Номер провадження 2/754/403/22
Справа №754/5751/21
РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Саламон О.Б.

з участю секретаря Крутікової-Вільховченко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про повернення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про повернення грошових коштів.

Вимоги позову обґрунтовано тим, що 23.10.2020 між сторонами було укладено договір, згідно з яким відповідач зобов`язався придбати для позивача на аукціоні легковий автомобіль «AUDI A6». На підтвердження виконання взятих на себе зобов`язнань позивачем було передано відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США у якості авансу, що підтверджується розпискою від 23.10.2020. Позивач зазначає про те, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, автомобіль не доставлено та не передано позивачу, при цьому ФОП ОСОБА_2 ухиляється від зустрічі для врегулювання зазначеного питання. Стороною позивача 21.12.2020 у зв`язку з порушенням зобов`язання здійснено звернення з письмовою претензією, а відповідач в свою чергу надав відповідь, згідно з якою відмовився виконати вимоги претензії, а відтак позивач вимушений звернутись до суду та просить стягнути з ФОП ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США у грошовому еквіваленті в національній валюті України, а також понесені судові витрати.

12.04.2021 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого не визнає заявлені позивачем вимоги та вважає їх нікчемними. Зазначає про те, що стороною позивача не надано жодних доказів того, що між позивачем та ФОП ОСОБА_2 було досягнуто згоди щодо встановлення, зміни або припинення певного виду цивільних прав та обов`язків. Позивач не вказує на те, хто саме, коли і за яких умов зробив пропозицію укласти договір, також не повідомлено місце укладення договору. Зазначає, що за твердженням позивача предметом договору між сторонами є послуги з придбання на аукціоні в ЄС легкового автомобіля «AUDI A6», однак жодного доказу на підтвердження цього позивачем не надано, а також відсутні умови виконання такого договору. Відповідачем також спростовується твердження позивача в частині зобов`язання ФОП ОСОБА_2 щодо придбання на аукціоні легкового автомобіля, оскільки ФОП не має права здійснювати такі види діяльності, які не зазначено в його облікових даних. При цьому, відповідач стверджує про те, що розписка, що надана позивачем в якості доказу існування договірних відносин між сторонами, не містить жодних умов виконання будь якого цивільно-правового договору, строків або обов`язку однієї зі сторін вчинити певні дії, а тому просить відмовити в задоволенні вимог позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 10.09.2022 постановлено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

06.09.2022 від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Кіщака Д.С. надійшли письмові пояснення, у відповідності до яких звертає увагу суду на той факт, що стороною позивача, окрім розписки, не надано належних доказів укладення між позивачем та відповідачем як фізичною особою-підприємцем будь-якого договору. Також зазначає, що жодних позовних вимог до відповідача як до фізичної особи, з якою було складено розписку, на яку посилається позивач, а також доказів суду не надано. На думку сторони відповідача, позивачем не доведено обставин, не надано доказів, а також не вказано яким чином відповідачем як фізичною особою-підприємцем порушено права позивача.

Стороною відповідача зазначено, що в жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача щодо питання придбання в ЄС автомобіля, ввезення його на територію України та його розмитнення. При цьому позивача цікавили автомобілі «BMW» або «AUDI» 2011-2013 року випуску з дизельними двигунами, тому попередньо був погоджений автомобіль AUDI A-6 та здійснювався його пошук. З цією метою позивачем 04.12.2020 було надано доручення на ім`я ОСОБА_4 , який займався ввезенням і розмитненням автомобілів із ЄС, посвідчене приватним нотаріусом Комарницькою О.В., на ввезення і розмитнення на позивача ОСОБА_1 будь-якого легкового автомобіля. Крім того, позивачем самостійно було прийнято рішення надати кошти відповідачу для часткової оплати вартості автомобіля та послуг по його ввезенню і розмитненню, які в подальшому були передані особі, яка купувала автомобіль і сплачено за нього. Однак, в ході пошуку автомобіля не вдалось забрати з аукціону автомобіль AUDI A-6 та було запропоновано позивачу або повернути кошти або підібрати інший автомобіль. Також, за погодженням з позивачем, було обрано автомобіль BMW 520 D, 2.0 TD, який сподобався останному. Вказаний автомобіль був придбаний з аукціону, ввезений в Україну ОСОБА_4 та розмитнений на ім`я ОСОБА_1 . В подальшому вказаний автомобіль був доставлений на парковку за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська. 97 а. При цьому, ОСОБА_1 оглянув вказаний автомобіль, з його боку не було жодних претензій до стану вказаного автомобіля та 11.12.2020 позивач зареєстрував автомобіль на своє ім`я, отримавши державний номерний знак НОМЕР_1 . Зазначає, що позивач був ще винен 1000 доларів США, які відповідач замість нього сплатив ОСОБА_4 за виконану роботу. Позивачу були надані всі документи, крім німецького техпаспорту, а також залишена розписка для того щоб після кінцевого розрахунку за автомобіль, обмінятись документами. Однак ОСОБА_5 якимось чином, без технічного паспорту, поставив автомобіль BMW 520 D, 2.0 TD, VIN НОМЕР_2 , 2012 року на себе на облік та залишок грошей і розписку відповідачу не повернув, а в подальшому останній повів себе непорядно, скориставшись тією обставиною, що при передачі йому автомобіля BMW 520 D, 2.0 TD, VIN НОМЕР_2 , 2012 року ним не була повернута розписка про отримання грошових коштів відповідачем, подав до суду необґрунтовану позовну заяву.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, до суду подано заяву про проведення судового засідання без участі сторони позивача, вимоги позову підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника відповідача-адвоката Кіщака Д.С. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача, заперечує щодо задоволення вимог позову.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Судом встановлено, що відповідач по справі - ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа - підприємець. Вказана обставина не заперечувалась.

23 жовтня 2020 року на підставі розписки ОСОБА_2 отримав грошову суму від ОСОБА_1 у розмірі 10 000 доларів США на придбання автомобіля "Ауді 6" (а.с.9).

18 грудня 2020 року позивачем направлено ОСОБА_1 претензію № 1 з вимогою у семиденний строк з дня отримання виконати зобов`язання та передати (поставити) автомобіль «AUDI» A 6 3.0 TDI 160 KWQUATTRO S TRONIC, VIN: НОМЕР_3 , а у разі неможливості виконання зобов`язання в той же строк повернути грошові кошти (аванс ) у сумі 10 000 доларів (а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем надано відповідь на претензію, у відповідності до якої останній зазначає про те, що 23.10.2020 відповідачем отримано кошти від ОСОБА_1 на покупку автомобіля Ауді, одна через форс-мажорні обставини вказане авто не було забрано з аукціону, про що позивача було попереджено. Внаслідок цього, позивач погодився на купівлю іншого авто BMW 520D, яке було успішно виграно на аукціоні. На підставі доручення від позивача на перетин кордону та доставлення авто в зону митного контролю, авто було розмитнено та доставлено на парковку за адресою: АДРЕСА_1 , де його забрав позивач. Після цього, 11.12.2020 позивачем особисто поставлено на облік вказане авто в м. Києві Сервісний центр МВС № 8043, та отримано державний номер НОМЕР_1 , а також авто застраховано в страховій компанії ПрАТ «Євроніс Україна». Вказаниою відповіддю, ОСОБА_2 констатує, що всі зобов`язання виконані в повному обсязі.(а.с.13)

Як вбачається з відзиву та наданих стороною відповідача пояснень, ОСОБА_2 вважає зобов`язання виконаними в повному обсязі, при цьому вимоги позову не доведеними та не підтвердженими належними та допустимими доказами по справі.

У відповідності до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, зобов`язана надати належні та допустимі докази, на підставі яких суд може отримати достовірні відомості про заявлені обставини.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а допустими є докази, отримані з дотриманням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що між сторонами виникли певні зобов`язання (договір), за яким відповідач зобов`язався придбати для позивача на аукціоні в ЄС легковий автомобіль, і позивач на виконання цього договору передав відповідачу 10 000 доларів США. При цьому, в якості доказу наявності договірних зобов`язань між сторонами позивач надає до матеріалів справи розписку від 23.10.2020, що підтверджує факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 10 000 доларів США на придбання автомобіля "Ауді А6", однак позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, окрім розписки про те, що між позивачем та ФОП ОСОБА_3 договірних зобов`язань, а також невиконання стороною відповідача обов`язків перед позивачем.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Позивач вказує на те, що предметом договору між ним та ФОП ОСОБА_2 є послуги з придбання на аукціоні в ЄС легкового автомобіля «AUDI» A 6 3.0 TDI 160 KWQUATTRO S TRONIC, VIN: НОМЕР_3 , проте доказів зазначеному не надано, зокрема також відсутні умови виконання такого договору, а саме: ціна автомобіля, місце та час покупки, дата виконання зобов`язання, строки та обов`язки сторін, зокрема щодо односторонньої відмовити від виконання зобов`язань та повернення грошових коштів.

За приписами ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Однак, всупереч вказаним нормам, матеріали справи не містять належних доказів того, що між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 (як з фізичною особою підприємцем) буди укладені договори і було досягнуто згоди щодо встановлення, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків.

Окрім зазначеного, варто звернути також увагу на те, що надана позивачем розписка складена фізичною особою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а звернення позивача до суду з вимогами саме до ФОП ОСОБА_2 , однак відповідач як фізична особа - підприємець жодних прав позивача не порушив, оскільки між ними не викикало зобовязань, доказів протилежного позивачем не надано.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, Верховний Суд 23.10.2019 прийняв постанову у справі № 917/1307/18, якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції негативного доказу для обґрунтування власної позиції. Принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України , № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)

З огляду на вищевикладене, виходячи з вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження, суд дійшов висновку, що позов про повернення грошових коштів (авансу) є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5-7, 10-12, 76-83, 89,189, 198, 211, 258, 259,525,526,626 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1047 ЦК України, суд, -

В С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про повернення грошових коштів, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

В порядку ч. 6 ст. 259 ЦПК України повний текст рішення складено 17.10.2022.

На підставі ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішенняє дата складання його повного тексту - 17.10.2022.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон