Дата документу 04.10.2022
Справа № 334/2571/22
Провадження № 2/334/2245/22
04 жовтня 2022 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі головуючого судді Коломаренко К.А., при секретарі Фарзаєвій К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в гарячій воді, -
Представник Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію в гарячій воді у розмірі 23 741,18 грн., обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 . 01.08.2018 року між Концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №102409. В період з січня 2018 року по квітень 2018 року, листопада 2018 року по квітень 2019 року, листопада 2019 року по квітень 2020 року, листопада 2020 року по квітень 2021 року позивач відпустив теплову енергію позивачу на загальну суму 26 606,07 гривень, з яких без призначення платежу Відповідачем сплачено, а позивачем зараховано в розрахунковий період січня-лютого 2018 року 2 864,89 гривень. Станом на день подання цієї заяви, розмір несплаченого основного боргу складає 23 741,18 гривень, що підтверджується рахунками та актами приймання-передачі теплової енергії. За таких підстав, просить стягнути з відповідача основний борг за відпущену теплову енергію у розмірі 23 741,18 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору, які були ним понесені у зв`язку зі зверненням із позовом до суду.
Ухвалою суду від 18.08.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в гарячій воді та відкрито провадження у справі; розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
В судове засідання представник позивача не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого, судова повістка була отримана уповноваженою особою 20.09.2022 року.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засіданні не з`явилася, про час та місце розгляду справи судом неодноразово повідомлена у встановленому законом порядку, про що матеріали справи містять поштове відправлення про виклик відповідача в судове засідання, призначене на 19.09.2022 року, яке повернулось до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також про розгляд справи повідомлялась шляхом розміщення на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме. Про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. У зв`язку з чим суд розглянув справу за відсутністю відповідача заочно, на підставі наявних в справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення.
Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідно до отриманої судом Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що приміщення 2 у будинку АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 213, виданого 05.02.2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чорненькою О.М..
01.08.2018 року між Концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 102409 у нежитлове приміщення АДРЕСА_1 .
Згідно з пунктом 1.1 Договору, виконавець зобов`язався відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобов`язався прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами в терміни та порядку, встановленими цим договором.
Відповідно до п.п. 6.5.1 Договору Споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію на підставі рахунку на відповідний місяць.
На підставі укладеного договору позивач відпустив теплову енергію у періоди: з січня 2018 року по квітень 2018 року, листопада 2018 року по квітень 2019 року, листопада 2019 року по квітень 2020 року, листопада 2020 року по квітень 2021 року на загальну суму 26 606,07 грн. Відповідачем без призначення платежу сплачено, а позивачем зараховано в розрахунковий період січня-лютого 2018 року 2 864,89 гривень.
Заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед Теплопостачальною організацією по оплаті за відпущену теплову енергію становить 23 741,18 грн., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем, та на час розгляду справи залишається не погашеною.
Розрахунок позивача по заявленій сумі заборгованості відповідачем не спростовано, заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, та не надано даних щодо погашення заборгованості.
Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим послугам у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові.
Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що виробництво теплової енергії - господарська діяльність, пов`язана з перетворенням енергетичних ресурсів будь-якого походження, у тому числі альтернативних джерел енергії, на теплову енергію за допомогою технічних засобів з метою її продажу на підставі договору.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», діяльність у сфері теплопостачання може здійснюватись суб`єктами господарської діяльності у сфері теплопостачання всіх організаційно-правових форм та форм власності, зокрема, на основі договорів оренди, підряду, концесії, лізингу та інших договорів.
Теплогенеруючі організації, які використовують різні технології виробництва теплової енергії, мають рівні права доступу на ринок теплової енергії.
Споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо.
Теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. У разі якщо така організація не є теплотранспортуючою, то теплотранспортуюча організація не має права відмовити теплогенеруючій організації у транспортуванні теплової енергії, якщо це дозволяють технічні можливості системи.
Теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі.
Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Згідност. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Згідност. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідност. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості по отриманим послугам, які було надано позивачем у вищезазначене нежитлове приміщення, відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 23 741,18 гривень.
Відповідно дост. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд -
Позов Концерну «Міські теплові мережі» - задовольнити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Ленінського районного суду м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Коломаренко К. А.