Провадження 2-з/193/14/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року смт.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кравченко Н.О.,

при секретарі судового засідання Ратушної В.В.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 адвоката Мудраченка Віктора Михайловича до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності шляхом одержання грошової компенсації вартості частки,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 адвоката Мудраченка Віктора Михайловича до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності шляхом одержання грошової компенсації вартості частки.

В обґрунтування якої вказано, що в провадженні Софіївського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності шляхом одержання грошової компенсації вартості частки.

Предметом спору є майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя та ними спільно з відповідачем збудовані за адресою АДРЕСА_1 для власних потреб слідуючі господарські споруди: бетонний паркан, вартістю - 20 000,00 гри; котельна, вартістю - 50 000,00 грн; бесідка з цегли, вартістю - 30 000,00 грн; навіс для причепа, вартістю - 5 000,00 грн; навіс для господарських потреб, вартістю - 10 000,00 гривень.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2022 року призначено у цивільній справі за позовною заявою представника позивача ОСОБА_2 . адвоката Мудраченка Віктора Михайловича до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності шляхом одержання грошової компенсації вартості частки судову оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На вирішення експертизи поставлені питання: яка ринкова вартість, станом на дату проведення експертизи, об`єктів нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 : -бетонного паркану, 2005 року побудови; -котельної, 2013 року побудови; -бесідки (альтанки) з цегли, 2007 року побудови; -навісу для причепа, 2018 року побудови; -навісу для господарських потреб. 2004-2005 рр. побудови.

Відповідач повідомив ОСОБА_2 , що збирається продати належне йому на праві власності домоволодіння та оголосив продаж житлового будинку по АДРЕСА_1 разом із господарськими спорудами: бетонний паркан; котельна; бесідка з цегли; навіс для причепа; навісу для господарських, що підтверджується витягом із чата «Продам-куплю» у мобільному додатку «Вайбер», який щодня поновлює.

Можливість відповідача до вирішення спору в суді, розпорядитись майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме об`єктами нерухомості (окрім житлового будинку), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , змушує представника позивача звернутись з заявою про забезпечення позову.

В цілях забезпечення позовних вимог ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та виділ частки із майна, що є, на думку позивача, спільною сумісною власністю шляхом одержання грошової компенсації вартості частки, проведення судової оціночно-будівельної експертизи, виконання рішення суду, представник позивача просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на житловий будинок по АДРЕСА_1 разом із господарськими спорудами: -бетонного паркану, 2005 року побудови; - котельної, 2013 року побудови; -бесідки (альтанки) з цегли, 2007 року побудови; -навісу для причепа, 2018 року побудови; -навісу для господарських потреб, 2004-2005 рр. побудови, який належить на праві власності ОСОБА_3 , згідно Договору дарування від 14.05.2004 року, посвідченого Стюрко О.О., державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №1721, зареєстрованим в ОКП «Софіївське БТІ» за № 5327152.

Суд розглядає заяву у відсутність сторін в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд дійшов наступного висновку.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати принципу змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це застосування судом заходів для створення можливості виконання у майбутньому рішення суду у випадках, якщо їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову може застосовуватись лише з вказаних підстав, ці підстави є оцінними. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших ніж, ті, яким вдалось би запобігти.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Суд звертає увагу сторони позивача на те, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Так, відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Така позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі від 06.05.2020 у справі № 700/720/17.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд вважає, що представником позивача ОСОБА_1 , в порушення вимог ч. 1ст. 151 ЦПК України суду не надано пропозицій щодо зустрічного забезпечення у відповідності до положень ст. 151 ЦПК України, не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача, оскільки позивач в позовній заяві просить виділити в натурі частку із майна, що є у спільній сумісній власності на думку позивача шляхом одержання грошової компенсації вартості 1/2 частки господарських споруд в розмірі 57 500 гривень: бетонний паркан, вартістю - 20 000,00 грн; котельна, вартістю - 50 000,00 грн; бесідка з цегли, вартістю - 30000,00 грн; навіс для причепа, вартістю - 5 000,00 грн; навіс для господарських потреб, вартістю - 10 000,00 грн, всього вартістю 115 000 гривень, натомість в заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , разом із господарськими спорудами, який не є предметом спору у вищевказаній позовній заяві, а також не доведено, що не накладення арешту на житловий будинок перешкодить проведенню призначеної судової оціночно-будівельної експертизи.

На час розгляду клопотання розгляд цивільної справи зупинено ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10.08.2022 року у зв`язку із призначенням судової оціночно-будівельної експертизи та зобов`язано надати об`єкт для проведення вищеозначеної експертизи.

У зв`язку із цим суд вважає за необхідне роз`яснити представнику позивача положення ст. 109 ЦПК України наслідки ухилення від участі в експертизі. У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Таким чином, у зв`язку з тим, що представник заявника не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, що належить на праві власності відповідачу та не входить до маси спільного сумісного майна, яке підлягає поділу.

Керуючись ст. ст. 149-153, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 адвоката Мудраченка Віктора Михайловича до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності шляхом одержання грошової компенсації вартості частки, шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення через Софіївський районний суд Дніпропетровської області або до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Софіївського районного суду

Дніпропетровської області Н.О. Кравченко