну слабкість, підвищену втому, запаморочення, головний біль, стійкий біль, болі в шийному та попереково-крижовому відділах хребта, шум у голові та вухах, зниження слуху на обидва вуха (а.с.29-45).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство). Враховуючи, що надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань, оскільки позивач не має можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення моральної шкоди в розмірі 130 000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

З аналізу змісту ст.1167 ЦК України вбачається, що підставами відповідальності за завдану моральну шкоду є наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина останнього.

Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У відповідності до статті 4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до суду із дійсним позовом, просив стягнути на власну користь моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, зокрема, як внаслідок трудового каліцтва, спричиненого 21 квітня 1996 року, внаслідок травми на виробництві, так і внаслідок отримання професійного захворювання через тривалу роботу на підприємстві зі шкідливими умовами.

Так, здійснюючи свою трудову діяльність 21 квітня 1996 року під час доставки електродвигуна та використовуючи для цього ручну лебідку ТОС-1, при закріпленні останньої відколовся шматок іржавого металу та потрапив в ліве око позивача, у зв`язку з чим отримав ушкодження здоров`я у вигляді склерозуючого кератиту лівого ока. Внаслідок вказаного нещасного випадку на виробництві, позивач перебував на лікуванні, втратив професійну працездатність, переніс болісні відчуття, зважаючи на травмування саме ока, що є важливим органом людини, та травмування якого призводить, перш за все, до зниження зору чи його втрати взагалі, що у свою чергу впливає на можливість позивача сприймати світ та призводить до потреби у сторонній допомозі, позбавляє себе права сприймати інформацію шляхом читання, чи її розповсюдження шляхом письма, що у свою чергу спричиняє дискомфорт у повсякденному житті, що впливає на емоційний стан позивача.

Так, з матеріалів цивільної справи вбачається, що 16 жовтня 2007 року актом огляду Міжрайонної офтальмологічної медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, серії ДНА-02 № 013815, первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках в розмірі 5% у зв`язку з трудовим каліцтвом на підставі акту №31 від 21 квітня 1996 року, групу інвалідності не встановлено (а.с.12).

В подальшому неодноразово здійснювався переогляд Міжрайонною офтальмологічною медико-соціальною експертною комісією та 09 жовтня 2013 року ступінь втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва було збільшено до 10%.

Так, матеріали справи містять всі належні докази, що вказана травма була отримана позивачем внаслідок недосконалості технологічного процесу, що встановлено актом Н-1 "Про нещасний випадок" від 22 квітня 1996 року. Отже причиною нещасного випадку є неналежне виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтриманням підприємством безпечних умов праці, зважаючи на те, що механізм лебідки був іржавий та вчасно не був замінений роботодавцем, що призвело до травмування його працівників.

Крім того, зважаючи на те, що останній більше 28 років пропрацював на підприємстві відповідача, отримавши професійну втрату працездатності, вважав, що саме діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду.

Так, згідно частини 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №337 "Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві (далі - постанова) хронічне професійне захворювання (отруєння) - захворювання, що виникло внаслідок провадження професійної діяльності працівника виключно або переважно впливу шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, пов`язаних з роботою;

медичний висновок - висновок у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я (у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та висновок у формі рішення лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я (у разі хронічного професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого про встановлення зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього важкості та напруженості трудового процесу, небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу.

Пунктом 89 постановлено, що усі випадки хронічних професійних захворювань незалежно від строку їх настання підлягають розслідуванню.

Хронічне професійне захворювання (отруєння) не завжди супроводжується втратою працездатності. Випадки професійних інфекційних захворювань та хронічних професійних інтоксикацій розслідуються як хронічні професійні захворювання (отруєння) (пункт 90).

Таким чином, з аналізу наведеного законодавства колегія суддів наголошує, що при вирішенні дійсного спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди внаслідок професійного захворювання підлягають доказуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При цьому, чинне законодавство встановлює, що наявність зв`язку між погіршенням стану здоров`я працівника з впливом на нього важкості та напруженості трудового процесу, небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу підтверджується висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я (у разі хронічного професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 надано належні та допустимі докази втрати ним професійної працездатності, що складає 65% та третю групу інвалідності, а саме виписка з акту огляду Міжрайонної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 05 жовтня 2017 року, серії 12 ААА № 049640, первинно-повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках в розмірі 65% (30% первинно радикулопатія, 10% первинно ДФР, 10% первинно ХОЗЛ, 5% первинно туговухість, 10% повторно, у зв`язку з професійним захворюванням на підставі акту Н-1 №31 від 22 квітня 1996 року), група інвалідності третя та довідки Міжрайонної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 30 вересня 2020 року, серії 12 ААБ №230997, якою ОСОБА_1 безстроково встановлено третю групу інвалідності. Встановлено протипоказання щодо роботи в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно. Рекомендовано нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР, стаціонарне лікування.

Вказані лікарські документи, колегія суддів вважає належними та допустимими доказами втрати позивачем професійної працездатності, оскільки останні в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів зауважує, що відповідні висновки, незважаючи на наявність у сторін такого права, до суду, зокрема, роботодавцем не оскаржувалися.

Крім того, колегія суддів зауважує, що усі випадки хронічних професійних захворювань незалежно від строку їх настання підлягають розслідуванню, за результатом якого складається відповідний акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4, в якому, зокрема, зазначаються обставини та причини виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння).

В матеріалах справи наявний акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) у ОСОБА_1 за формою П-4 від 31 серпня 2017 року, затвердженого начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Снісаря В.В., відповідно до якого встановлено, що хронічне професійне захворювання виникло, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технологічних процесів, механізмів, засобів індивідуального захисту. Причинами виникнення якого є запиленість повітря робочої зони, рівень фізичного перенавантаження, еквівалентний рівень шуму, поганий мікроклімат, рівень напруженості праці.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним, що хронічні професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, а також ушкодження здоров`я внаслідок каліцтва, яке також вплинуло на розмір загальної втрати професійної працездатності, виникли з вини ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а також вчасно не було усунуто недоліки технологічного процесу, що стали причиною отриманого 21 квітня 1996 року, позивачем трудового каліцтва, зважаючи на те, що позивач переніс зменшення обсягу трудової діяльності, був вимушений неодноразово звертатися до лікарів та проходити лікування, виписки з медичних карток позивача свідчать про те, що внаслідок професійного захворювання позивач постійно відчуває почуття болю в життєво важливих для функціюванню людини органах - голові та хребті, має швидку втомленість, що негативно впливає на його життєдіяльність, тривалий час перебуває під наглядом лікарів, потребує медикаментозного та стаціонарного лікування, що у свою чергу впливає на звичний спосіб життя позивача, втрата працездатності є невідновною, що у свою чергу спричинює йому душевні страждання з огляду на те, що останній усвідомлює факт значного порушення здоров`я, що вже не відновиться, у зв`язку з чим колегія суддів доходить висновку про правильність, розумність та справедливість висновків суду першої інстанції щодо визначення розміру спричиненої позивачу моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я на рівні 130 000 грн.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2022 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.