Справа № 305/1158/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 серпня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів БИСАГИ Т.Ю., ФАЗИКОШ Г.В.

за участю секретаря ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 305/1158/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Рахівське лісове дослідне господарство» про скасування наказу про переведення та поновлення на попередній посаді, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду від 16 листопада 2021 року, повний текст якого складено 26 листопада 2021 року, головуюча суддя Марусяк М.О., -

встановив:

25.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до ДП «Рахівське лісове дослідне господарство» мотивуючи таким.

З 29.11.1998 позивач працював на посаді лісничого Білотисянського лісництва Рахівського держлісгоспу, назву якого у 2005 році було змінено на «Державне підприємство «Рахівське лісове дослідне господарство»».

Наказом по підприємству від 27.05.2021 № 99-к позивача на підставі ст. 32 КЗпП України у зв`язку з виробничою необхідністю цим днем було переведено на посаду лісничого Рахівського лісництва з посадовим окладом згідно штатного розпису. Це переведення незаконне.

Так, за приписами ст.ст. 32, 33 КЗпП України переведення на іншу роботу на цьому ж підприємстві допускається лише за згодою працівника за винятком випадків, передбачених частиною 2 статті 32 цього Кодексу, а саме, лише для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій, а також інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, з оплатою праці за виконану роботу, але не нижчою, ніж середній заробіток за попередньою роботою.

Таких обставин, а також виробничої необхідності, якою було вмотивовано переведення позивача на іншу посаду, не було, підприємство функціонувало у звичайному режимі, ніякі зміни в організації виробництва та праці не відбувалися. Письмової згоди на переведення позивач не надавав, на відповідну частину ст. 32 КЗпП України як на конкретну підставу для переведення роботодавець у наказі не послався. Розмір посадового окладу на новій посаді був меншим, аніж на попередній.

Таким чином, роботодавець усупереч вимогам ст. 43 Конституції України, ст.ст. 24, 32, 33 та інших норм КЗпП України порушив умови трудового договору з позивачем, погіршив умови його праці.

Посилаючись на ці обставини, на вищевказані норми КЗпП України, виходячи також із положень ст. 235 КЗпП України, позивач ОСОБА_1 просив:

визнати незаконним і скасувати наказ по ДП «Рахівське лісове дослідне господарство» від 27.05.2021 № 99-к «Про переведення ОСОБА_1 лісничим на Рахівське лісництво»;

поновити його на посаді лісничого Білотисянського лісництва ДП «Рахівське лісове дослідне господарство» з 27.05.2021;

допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді.

Рішенням Рахівського районного суду від 16.11.2021 позов задоволено частково:

визнано незаконним і скасовано наказ по ДП «Рахівське лісове дослідне господарство» від 27.05.2021 № 99-к «Про переведення ОСОБА_1 лісничим на Рахівське лісництво»;

у вимозі позивача про поновлення його на посаді лісничого Білотисянського лісництва ДП «Рахівське лісове дослідне господарство» з 27.05.2021 відмовлено;

стягнуто з ДП «Рахівське лісове дослідне господарство» на користь ОСОБА_1 908,00 грн судового збору.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що переведення позивача на іншу посаду відбулося з порушенням закону, оскільки його письмова згода на це не запитувалася роботодавцем, посилання на відповідну частину ст. 32 КЗпП України як на підставу для переведення працівника в наказі відсутнє, наказ був сформульований неправильно, оскільки замість переміщення працівника було зазначено про його переведення. Відтак оскаржений наказ підлягає скасуванню.

Фактично мало місце переміщення працівника на іншу роботу, за якого не відбулося зміни істотних умов праці, в тому числі, її оплати, та для якого згода працівника не потребується. Неправильне формулювання в наказі («переведення» замість «переміщення») саме по собі не тягне поновлення працівника на попередній посаді. За таких умов підстави для поновлення працівника на попередній посаді відсутні.

Крім того, з 18.08.2021 позивача звільнено з підприємства за згодою сторін і цей наказ не оспорювався.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про поновлення на попередній посаді як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, наводить у скарзі такі доводи.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Виходячи з цього в сукупності з нормами ст. 43 Конституції України, ст. 240-1 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, встановленого законом.

Скасувавши наказ про переведення позивача на іншу посаду суд не вирішив питання про його поновлення на попередній посаді з врахуванням норм трудового законодавства.

Позивач просить скасувати рішення суду в оскарженій частині та задовольнити його вимогу про поновлення на посаді лісничого Білотисянського лісництва ДП «Рахівське лісове дослідне господарство» з 27.05.2021.

Відповідач ДП «Рахівське лісове дослідне господарство» рішення суду не оскаржує, у відзиві на апеляцію позивача вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині без змін. Зазначає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, а за наявності чинного наказу про звільнення позивача з роботи трудові відносини позивача з підприємством припинені за угодою сторін і його поновлення на посаді лісничого Білотисянського лісництва неможливе.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача ДП «Рахівське лісове дослідне господарство» адвоката Левицького А.О., який апеляцію не визнав, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності позивача ОСОБА_1 , якого повідомлено про час і місце розгляду справи в порядку ст. 130 ч. 9 ЦПК України, враховуючи, що позиція позивача викладена письмово, його явка до суду не визнавалася обов`язковою, а неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до такого.

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не дає оцінки рішенню суду в частині, яка не оскаржується (ст. 367 ч. 1 ЦПК України), та враховує відповідні пов`язані факти і обставини остільки, оскільки це необхідно для розгляду апеляції.

Встановлено, що наказом по ДП «Рахівське лісове дослідне господарство» від 27.05.2021 № 99-к лісничого Білотисянського лісництва ОСОБА_1 у зв`язку з виробничою необхідністю, на підставі ст. 32 КЗпП України, цим днем було переведено на посаду лісничого Рахівського лісництва з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с. 5).

Вважаючи переведення його на іншу посаду незаконним, ОСОБА_1 25.06.2021 пред`явив до ДП «Рахівське лісове дослідне господарство» позов про скасування наказу про переведення та поновлення на попередній посаді (а.с. 1-4).

Рахівський районний суд у рішенні від 16.11.2021 дійшов по суті спору висновків про те, що:

переведення позивача на іншу посаду відбулося з порушенням закону, оскільки його письмова згода на це не запитувалася роботодавцем, посилання на відповідну частину ст. 32 КЗпП України як на підставу для переведення працівника в наказі відсутнє, наказ був сформульований неправильно, оскільки замість переміщення працівника було зазначено про його переведення;

фактично мало місце переміщення працівника на іншу роботу, за якого не відбулося зміни істотних умов праці, в тому числі, її оплати, та для якого згода працівника не потребується;

неправильне формулювання в наказі («переведення» замість «переміщення») саме по собі не тягне поновлення працівника на попередній посаді;

суд констатував також, що з 18.08.2021 позивач звільнився з підприємства за згодою сторін і цей наказ не оспорювався;

за таких умов наказ про переведення позивача на іншу посаду підлягає скасуванню, водночас підстави для поновлення працівника на попередній посаді відсутні (а.с. 67-72).

Відповідач ДП «Рахівське лісове дослідне господарство» з таким рішенням суду погодився, вважає його законним і обґрунтованим, а щодо поновлення працівника на роботі виходить із того, що таке неможливе, позаяк трудові відносини позивача з підприємством припинилися за угодою сторін до ухвалення судом рішення.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про поновлення на попередній посаді, виходить із того, що зі скасуванням оспореного наказу суду належало поновити його на попередній посаді.

Апеляція позивача не містить жодних доводів на заперечення, спростування висновків суду першої інстанції про те, що фактично мало місце переміщення працівника на іншу роботу, за якого не відбулося зміни істотних умов праці та для якого згода працівника не потребується, а неправильне формулювання в наказі відповідної процедури саме по собі не тягне поновлення працівника на попередній посаді. Не заперечуючи і не спростовуючи таких висновків суду позивач із ними погодився по суті.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі, трудових прав; сторони діють у спірних відносинах вільно, здійснюють свої права на свій розсуд, а також виконують обов`язки у межах, наданих їм договором або актами законодавства і повинні діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; особа на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору, реалізує право на судовий захист; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 12, 13, 19, 76-81 ЦПК України).

Особа, права якої порушені, може звернутися до суду по захист своїх прав не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі позивача відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

Вимоги позову можуть бути задоволені за умов, коли вони ґрунтуються на підставах належно пред`явленого позову, відповідають вимогам закону, договору та є доведеними у належний процесуальний спосіб (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства … або уповноваженим ним органом …, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства … або уповноважений ним орган … зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ст. 21 ч. 1 КЗпП України, тут і далі норми матеріального прав в редакції, чинній на час виникнення юридичних фактів, що мають значення в справі).

Трудовий договір може бути, зокрема, безстроковим, що укладається на невизначений строк (ст. 23 ч. 1 п. 1 КЗпП України).

Працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством (ст. 30 КЗпП України).

Положеннями ст.ст. 36, 38, 39, 40, 41, 43, 43-1 КЗпП України установлені підстави і порядок припинення трудового договору, в тому числі, припинення трудового договору, укладеного на невизначений строк, за угодою сторін (ст. 36 ч. 1 п. 1).

Зміна умов трудового договору і умов праці, в тому числі, переведення, переміщення працівника на інше місце роботи, зміна умов оплати праці, можуть мати місце лише в рамках трудового договору, що триває. З припиненням трудового договору, зокрема, за угодою сторін, трудові відносини між працівником і роботодавцем припиняються, що є очевидним, і якщо ці відносини не відновлені, поновлення працівника на посаді, з якої його було переведено під час дії трудового договору, що припинився, виключається.

Реалізуючи свої трудові права вільно, на власний ризик і розсуд, ОСОБА_1 21.07.2021 подав директору ДП «Рахівське лісове дослідне господарство» заяву про звільнення з роботи з 18.08.2021 за згодою сторін, на підставі якої по підприємству був 23.07.2021 виданий наказ № 136-к про звільнення позивача з посади лісничого Рахівського лісництва з 18.08.2021 за угодою сторін (ст. 26 ч. 1 п. 1 КЗпП України) (а.с. 49, 50).

Отже, до моменту ухвалення рішення судом трудовий договір був припинений за результатом обопільного волевиявлення обох його сторін, який ніким не оспорювався.

Питання поновлення позивача на роботі (на попередній посаді) в контексті порушення процедури його переведення чи переміщення на іншу посаду не може розглядатися без урахування факту припинення трудових відносин і наявності чинного наказу роботодавця про звільнення позивача з роботи, чого правова позиція позивача в справі не враховує. За встановлених у справі обставин суд першої інстанції не мав передбачених законом підстав для поновлення позивача на посаді лісничого Білотисянського лісництва ДП «Рахівське лісове дослідне господарство» в порядку, встановленому ст. 235 КЗпП України, оскільки факт припинення трудових відносин і наявність чинного наказу роботодавця про звільнення позивача з роботи таку можливість виключають. Норми ст. 240-1 КЗпП України в ситуації, що має місце, незастосовні.

Відтак в оскарженій позивачем частині рішення суду першої інстанції узгоджується з вимогами закону та обставинами справи, чого доводи апеляції не спростовують, тому на підставі ст. 375 ЦПК України скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рахівського районного суду від 16 листопада 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 15 вересня 2022 року.

Судді