Справа № 639/2431/21
Провадження № 2/639/264/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Гаврилюк С.М.,

секретаря судового засідання - Соболєвої Є.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу № 639/2431/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки,

встановив:

До суду 13 квітня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, направлена позивачем на адресу суду засобами поштового зв`язку, згідно штампу 12.04.2021, в якій позивач просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно на період навчання, починаючи з дня подачі позовної заяви, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьохрічного віку, за умови, що вона буде продовжувати навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 з 01.07.2000 по 27.06.2017 . У шлюбі в них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2017 року позивач проживає окремо з відповідачем, їх спільна дочка проживає разом з позивачем та зареєстрована за однією з позивачем адресою: АДРЕСА_1 . У листопаді 2017 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки, та рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.04.2018 позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що донька постійно проживає разом з ним та знаходиться на повному його утриманні та вихованні; відповідач ніяким чином не піклується про доньку, не забезпечує матеріально. 12.03.2021 донці виповнилось 18 років та ОСОБА_3 є студенткою Київського національного лінгвістичного університету Міністерства освіти і науки України, контрактної денної форми навчання на період з 21.09.2020 до 30.06.2024, зі ступеню перший (бакалаврський) рівень вищої освіти відповідно до Договору № 6311-0064 від 09.09.2020, за умовами п. 5.2 якого загальна вартість освітньої послуги на весь строк навчання становить 142440,00 грн., вартість освітньої послуги на рік навчання 35610,00 грн.; за семестр 17805,00 грн. Позивачем сплачено за навчання 19.09.2020 17805,00 грн.; 05.03.2021 2805,00 грн., 26.03.2021 3000,00 грн.

ОСОБА_3 ніде не працює, стипендію не отримує, їй необхідно щодня їздити до університету та повертатися до дому на громадському транспорті, роздруківка лабораторних, контрольних та курсових робіт призводить до витрат. Оскільки донька навчається на денній формі навчання, вона не має можливості працювати. Наразі всі витрати на утримання доньки несе позивач, оскільки відповідач після досягнення дочкою повноліття припинила сплачувати аліменти на її утримання.

Позивач зазначає, що відповідач здорова, працездатна, офіційно не працює, інших стягнень за виконавчими листами не має та в неї відсутні особи, які перебувають на її утриманні.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання (а.с.46-47 том 1).

01.06.2021 до Жовтневого районного суду м. Харкова від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, направлений до суду засобами поштового зв`язку 31.05.2021, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що вона самостійно виконувала свій обов`язок щодо сплати аліментів та перераховувала грошові кошти на утримання доньки, які отримувались позивачем. Останні півроку позивач почав приховувати місце проживання з донькою та припинив отримувати аліменти за місцем реєстрації, однак, після подання ним виконавчого листа про стягнення аліментів та відкриття виконавчого провадження відповідачем повністю сплачено недотриману ним суму аліментів на депозитний рахунок виконавчої служби. Відповідач зазначає, що дійсно, вона є працездатною, але не працює, оскільки не має змоги внаслідок необхідності постійного догляду за немічною матір`ю. Після досягнення особою 18-річного віку вона втрачає статус дитини, а отже, загальні норми щодо захисту прав дитини та обов`язку батьків щодо забезпечення достатнього рівня життя цієї особи до правовідносин дорослих повнолітніх осіб не застосовуються. За приписами ст. 199 СК України, та як неодноразово вказував Верховний суд у постановах від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17, від 20.05.2020 у справі № 635/1139/17, від 05.06.2019 у справі № 754/866/18, в ухвалі від 30.03.2018 у справі № 712/9488/17, обов`язок батьків утримувати повнолітню доньку, сина, які продовжують навчання, не є безумовним, та аліменти можуть стягуватися лише у зв`язку з навчанням та лише за наявності у батьків достатнього доходу. Відповідач ОСОБА_2 є непрацюючого особою, єдиним місцем її проживання є квартира на АДРЕСА_1 , де відповідач проживає разом зі своєю матір`ю. Мати відповідача є інвалідом першої групи внаслідок новоутворення головного мозку, розвиток її хвороби призвів до повної сліпоти та мати відповідача потребує постійного стороннього догляду. Внаслідок необхідності догляду за матір`ю відповідач змушена була припинити підприємницьку діяльність (надання перукарських послуг салону краси) та на даний момент відповідач не має постійного доходу, єдиним її заробітком є періодичне надання перукарських послуг у себе вдома, при цьому пенсія матері не становить прожиткового мінімуму (а.с.54-107 т.1).

25.11.2021 від третьої особи ОСОБА_3 до суду надійшли письмові пояснення, направлені засобами поштового зв`язку 24.11.2021, в яких ОСОБА_3 просить позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що її мати відповідач у справі з 2017 року ніякої участі у її вихованні та утриманні не приймала, не піклувалась про неї. Відповідач працює, має у власності майно. Посилання відповідача на те, що вона доглядає свою мати ОСОБА_4 , не може бути прийняте до уваги, оскільки мати відповідача перебуває у шлюбі, має чоловіка, який піклується про неї, вони разом отримують державну допомогу. ОСОБА_3 зазначає, що вона є студенткою Київського національного лінгвістичного університету Міністерства освіти і науки України, контрактної денної форми навчання на період з 21.09.2020 до 30.06.2024, зі ступеню перший (бакалаврський) рівень вищої освіти відповідно до Договору № 6311-0064 від 09.09.2020 (а.с.145-154 т.1).

22 лютого 2022 року позивач подав до суду в порядку статті 49 ЦПК України заяву, у якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно на період навчання, починаючи з дня подачі позовної заяви, але не більше ніж до 26.09.2021. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн (а.с. 215 том 1).

07.09.2022 представник відповідача адвокат Орел В.В. подав до суду письмові пояснення, в яких зазначає про те, що спільна донька сторін ОСОБА_3 навчалася у Київському національному лінгвістичному університеті у період з 21.09.2020 по 26.09.2021 та була відрахована зі складу студентів Університету з 27.09.2021 за порушення умов договору (як така, що не приступила до занять і не сплатила за навчання в Університеті), що підтверджується довідкою № 51 від 09.02.2022, виданою Київським національним лінгвістичним університетом, та не заперечується сторонами справи. Єдина витрата позивача за навчання дочки підтверджена належним доказом дублікатом квитанції 0.0..1 від 26.03.2021 на суму 3000,00 грн. Інші квитанції, сплачені позивачем до досягнення ОСОБА_3 повноліття, не входять до предмету доказування. Сторона відповідача зазначає, що обрання навчального закладу, вартість навчання, відповідність здібностей доньки до вимог навчального закладу та інші обставини позивачем вирішувались в односторонньому порядку, без повідомлення та обговорення із відповідачем, з чого можна зробити висновок, що позивач виходив з того, що він цілком здатний оплатити суму за навчання доньки. В матеріалах справи відсутнє підтвердження матеріального стану позивача та третьої особи, які б могли підтвердити потребу у матеріальній допомозі.

Відповідач з 2019 року по теперішній час не працює, та не має змоги працювати внаслідок необхідності постійного догляду на матір`ю, яка є інвалідом першої групи та потребує постійного піклування та фінансової допомоги. Також, відповідач на підставі приписів ст. ст. 44, 83 ЦПК України заперечує проти дослідження судом пояснень третьої особи від 22.11.2021 разом з додатками та позовної заяви в порядку ст. 49 ЦПК України від 22.02.2022 разом із доказами, за виключенням Довідки № 51 від 09.02.2022, виданої Київським національним лінгвістичним університетом. Сторона відповідача просить врахувати надані письмові пояснення та відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 07.09.2022 заяву ОСОБА_1 від 22.02.2022 про збільшення розміру позовних вимог залишено без розгляду.

В матеріалах справи знаходиться заява представника позивача ОСОБА_5 про розгляд справи за відсутності позивача та його представників на підставі наявних письмових доказів у справі(а.с.182 том 1).

07 вересня 2022 року представник позивача ОСОБА_5 подала до суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на відсутність у неї відомостей про продовження навчання третьою особою у вищому навчальному закладі та відомостей щодо отримання ОСОБА_3 та третьою собою ОСОБА_3 судової повістки.

У п. 44 рішення від 03.102017 по справі «Віктор Назаренко проти України» (заява № 18656/13) ЄСПЛ при дослідженні питання щодо дотримання гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції щодо права заявника на доступ до суду нагадав, що Договірні Сторони мають виявляти сумлінність для забезпечення ефективного здійснення прав, які гарантуються статтею 6 (див., наприклад, рішення у справі «Фретте проти Франції» (Frette v. France), заява № 36515/97, пункт 49, ЄСПЛ 2002-I). Дійсно обов`язок заявника також полягав у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (див., наприклад, ухвалу щодо прийнятності у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Teuschler v. Germany).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Представник відповідача ОСОБА_6 , відповідач та третя особа , які відповідно до вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, були повідомлені належним чином про дату , час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про доставлення судової повістки на електронну адресу , вказану особисто учасниками справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 07.09.2011 (а.с.15 т.1).

ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с.19 т.1), та з 2017 року постійно проживає разом з батьком ОСОБА_3 , що не заперечується сторонами у справі.

За рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.04.2018 у справі № 639/6911/17 , яке набрало чинності 05.06.2018, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2017 й до досягнення дитиною повноліття (а.с.26-28 том 1).

Відповідно до постанови державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 22.04.2021 ВП № 64086279, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 639/6911/17, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 09.12.2020 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2017 й до досягнення дитиною повноліття, закінчено з підстав виконання рішення у повному обсязі та відсутністю заборгованості на момент повноліття дитини (а.с.168-169 том 1).

Згідно з наданою позивачем довідкою № 556 від 08.12.2020, ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу факультету перекладознавства Київського національного лінгвістичного університету Міністерства освіти і науки України, контрактної денної форми навчання на період з 21.09.2020 до 30.06.2024, зі ступеню перший (бакалаврський) рівень вищої освіти (а.с.20 том 1).

Відповідно до Договору № 6311-0064 від 09.09.2020, загальна вартість освітньої послуги на весь строк навчання становить 142440,00 грн., вартість освітньої послуги на рік навчання 35610,00 грн, за семестр 17805,00 грн (а.с.21-22 том 1).

Згідно з довідкою № 51 від 09.02.2022, ОСОБА_3 дійсно була студенткою факультету перекладознавства денної форми здобуття освіти Київського національного лінгвістичного університету Міністерства освіти і науки України.

ОСОБА_3 навчалась на контрактній основі та була відрахована зі складу студентів Університету з 27.09.2021 за порушення умов договору (як така, що не приступила до занять і не сплатила за навчання в Університеті). Період навчання з 21.09.2020 по 26.09.2021.

На підтвердження витрат, пов`язаних з навчанням доньки, позивачем надані наступні докази: дублікат квитанції № 0.0..1 від 19.09.2020 про сплату 17805,00 грн. за навчання ОСОБА_3 на факультеті перекладознавства 1 курс у 1 семестрі 2020-2021; дублікат квитанції № 0.0..1 від 05.03.2021 про сплату 2805,00 грн. за навчання ОСОБА_3 на факультеті перекладознавства 1 курс; дублікат квитанції № 0.0..1 від 26.03.2021 про сплату 3000,00 грн. за навчання ОСОБА_3 на факультеті перекладознавства 1 курс (а.с.23-25 т.1).

Мати відповідача ОСОБА_4 є інвалідом першої групи, перебуває на обліку в Слобожанському об`єднаному УПФУ в м. Харкові та отримує пенсію по інвалідності, загальний розмір якої за період з листопада 2020 по квітень 2021 склав 11439,42 грн. (а.с.89,90 том 1).

Згідно з рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07.03.2019 у справі № 635/6100/18, яке набрало законної сили 09.04.2019, шлюб, укладений 23.09.2003 між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , розірвано (а.с.170-171 т.1).

Відповідач ОСОБА_2 , відповідно до довідки УСЗН Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради № 1031 від 06.01.2022 має на утриманні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з 01.12.2021 до 30.11.2022 ОСОБА_2 призначено допомогу компенсацію з надання соціальних послуг особі з інвалідністю 1 групи у розмірі 2393,00 грн. (а.с.167-168 т.1).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.09.2021 вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить: квартира АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мангушевою О.С. 12.08.2021 за р. № 1052; квартира АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Жовнір В.В. за р. № 5495, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2020; квартира АДРЕСА_4 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бєсєда Т.Д. 31.10.2019 р. № 801 (а.с.151-153 том 1).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № Д/00062/20-40-76-02-12, станом на 17.01.2022 інформація про доходи ОСОБА_2 за період з І кварталу 2021 по 3 квартал 2021 відсутні (а.с.201 том 1).

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина вирішується за правилами передбаченими ст. 200 СК України, якою встановлено, що при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені уст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Забезпечення утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на обох батьків (ст. 180 СК України).

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, як встановлено судом і не заперечується учасниками справи, ОСОБА_3 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , та період її навчання з 21.09.2020 по 26.09.2021.

Тобто, право на утримання, як повнолітня особа, яка продовжує навчання, на строк навчання ОСОБА_3 має з 12.03.2021 по 26.09.2021.

Відповідно до положень частин 2, 4 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Отже, суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмету доказування, а саме: понесенні позивачем витрати на навчання доньки до досягнення нею повноліття, а саме, дублікат квитанції № 0.0..1 від 19.09.2020 про сплату 17805,00 грн за навчання ОСОБА_3 на факультеті перекладознавства 1 курс у 1 семестрі 2020-2021; дублікат квитанції № 0.0..1 від 05.03.2021 про сплату 2805,00 грн; надані відповідачем відомості про її дохід за період з 1998 по 2020 рік; докази про перебування з 01.12.2021 на утриманні відповідача її матері.

Позивач відомостей про наявність та розмір свого доходу, наявності у праві власності нерухомого майна не надав, та матеріали справи таких відомостей не містять.

Враховуючи підтверджені відомості про дохід відповідача, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру аліментів, необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів можливості надавати таку допомогу, також врахувати те, що обов`язок з утримання дитини покладається у рівному обсязі на батьків.

Відповідно до положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яким є 12.04.2021 (дата направлення позивачем позову до суду).

Суд, враховуючи посилання відповідача щодо неможливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, матеріальний стан відповідача, яка має на праві приватної власності три квартири в м. Харкові; обставину, що ОСОБА_3 припинила навчання 26.09.2021 року, заявлену вимогу про стягнення аліментів у частці від доходу відповідача, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягує з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, за період з 12.04.2021 по 26.09.2021 включно у розмірі 1/6 частини з усіх видів її заробітку (доходу). Такий обсяг аліментів буде співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.

Щодо заявленої позивачем у поданій до суду заяви в порядку ст. 49 ЦПК України вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг. Статтею 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України).

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1. договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі; 2. за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3. як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4. адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає суду можливості пересвідчитись у співмірності розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить з встановленого у самому договорі розміру та порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни усіх послуг, що надаються адвокатом, суд має право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження судових витрат на правничу допомогу, а також попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Більш того, представництво інтересів позивача в суді здійснює ОСОБА_5 , яка діє на підставі довіреності (а.с.29 т.1), відомостей, що ОСОБА_5 є адвокатом та договору, укладеного позивачем з ОСОБА_5 про надання правничої допомоги, суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що понесення позивачем витрат на правничу допомогу не доведено, що є підставою для відмови у їх стягненні з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 4, 6, 7, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 247, 258, 259, 263- 265, 274-279 ЦПК України, ст. 182, 191, 199, 200 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, за період навчання ОСОБА_3 у Київському національному лінгвістичному університеті Міністерства освіти і науки України, починаючи з 12.04.2021 по 26.09.2021.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 07.09.2022.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Світлана ГАВРИЛЮК