Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4707/21
Провадження № 2/332/694/22
Рішення

Іменем України

04 жовтня 2022 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Яцуна О.С.,

секретаря: Мусаєва Р.Д.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та визначення порядку користування житловим будинком, -

Встановив:

16.11.2021 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та визначення порядку користування житловим будинком.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що він є власником ј частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2021. Іншим співвласником ѕ частки спірного будинку є ОСОБА_3 . Після реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивач по справі неодноразово намагався отримати дозвіл зайти в будинок, але відповідач ОСОБА_3 , заперечуючи його право власності, не впускає його в спірний житловий будинок. Позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозицією щодо спільного користування зазначеним майном, але останній відмовляється і взагалі ігнорує всі його пропозиції та вимоги. Відповідач не визнає право позивача на даний житловий будинок та вважає, що спірним майном буде користуватись тільки він. В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до Заводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Запорізькій області із заявою щодо усунення перешкод в користуванні нерухомим майном. Але заяву у нього не було прийнято та черговим поліції, в усній формі, було роз`яснено, що за вирішенням спірного питання, з приводу користування спадковим майном, необхідно звертатись до суду, а не в поліцію, бо в даному випадку вбачаються ознаки цивільно-правових відносин. У зв`язку із ситуацією, що склалася, позивач спрямував відповідачу ОСОБА_3 , письмову претензію від 11.08.2021, в якій вимагав надати йому дублікат ключів від спірного майна, де він також є співвласником. Відповіді від відповідача не надійшло, а лист-претензія з пошти повернуто позивачу без вручення. Посилаючись на норми статей 317, 319, 321, 358, 391 ЦК України, позивач просив задовольнити заявлені позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Силкіна Н.І., підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_3 в матеріалах справи міститься заперечення на позовну заяву, згідно змісту якого вбачається, що він заперечує проти заявлених позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що про наявність позову він дізнався з сайту Судової влади України. Позивач жодного разу не повідомляв його про намір звертатись до суду. Отримавши статус співвласника ј частини спірного будинку, позивач пропонував йому купити у нього ј частку вказаного будинку. Відповідач відмовився через брак коштів. Він неодноразово пропонував позивачу розділити будинок та прибудинкову територію, однак позивач відмовився, бо фактично мешкати там не планував. Крім того відповідач повідомив, що через наявність сталої ситуації, в спірному будинку не проживає більше ніж шість років.

Виходячи зі змісту відповіді на відзив, позивач вважає, що з боку відповідача йому чиняться перешкоди у користуванні власністю, що він просить усунути шляхом вселення та визначення порядку користування житловим будинком.

Суд, з`ясувавши позицію представника позивача, дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позивачем, в обґрунтування змісту позовних вимог долучені наступні докази, що дослідженні під час судового розгляду:

- копії паспортних даних позивача ОСОБА_2 та картки фізичної особи-платника податків (а.с. 7-8);

- копія довідки від 18.07.2018 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 (фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) (а.с. 9);

- копія рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2021, яким визнано за ОСОБА_2 право власності на ј частки земельної ділянки площею 0,0628 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та ј частки житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 (а.с. 10-11);

- копія технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-14);

- копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 260193405 від 07.06.2021 (а.с. 16);

- копія Інформації Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку (а.с. 17);

- копія претензії ОСОБА_2 від 11.08.2021, адресована ОСОБА_5 щодо надання його представникові дублікату ключів від будинку для користування його частиною будинку, із додатками та доказами поштового відправлення, відповідно до змісту яких ОСОБА_5 не отримав вказану претензію за закінченням терміну зберігання поштового відправлення (а.с. 18-19);

- повноваження представника позивача (а.с. 20-21).

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Частинами 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що сторони у справі є співвласниками спірного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_3 на праві приватної власності належить ѕ частки спірного будинку, ОСОБА_2 ј частка відповідно.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_2 не надано суду доказів, які б підтверджували порушення з боку ОСОБА_3 правил співжиття, оскільки як позивач, так і відповідач, зазначили, що на час розгляду справи в суді у спірному домоволодінні вони не проживають. Відтак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того факту, що відповідач проживає у спірному будинку, а відповідно і чинить перешкоди позивачеві у користування будинком.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи досліджені докази у сукупності через призму заявлених позовних вимог, суд констатує, що позивачем поза розумним сумнівом не доведено факт чинення йому перешкод з боку відповідача у користування належною йому часткою спірного будинку, оскільки позивачем не надано достатніх та переконливих доказів цьому.

З цих підстав суд вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265ЦПК України, суд,

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та визначення порядку користування житловим будинком відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 04.10.2022.

Суддя О.С. Яцун