Єдиний унікальний номер: 378/351/22
Провадження № 2/378/94/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2022 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Мельник Н.Д.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулася ОСОБА_3 , з посиланням на те, що у період перебування у шлюбі з ОСОБА_2 у них з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася їх спільна дочка ОСОБА_4 . Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 13.09.2016р. стягнуто із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки Віолетти в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до її повноліття, починаючи з 03 серпня 2016 року. На виконання вказаного рішення суду, постановою старшого державного виконавця відкрито виконавче провадження за №52821416. Вказане судове рішення відповідач умисно не виконує та від сплати аліментів на утримання спільної дитини ухиляється, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 76056 грн. 43 коп..

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини в розмірі 76056 грн. 43 коп..

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги в інтересах позивача підтримав, підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Щодо наданих відповідачем суду розрахунків заборгованості по сплаті аліментів, в яких зазначено загальний розмір заборгованості, а саме - 65498, 68 грн., не заперечує стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини в сумі 65498, 68 грн..

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, до суду подав відзив на позовну заяву (а. с. 62-63), в якому зазначив, що із розміром заборгованості в сумі 76056,43 грн. він категорично не погоджується, оскільки він не відповідає дійсності. Згідно розрахунку заборгованості із сплати аліментів за №70520 від 18 серпня 2022 року заборгованість по сплаті аліментів становить 65498, 68 грн.. Зважаючи, що позивачем для розрахунку розміру неустойки за несвоєчасну сплату аліментів за основу бралися помилкові дані, тому розрахунки позивача є хибними та невірними. Позивачем не підтверджено належними та достатніми доказами розмір заборгованості по сплаті аліментів, а відтак і розмір пені за несвоєчасно сплату аліментів є не обгрунтованим, тому підстави для задоволення позову в розмірі 76056,43 грн., відсутні. Просить відмовити у задоволені позовних вимог.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що в зв`язку з коронавірусною епідемією в Україні він потрапив під скорочення та втратив постійну роботу, тому не зміг в повному обсязі погасити заборгованість по сплаті аліментів. Разом з тим, він частково, періодично погашав заборгованість, виходячи із своїх фінансових можливостей. Загалом він сплатив в рахунок погашення заборгованості по аліментах близько 60000 грн.. На даний час він погоджується з розміром заборгованості, що міститься у наданих ним до суду розрахунках, а саме в сумі 65498, 68 грн. та буде цю заборгованість погашати.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Встановлено, що в період з 26.01.2008 по 12.09.2014 роки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі. У вказаному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4 (а. с. 17, 18-19).

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 13.09.2016р. у справі № 378/722/16-ц стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до її повноліття, починаючи з 03 серпня 2016 року (а. с. 18-19).

На виконання вказаного рішення суду, постановою старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 06.10.2016р. відкрито виконавче провадження ВП № 52821416 (а. с. 20).

Згідно із копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 41970 від 27 червня 2022 року, виданого Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), по вказаному виконавчому листу рахується заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01 липня 2022 року становить 76056,43 грн. (а. с. 21-22).

Згідно із ст. ст. 4 ч. 1; 5 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина сьома статті 81 ЦПК України).

За ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо виховання дитини.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України - у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць (х) кількість днів прострочення (х) 1 %.

За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18).

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №41970 від 27 червня 2022 року, встановлено, що станом на 01 липня 2022 року вказана заборгованість відповідача становить 76056,43 грн. (а. с. 21-22).

Із наданого відповідачем суду розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за №70520 від 18 серпня 2022 року вбачається, що його заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.06.2022 року становить - 65498, 68 грн. (а. с. 64).

Із наданого відповідачем суду розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за №87054 від 22 вересня 2022 року вбачається, що його заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.07.2022 року становить - 65498, 68 грн. (а. с. 89).

Таку різницю в розмірі заборгованості зі сплати аліментів відповідач пояснив тим, що він частково погашав цю заборгованість та надавав у виконавчу службу з цього приводу відповідні документи про сплату, а саме квитанції та чеки, тому суму заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем було зменшено. Його документи про сплату залишились у виконавчій службі, на яку саме суму, він не пам`ятає.

Отже, ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) викладено висновок, де зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання від відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за весь строк прострочення сплати аліментів, який починає свій перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Суд бере до уваги розрахунки заборгованості зі сплати аліментів за вказаним виконавчим документом №70520 від 18.08.2022р. та №87054 від 22.09.2022р. (а. с. 64, 89), по яких сума заборгованості однакова, та з якою погоджуються сторони.

Зокрема, із вказаних розрахунків вбачається, що розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з серпня 2016 року по травень 2022 року становить 65498,68 грн..

З`ясувавши всі обставини справи, суд вважає, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості, яка за період з серпня 2016 року по травень 2022 року становить 65498,68 грн., відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 65498,68 грн..

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, вимоги ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн..

Керуючись ст. ст. 141, 155, 180, 181, 184, 191, 195, 196 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76 - 80, 81 - 83, 89, 141, 259 ч. 6, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, які стягуються за рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 13.09.2016 у справі №378/722/16-ц, за період з серпня 2016 року по травень 2022 року включно, у розмірі 65498 (шістдесят п`ять тисяч чотириста дев`яносто вісім) гривень 68 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

В задоволенні решти частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 03 жовтня 2022 року.

Суддя Р. В. Гуртовенко