Провадження № 2-о/201/16/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Помельнікової Я.М.

за участю представника заявниці адвоката Мухи С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересовані особи Територіальна громада міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Нестеренко Ірина Вікторівна) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

11.10.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 (заінтересовані особи Територіальна громада міста Дніпро в особі ДМР, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Нестеренко І.В.) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (заява підписана адвокатом Мухою С.С.).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою у справі визначена суддя Ткаченко Н.В.

18.10.2021р. ухвалою судді Ткаченко Н.В. було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в судове засідання за правилами окремого провадження (а.с. № 33).

21.10.2021р. до суду надійшла уточнена заява окремого провадження (а.с. № 41-47).

За клопотаннями представника заявниці ОСОБА_1 адвоката Мухи С.С. (діє на підставі ордеру від 09.10.2021р. а.с. № 29) були витребувані докази, в тому числі матеріали спадкових справ після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (батько заявниці) та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (мати заявниці).

Матеріали спадкових справ надійшли 08.11.2021р. та 13.05.2022р. (а.с.№ 52-75,119-134).

В обґрунтування заявлених вимог, представник заявниці - адвокат Муха С.С. (діє на підставі ордеру від 09.10.2021р. а.с. № 29) посилався на те, що заявниця ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько заявниці - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. У вересні 2020р. заявниця звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса ДМНО Нестеренко І.В., оскільки на момент відкриття спадщини вона постійно проживала разом із батьком - ОСОБА_2 , а тому відповідно до ст.1264 ЦК України є такою, що фактично прийняла спадщину.

Проте, постановою приватного нотаріуса ДМНО Нестеренко І.В. від 23.09.2020р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки були відсутні докази щодо спільного проживання спадкодавця та спадкоємця. Спір у справі відсутній, оскільки інших спадкоємців, крім заявниці, які б прийняли спадщину, відсутні. На підставі викладеного, представник заявниці просив суд встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем (батьком), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час відкриття спадщини.

В судових засідання по справі 29.07.2022р. та 28.09.2022р. представник заявниці адвокат Муха С.С. вимоги заяви ОСОБА_1 підтримав, просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради в судове засідання 29.07.2022р. не з`явився, про дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.№ 159,162).

Представник Територіальної громади міста Дніпро в особі ДМР Дика Н.В. (самопредставницство а.с. № 78-86) раніше, а саме в заяві до суду від 12.12.2021р. просила справу розглядати за відсутності їх представника, ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства (а.с. № 77).

Заінтересована особа - приватний нотаріус ДМНО Нестеренко І.В. в судове засідання 29.07.2022р. також не з`явилася, про дату судового засідання була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.№ 159, 163).

Приватний нотаріус ДМНО Нестеренко І.В. раніше, а саме своїми листами від 17.02.2022р., від 11.05.2022р. та від 20.05.2022р. (а.с. № 105, 118, 152) також просила розгляд справи проводити за її відсутності. Правом надання відзиву не скористалася.

За вищезазначеного суд ухвалою від 29.07.2022р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) ухвалив розглядати справу за відсутності заінтересованих осіб - Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та приватного нотаріуса ДМНО Нестеренко І.В. (а.с. № 172, дія № 17).

В судовому засіданні 28.09.2022р. було завершено розгляд справи.

Відповідно до положень ч.1 ст.247 ЦПК України під час судового розгляду справи 29.07.2022р. та 28.09.2022р. судом здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухав пояснення представника заявниці, допитавши 29.07.2022р. свідка ОСОБА_5 , оцінивши зібрані докази у справі відповідно до положень ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що заява підлягає задоволенню наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є рідною донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданого Відділом РАЦС виконкому Жовтневої райради народних депутатів м. Дніпропетровська від 13.07.1992 р.

Прізвище заявниці з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » було змінено, після вступу її у шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 , виданим Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 18.11.2017р.

На підставі договору купівлі-продажу домоволодіння посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Колодій Л.М., 06.11.2003р. за реєстровим № 5421, зареєстрованого в КП «Дніпропетровське МБТІ» ДМР 23.01.2007р. за реєстровим номером: 102495, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 набули у власність домоволодіння АДРЕСА_1 (раніше назва міста - Дніпропетровськ).

Після придбання вказаного домоволодіння заявниця разом зі своїми батьками - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 13.12.2010р., виданим Дніпропетровським міським управлінням юстиції від 13.12.2010р., актовий запис № 8742.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, а саме: 1/2 частка домоволодіння АДРЕСА_1 (раніше назва міста - Дніпропетровськ), що належить спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом 06.11.2003р. за реєстровим № 5421, зареєстрованого в КП «Дніпропетровське МБТІ» ДМР 23.01.2007р. за реєстраційним номером 102495, що підтверджується копією договору та копією витягу про реєстрацію права власності № 13308619 від 23.01.2007р. Інша 1/2 частка домоволодіння АДРЕСА_1 (раніше назва міста - Дніпропетровськ), належить ОСОБА_10 .

З метою належного оформлення спадкового майна, яку заявниця прийняла у відповідності до ч.3 ст.1218 ЦК України, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса ДМНО Нестеренко І.В., що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61753582 від 21.09.2020р.

Постановою приватного нотаріуса ДМНО Нестеренко І.В. від 23.09.2020р., ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки згідно довідки №14/5-9302 виданої Відділом обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 17.08.2020р., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованим не значиться.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 07/2020, що була заведена після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заявою про прийняття спадщини 21.09.2020р. звернулася лише його донька ОСОБА_1 (а.с. №53). У відповідності до наявної у спадковій справі Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, відомості про спадкову справу та видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_2 відсутні. Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), відомості про наявність заповіту/спадкових договорів після померлого також відсутні (а.с.№ 57-58).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 08/2020, яка була заведена після смерті матері заявниці - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з заявою про прийняття спадщини звернулася 21.09.2020р. також лише її донька ОСОБА_1 (а.с. № 119зв.).

Як зазначав по тексту заяви до суду та під час судового засідання представник заявниці адвокат Муха С.С. з огляду на те, що ОСОБА_2 , перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , іншої житлової нерухомості, окрім домоволодіння АДРЕСА_1 (раніше назва міста Дніпропетровськ), не мав, на реєстраційному обліку за іншими адресами у Дніпропетровській області не значиться, а отже спадкодавець постійно проживав разом із спадкоємицею за адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дані обставини підтвердив в судовому засіданні 29.07.2022р. допитаний свідок ОСОБА_5 який зазначив, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2009р. Йому відомо, що батько заявниці - ОСОБА_2 помер в грудні 2010р., у віці приблизно 49-50 р.р. Підтвердив, що з моменту їх знайомства з 2009р., тоді ще ОСОБА_9 , яка після одруження взяла прізвище чоловіка ОСОБА_7 , постійно проживала разом зі своїми батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Також свідок ОСОБА_5 засвідчив, що на момент смерті ОСОБА_2 з ним за адресою: АДРЕСА_1 , постійно проживала донька ОСОБА_11 та дружина ОСОБА_3 , які після його смерті залишилися проживати за вказаною адресою. У 2015 році ОСОБА_3 також померла.

Обставини проживання ОСОБА_2 та заявниці ОСОБА_11 , на день смерті спадкодавця за адресою: АДРЕСА_1 , також засвідчуються довідкою №1 від 14.05.2018р. голови квартального комітету № 9 (а.с. № 21).

З огляду на вищевикладене, суд вважає доведеними доводи заявниці, що на момент смерті її батька останній перебував у зареєстрованому шлюбі з матір`ю - ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з якою також була зареєстрована ОСОБА_9 , іншої житлової нерухомості, окрім домоволодіння АДРЕСА_1 (раніше назва міста - Дніпропетровськ), спадкодавець не мав, на реєстраційному обліку за іншими адресами у Дніпропетровській області спадкодавець не знаходився, а отже спадкодавець постійно проживав разом із спадкоємцем за адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, матеріалами справи і показаннями свідка підтверджено, що заявниця ОСОБА_1 постійно проживала зі своїм батьком за адресою: АДРЕСА_1 - з 2009р. на день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Факт родинних відносин (доньки та батька) підтверджується належними письмовими доказами (а.с. № 60, 63зв.).

Відповідно до положення ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Стаття 1222 ЦК України зазначає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Враховуючи положення ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1262 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Положення ч.3 ст. 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з п. 23 Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Доказами постійного проживання разом зі спадкодавцем згідно вимог п.п. 3.22 п. 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. № 296/5 є: - відмітка у паспорті спадкоємця про реєстрацію його місця проживання із спадкодавцем; - довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З огляду на положення наведеної норми Закону, Верховний Суд у справі № 04/2163/16-ц від 04.07.2018р. виклав свою позицію, згідно якої: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, вказавши, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Як зазначено у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право в судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Пленуму Верховного Суду України від 21.02.2018р. по цивільній справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018р. по цивільній справі № 633/344/16-ц.

Вирішуючи питання про встановлення даного факту, суд має виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до положення п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Статтею 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, які розглядаються судом, зокрема згідно з ч. 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо.

Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини.

Згідно вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Абзацом 2 вказаного пункту Постанови визначено, що наведений у ст. 273 ЦПК України (на даний час ст. 315 ЦПК України) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 01.10.1968р.; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, що слід встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_1 разом зі своїм батьком (спадкодавцем) ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.1998р.) при постановлені рішення у справах про встановлення юридичних фактів, розподіл судових витрат не застосовується.

На підставі викладеного, керуючись ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 223, ч.1 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 (заінтересовані особи Територіальна громада міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Нестеренко Ірина Вікторівна) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.