ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

вирішуючи питання про прийняття до свого провадження справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 березня 2020 року, ухваленого у складі головуючого судді Грищенко І.О., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів ,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 20.04.2018 року ОСОБА_3 отримала, згідно умов договору позики, що підтверджується розпискою, в борг від позивача грошові кошти в розмірі 21 500 грн., в той час це дорівнювало 800 доларів США.

Кінцева дата повернення боргу у вищезазначеній розписці вказана - 20.07.2018 року.

ОСОБА_3 після неодноразових звернень до неї вказану суму позики станом на дату подання позову не повернула.

Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 21 500 грн., а також передбачені умовами договору проценти за користування грошовими коштами за добу за період з 21.04.2018 року по 16.18.2019 року в сумі 120 500 грн., а всього 142 000 грн., сплачений судовий збір в розмірі 1420 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2305,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) грошові кошти в сумі 142 000 (сто сорок дві тисячі) грн. 00 коп., сплачений судовий збір в сумі 1420 (одна тисяча чотириста двадцять) грн.00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 305 (дві тисячі триста п`ять) грн.00 коп.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено , що 20 квітня 2018 року ОСОБА_4 було написано розписку про отримання 21500 грн. ( що еквівалентно на час отримання коштів -800 дол.США) від ОСОБА_2 .

Вказані кошти ОСОБА_5 зобов`язалась повернути до 20 липня 2018 року.

За умовами договору позики , було обумовлено проценти за користування грошовими коштами, у розмірі 250 грн. за добу .

У матеріалах справи наявний оригінал вказаної розписки на а.с.42.

ОСОБА_4 у вересні 2020 року було подано заяву про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м.Харкова віл 12 березня 2020 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 20 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 квітня 2020 року ОСОБА_6 відмовлено у відкритті провадження за її апеляційною скаргою на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 березня 2020 року.

Постановою Верховного суду від 03 листопада 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено . Ухвалу Харківського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року скасовано, справу направлено до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 січня 2022 року провадження по справі відкрито. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 січня 2022 року справу призначено до розгляду.

Розпорядженням Верховного Суду від 25 березня 2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.

Протоколом розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 01 серпня 2022 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Триголов В.М., судді (члени колегії) Дорош А.І., Лобов О.А.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Встановивши наведені обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що між сторонами був укладений письмовий договір позики, умови якого не виконала ОСОБА_3 , а отже повинна нести відповідальність за невиконання зобов`язання.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також слід зазначити, що за змістом ч. 2 ст. 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником.

Апелянтом та її представником не було надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача та доведення обставин на які вони посилалися в якості заперечень проти позовних вимог. Не доведено факту , що відповідач не отримувала коштів за розпискою від 20 квітня 2018 року.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив факт укладення між сторонами 20 квітня 2018 року договору позики та факт отримання ОСОБА_7 грошових коштів від ОСОБА_2 в сумі 21500 грн (800 доларів США).

Тож суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду щодо наявності правових підстав для стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Районним судом правильно встановлено , що з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість за договором позики. Так як договором позики передбачено проценти за користування грошовими коштами у розмірі 250 грн. за день, позивач просила стягнути з відповідача на її користь вказані проценти у сумі 120 500 грн., що обчислювались з 21.04.2018 по 16.08.2018 року. Отже, з відповідача стягненню підлягають кошти в сумі 142 000 грн, сплачений судовий збір в розмірі 1 420 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 305,00 грн.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту не отримання нею грошових коштів за договором позики від 20 квітня 2018 року.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких він дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в судах, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2022 року.

Головуючий В.М.Триголов

Судді: А.І.Дорош

О.А.Лобов