Справа № 638/8557/21
Провадження № 2/638/1005/22
РІШЕННЯ

іменем України

19.09.2022 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді - Штих Т.В.,

за участі секретаря - Зайченка Р.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної сумісної власності, припинення права спільної сумісної власності, -

встановив:

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до відповідача, де просить припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_2 на квартиру загальною площею 36,7 кв.м., житловою площею16,2 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , визнати, що частка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві власності на квартиру загальною площею 36,7 кв.м., житловою площею16,2 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 становить Ѕ частина.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Вказаний шлюб відповідно до рішення суду було розірвано. 19 вересня 2008 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_3 .

Сторонам у справі на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 вересня 1999 року, реєстраційний № НОМЕР_2 належить квартири загальною площею 36,7 кв.м. житловою площею 16,2 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Наразі відсутні будь- які домовленості між сторонами у справі стосовно вказаної квартири, позивач вважає, що частки є рівними та просить припинити справо спільної сумісної власності та визначити право власності на вказану квартиру за ним та відповідачем у рівних частках по Ѕ.

Ухвалою від 09 липня 2021 року вказаний позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 26 липня 2021 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати з правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання із викликом сторін.

Ухвалою від 25 листопада 2021 року закрите підготовче провадження.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час та дату судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили, надано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позовну заяву не надавався.

16 вересня 2022 року надійшла заява представника відповідача, де вона зазначила про не заперечення позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі письмових доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано та видане свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 17 січня 2007 року, актовий запис 25.

19 вересня 2008 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про шлюб від 30 жовтня 2019 року, актовий запис 588.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 вересня 1999 року № НОМЕР_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 36,7 кв.м. житловою площею 16,2 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки ТОВ « ХСБТІ» від 04 березня 2021 року самочинне перепланування, реконструкція, будівництво за вказаною адресою відсутні.

Відповідно до довідки КП « ХМБТІ» від 25 лютого 2021 року власниками вказаної квартири зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до технічного паспорту від 04 березня 2021 року визначено розташування квартири, прибудови та самочинне будівництво відсутнє.

Спір між сторонами з приводу виділення часток у праві власності та зміни виду власності.

На підставі ст.41 Конституції України кожен має право володіти,користуватися та розпоряджатися майном.

На підставі ст..319 Цивільного Кодексу України право власності в Україні складається з права володіння, права користування та права розпорядження та може набуватися тільки на законних підставах.

На підставі ст.ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку ( ст.16 Цивільного Кодексу України).

На підставі вимог ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб(співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно).Майно може належати співвласникам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

На підставі вимог ч 3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі вимог ст.372 ЦК України майно, що є в спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є в спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є в спільній сумісній власності укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

У відповідності з п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 «вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно відбувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутою правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності встановлена судом (ст.328ЦК )».

Згідно статті 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Представник відповідача зазначила, про те, що сторона відповідача не заперечує проти задовлення позовних вимог саме в такому вигляді, як зазначено у позові.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задовленню, тобто позов є обґрунтованим.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір підлягають стягненню з відповідача.

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України, ст.319,321, 355, 368,372 ЦК України, 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної сумісної власності, припинення права спільної сумісної власності - задовольнити.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_2 1948 року народження на квартиру загальною площею 36,7 кв.м., житловою площею16,2 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати, що частка ОСОБА_1 у праві власності на квартиру загальною площею 36,7 кв.м., житловою площею16,2 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 становить Ѕ частина.

Визнати, що частка ОСОБА_2 у праві власності на квартиру загальною площею 36,7 кв.м., житловою площею16,2 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 становить Ѕ частина.

Стягнути з ОСОБА_2 1948 року народження суму судового збору у розмірі 2621,00 ( дві тисяч шістсот двадцять одна ) гривна 00 копійок на користь ОСОБА_1 .

Повний текст судового рішення виготовлено 19 вересня 2022 року.

Рішення може бути оскаржено до Харкіського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчий кімнаті.

Суддя: Т.В. ШТИХ.