Справа № 743/1439/21
Провадження №2-з/743/21/22
УХВАЛА

31 серпня 2022 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Павленко О.В.,

при секретарі судового засідання Воєдило О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та виконавчого комітету Чернігівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Орган опіки та піклування Любецької селищної ради, про скасування рішення виконкому Чернігівської міської ради та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ріпкинського районного суду Чернігівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та виконавчого комітету Чернігівської міської ради, в якому вона просить визнати протиправним і скасувати п. 4.2 рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 634 від 20.10.2021 про визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 та порядку спілкування окремо від матері; визначити способи участі ОСОБА_2 у виховані та спілкуванні з дитиною, сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення днів зустрічей його з дитиною.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.07.2022провадження у вищевказаній справі зупинено до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

29.08.2022 до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення виконання п. 4.2 рішеннявід 20.10.2021 виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 634 «Про особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей» пункту 4 «про участь батька у вихованні дитини» до набрання законної сили рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області у цивільній справі № 743/1439/21.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не згодна із вказаним рішенням виконавчого комітету ЧМС в частині способу участі та спілкування відповідача ОСОБА_2 з малолітнім його сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без її присутності, оскільки це не відповідає інтересам малолітньої дитини, яка є ще зовсім малою та сильно зв`язаною зі своєю матір`ю, тому потребує її постійного захисту. Водночас, зупинення провадження у справі за її позовом за фактом перебування відповідача у складі ЗСУ не завадило останньому у різні способи вимагати від заявниці спілкування з їх сином без її присутності. Відтак, ОСОБА_2 зловживає правом та зневажає судовий захист, за яким звернулася ОСОБА_1 . При цьому, свого обов`язку щодо утримання свого сина він не виконує, не надаючи жодної матеріальної допомоги, а до визнання його батьківства у судовому порядку взагалі не приймав участі у спілкуванні та вихованні сина, внаслідок чого між ними відсутній емоційний зв`язок. 10 та 11.08.2022 ОСОБА_2 почав здійснювати тиск на заявницю щодо виконання рішення вищезазначеного рішення виконавчого комітету, хоча з початку війни він про свою дитину навіть не згадував, тому остання змушена звернутися до суду із відповідною заявою про забезпечення позову, побоюючись, що відповідач може застосувати фізичну силу до неї та відібрати дитину.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, учасники розгляду заяви про забезпечення позову не повідомлялися.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно приписів ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст. 150 ЦПК України, як до його пред`явлення так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову вказав на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, крім іншого, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, за змістом ч. 3 ст. 159 СК України, за заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

Зі змісту позовної заяви, поданої ОСОБА_1 , вбачається, що вона ставить питання про визнання протиправним і скасування п. 4.2 рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 634 від 20.10.2021 про визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 та порядку спілкування окремо від матері; визначити способи участі ОСОБА_2 у виховані та спілкуванні з дитиною, сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення днів зустрічей його з дитиною.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У ч. 1 ст. 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Проте, заявницею не надано належних доказів на підтвердження необхідності та доцільності вжиття обраного нею заходу забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 лише висловлено припущення щодо наявності у відповідача мети утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення, постановленого за результатами розгляду справи за її позовом, а на підтвердження її доводів до заяви про забезпечення позову не долучено жодного належного та допустимого доказу.

Відсутність обґрунтованого мотивування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та її недоведеність належними доказами, не дає суду підстав вважати їх вжиття за можливе.

Таким чином, розглянувши заяву ОСОБА_1 , оцінивши наведені в ній доводи з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимоги щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, у тому числі, спроможності заходу, який заявниця просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття такого заходу, дають суду підстави для висновку про те, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149 153, 259, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та виконавчого комітету Чернігівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Орган опіки та піклування Любецької селищної ради, про скасування рішення виконкому Чернігівської міської ради та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Павленко