Справа № 309/1682/22
Провадження № 2/309/320/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Волощук О. Я.

при секретарі Турзай Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в залі суду м. Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу батька , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без дозволу батька.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 01.08.2013 року між позивачкою та відповідачем відділом ДРАЦСу Хустського РУЮ укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №125. У шлюбу і сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хустського районного суду від 16 червня 2017 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітню доньку залишено на утриманні та вихованні матері.

Після розірвання шлюбу відповідач не спілкується із дитиною, не бере участі у її вихованні, проте матеріально забезпечує доньку, щомісяця сплачує аліменти на її утримання. Позивачка належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, створює їй всі належні умови для розвитку та навчання.

Позивачка має можливість вивезти дитину на лікування та відпочинок за кордон, оскільки дитина потребує належного лікування та догляду.

Позивач декілька разів зверталась до відповідача із проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, але її прохання були залишені відповідачем без відповіді.

Позивачка просить ухвалити рішення про надання їй дозволу на вивезення та виїзд в супроводі матері за кордон неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди батька ОСОБА_2 до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

У судове засідання позивачка не з`явилася, розгляд справи просила провести у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду, не подав відзиву на позов, не заперечив позовних вимог, не подав клопотання про розгляд справи за його участю.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У судовому засіданні встановлено, що 01.08.2013 року між позивачкою та відповідачем відділом ДРАЦСу Хустського РУЮ укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №125. У шлюбу і сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Хустського районного суду від 16 червня 2017 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітню доньку залишено на утриманні та вихованні матері. Позивачка належним чином піклується про дитину, дбає про її розвиток, має намір та фінансову можливість оздоровити дитину, виїхати за кордон на відпочинок. Однак, для вивезення неповнолітньої дитини за кордон необхідна згода батька дитини. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача із проханням надати згоду на виїзд дитини за кордон, однак, він відмовляється це зробити.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом та повертатися в Україну гарантується.

Конвенція про права дитини, прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року і ратифікована Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року передбачає, що держави - учасниці поважають право дитини та їх батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвекції іншими правами.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

У статті 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов`язків батьків відносно дитини.

Згідно із Конвенцією про права дитини (ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що бажання позивачки ОСОБА_1 отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон повністю узгоджується з правами дитини та обов`язками батьків, покладеними на них Сімейним кодексом України, а тому суд не вбачає жодних обставин, що обмежують згідно із законодавством право виїзду дитини сторін за кордон і вважає, що надання дозволу ОСОБА_1 на виїзд її дитини за кордон буде відповідати інтересам дитини

Судові витрати в розмірі 992, 40 гривень судового збору слід покласти на відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись ст.16, 313 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 76-81, 89, 133, 141, 210, 259, 263-265, 273, 280-282, п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Надати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) дозвіл на виїзд за межі України доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.

Дозволити ОСОБА_1 без згоди ОСОБА_2 , оформлювати документи на тимчасові виїзди за межі України доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Чеської Республіки, Єгипту, Туреччини, США, Канади, Англії, Кіпру, країн Європейського союзу, Хорватії, ОАЕ, Чорногорії та повернення на територію України на період з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною 16-тирічного віку.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 гривень судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його оголошення до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Волощук О.Я.