ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 вересня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/4629/21

Головуючий у першій інстанції - Бездідько В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/777/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Патук А.А.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Містер Мані»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Містер Мані»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Містер Мані» про визнання недійсним договору позики (суддя Бездідько В.М.), ухвалене у м.Прилуки,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору позики №713160, укладеного між ним і ТОВ «Містер Мані» 27 липня 2021 року. Позов мотивовано тим, що в кінці жовтня 2021 року на поштову адресу позивача за місцем його реєстрації поштовою кореспонденцією надійшло повідомлення з вимогою про сплату боргу, з якого вбачається, що 27 липня 2021 року між позивачем і відповідачем було укладено кредитний договір №713160, у відповідності до якого ОСОБА_1 нібито було отримано кредитні кошти, які він вчасно не повернув і відповідно його борг становив 5060 грн. На адвокатський запит ТОВ «Містер Мані» повідомило, що вказаний договір було укладено шляхом обміну електронними повідомленнями відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За доводами позивача, він ніколи не звертався до відповідача з приводу отримання позики, не реєструвався на їхньому офіційному сайті, не робив ніяких заявок на отримання коштів, не укладав будь-яких договорів позики та не отримував коштів, спірний кредитний договір був укладений без його вільного волевиявлення та волі, без його участі, про існування такої угоди йому не було нічого відомо, а тому договір є недійсним.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 червня 2022 року позов задоволено; визнано недійсним договір позики №713160, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Містер Мані» 27.07.2021 року; стягнуто з відповідача на користь позивача понесені по справі витрати на отримання правової допомоги в розмірі 6000 грн; стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір 908 грн. Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 грошові кошти на виконання кредитного договору не отримував, відповідач таку обставину не спростував та не подав жодних доказів про перерахування позивачеві грошових коштів, зокрема платіжне доручення, в якому були б зазначені дані отримувача та відповідна сума. Отже, суд дійшов висновку, що порушено вимоги ч.3 ст. 203 ЦК України, а саме: на момент укладення договору було відсутнє волевиявлення ОСОБА_1 та внутрішня воля на його укладення.

В апеляційній скарзі ТОВ «Містер Мані» просить скасувати вказане рішення суду в повному обсязі та ухвалити нове рішення про залишення позову без задоволення. Апеляційна скарга мотивована тим, що послідовні дії позивача: відвідування сайту ТОВ «М-Р МАНІ», реєстрація в особистому кабінеті, надання своїх персональних ідентифікаційних даних, реєстрація фінансового номеру, який підтверджений ТОВ УБКІ(НОМЕР_1), вибір суми та строку кредиту, верифікація платіжної картки у платіжній системі, надання номеру платіжної картки для зарахування кредитних коштів, проходження БАНК ІД НБУ тим самим фінансовим номером ( НОМЕР_1 ), підписання кредитного договору одноразовим ідентифікатором - прямо і чітко підтверджують вільне волевиявлення позивача та відповідає його внутрішній волі. За доводами відповідача, він надав обгрунтування та докази укладення договору позики на законних підставах в розумінні п.3 ст.11, ч.6 ст.11, п.12 ст.11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» у відзиві на позовну заяву та додатках 1, 4 до нього. ТОВ «Містер Мані» посилається, що суд першої інстанції не застосував норми Закону України «Про електронну комерцію», чим допустив неправильне застосування норм матеріального права у частині незастосування закону, який підлягав застосуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Позивач вказує, що відповідач не надав доказів, що створений особистий кабінет на час укладення спірного договору створювався саме ним і належав саме йому, а не третій особі, яка використала персональні дані ОСОБА_1 . Також звертає увагу, що мобільний номер НОМЕР_2 ніколи йому не належав, йому не відомий і він ніколи таким номером не користувався, як ніколи не був і клієнтом АТ «Банк Форвард», рахунок до картки НОМЕР_3 йому не належить, а відповідачем зворотного не доведено. Крім того, ОСОБА_1 наголошує, що у наданому відповідачем скріншоті верифікації зазначено паспорт позивача, який виданий 01.01.2001 року, що не відповідає дійсності, оскільки такий був виданий 11.05.2006 року; у графі сімейний стан вказано, що ОСОБА_1 одружений, однак у відповідності до заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду від 15.11.2019 року він розлучений. Так само не відповідає дійсності індекс в адресі проживання - 49000 замість АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає його колишня дружина. Не відповідає дійсності і вказане місце роботи - ТОВ АТБ Маркет, оскільки позивач ніколи не перебував у трудових відносинах з вказаною торговою мережею, що підтверджується довідками ОК-5 та ОК-7.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що 27 жовтня 2021 року ТОВ «Містер Мані» направило на адресу ОСОБА_1 лист з вимогою сплати суми заборгованості у розмірі 5 060 грн (а.с.9). У листі відповідач посилався на невиконання позивачем умов кредитного Договору №713160 від 27.07.2021 року.

На запит адвоката позивача відповідачем надано Договір позики №713160 від 27 липня 2021 року, за умовами якого кредитодавець (ТОВ «Містер Мані») надає позичальнику ( ОСОБА_1 ) фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: фінансовий кредит для споживчих потреб, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору, додатків до договору, Правил надання коштів у позику у тому числі на умовах фінансового кредиту; сума кредиту 2000 грн; кредит надається строком на 90 днів (строк кредиту) з дати видачі кредиту (дата надання позики) 27.07.2021 до дати повернення кредиту (строк платежу) 25.10.2021 (а.с.11-14).

Відповідно до п.1.11., 7.3., 7.5. вказаного договору загальна вартість кредиту для позичальника, при умові погашення всієї суми заборгованості в дату повернення позики складає 5060 грн. Підписання позичальником договору відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Виконання вищезазначених дій означає прийняття позичальником всіх умов договору та його укладання в електронному вигляді, що згідно п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до укладення договору в письмовому вигляді, у зв`язку з чим створює для позичальника та кредитодавця такі ж правові зобов`язання та наслідки. Сторони погодили, що укладання договору та інших документів (зокрема, але не виключно додаткових угод до Договору, додатків) в електронній формі прирівнюється до укладання відповідних документів в паперовій формі, що мають таку ж юридичну силу. Підписання позичальником документів (додаткових угод до договору, додатків) відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).

Особливості укладання договору позики в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Колегія суддів апеляційного суду вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.п.3.8, 3.9. Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Містер Мані», які є невід`ємною частиною Договору позики і розміщені на сайті http://www.mrmoney.com.ua, з метою отримання кредиту заявник повинен подати електронну заявку на отримання кредиту на сайті кредитодавця. Для подачі заявки на отримання кредиту, заявник повинен зареєструватися на сайті кредитодавця шляхом заповнення відповідної реєстраційної форми. На підставі даних реєстраційної форми інформаційна система кредитодавця здійснює реєстрацію заявника на сайті кредитодавця та створює обліковий запис (аккаунт) для доступа заявника до особистого кабінету. Для реєстрації на сайті кредитодавця заявник має надати свою згоду на передачу кредитодавцю та третім особам, що мають підписані відповідні договори з кредитодавцем, своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану заявника та його спроможності виконати зобов`язання за договором, шляхом проставлення відповідної відмітки. Заявник здійснює заповнення заявки на отримання кредиту на сайті кредитодавця, у якій заявник зобов`язаний вказати повні, точні, достовірні та актуальні особисті дані, які необхідні для прийняття кредитодавцем рішення про надання кредиту. Подаючи заявку, заявник має зареєструвати в особистому кабінеті банківську карту, на яку будуть зараховані кошти при позитивному рішенні по заявці. Інформаційна система кредитодавця здійснює реєстрацію заявки на кредит, за процесом розгляду якої заявник може слідкувати через особистий кабінет на сайті кредитодавця. Кредитодавець приймає рішення про видачу кредиту або відмову у видачі кредиту і повідомляє про це заявника шляхом надсилання йому електронного повідомлення на сайті в особистому кабінеті. Заявник має прийняти договір. Для прийняття договору заявник отримує пропозицію на укладення електронного договору (оферту) шляхом направлення електронного повідомлення, яке містить істотні умови договору. Заявник ознайомлюється з усіма умовами, в тому числі з текстом договору, який розміщується в особистому кабінеті заявника та акцептує шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Підписання позичальником договору, додаткової угоди, графіку платежів та інших документів відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор надсилається кредитодавцем заявнику/позичальнику засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації на сайті кредитодавця шляхом направлення електронного листа на адресу електронної пошти, яка зазначена у заявці (або вказана у особистому кабінеті заявника/позичальника), або смс-повідомленням на мобільний телефон, вказаний у заявці (або вказаний у особистому кабінеті заявника/позичальника). Виконання цих дій означає прийняття позичальником всіх умов договору та його укладання в електронному вигляді, що згідно п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до укладення договору в письмовій формі та підписаного власноруч. Кредитодавець не пізніше одного робочого дня з дня підписання договору надає позичальнику кредит шляхом безготівкового переказу суми кредиту на вказаний позичальником картковий рахунок.

Пунктами 2.19., 2.33. вказаних Правил встановлено, що картковий рахунок - це належний позичальнику рахунок платіжної карти в установі банку, що реєструється позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця та на який кредитодавцем здійснюється зарахування позичальнику кредиту. Телефонний номер - власний мобільний номер заявника, який зазначається ним при реєстрації на сайті кредитодавця і використовується кредитодавцем як один із способів ідентифікації заявника, а також як контактний засіб зв`язку.

За встановленими у даній справі обставинами оспорюваний договір між сторонами укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. При цьому через особистий кабінет на веб-сайті відповідача подано заявку на отримання кредиту ОСОБА_1 та підтверджено умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «Містер Мані» надіслано особі, яка звернулася за отриманням кредиту за допомогою засобів зв`язку, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який і було використано для підтвердження підписання кредитного договору.

Зокрема, згідно з копією LOGу правочину клієнт ідентифікувався в ІТС, заповнено заявку, направлено запит щодо отримання кредиту, відправлено на перевірку bank-id, верифіковано через bank-id, направлено код для підписання договору, ознайомлення з офертою і договором, споживач акцептував оферту і договір електронним підписом, перерахування коштів на рахунок клієнта, направлено споживачу підтвердження вчинення електронного правочину email (а.с.40).

Відповідно до скрин-шотів на телефон позивача направлялися смс-повідомлення для реєстрації в особистому кабінеті, а також одноразовий ідентифікатор для підписання договору (а.с.61, 62).

Згідно зі скрин-шотом анкети позичальника останній надав необхідну інформацію щодо себе, а саме: ПІБ - ОСОБА_1 , ІПН - НОМЕР_4 , дата народження - 1990-01-14, три телефонні номери клієнта, в тому числі НОМЕР_2 (на який позичальнику і надсилалися смс-повідомлення кредитодавцем), паспортні дані, адреса проживання, місце роботи та номер карти ( НОМЕР_3 (TASKOM BANK)) (а.с.70).

Відповідачем було здійснено верифікацію позивача у ТОВ «Українське бюро кредитних історій» (а.с.71). При цьому встановлено факт використання саме вказаного в анкеті позичальника номера телефону НОМЕР_2 в якості фінансового при отриманні послуг в інших фінансових установах ще з 2011 року.

Отже, доводи ОСОБА_1 , що вказаний номер телефону не є його номером і ніколи йому не належав, спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження виконання умов договору позики №713160 від 27 липня 2021 року щодо надання коштів ТОВ «Містер Мані» надало до суду першої інстанції інформаційні довідки №418/12 і №419/12 від 24 грудня 2021 року, згідно з якими ТОВ «Платежі Онлайн», як оператор послуг платіжної інфраструктури, повідомило, що на сайті MRMONEY.COM.UA 27 липня 2021 року через платіжний сервіс «Platon» були проведені успішні транзакції типу «верифікація» карти та «виплата» в розмірі 2000 грн на карту НОМЕР_3 (а.с.63, 64).

ОСОБА_1 не спростував факт зарахування коштів у розмірі 2000 грн на його картку НОМЕР_3 , яку було зазначено в анкеті позичальника. Позивачем не надано доказів, що вказана картка йому не належить, а надана ним виписка з рахунку АТ КБ «ПриватБанк» не спростовує факту отримання коштів на картку TASKOM BANK.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 грошові кошти на виконання договору позики не отримував.

При цьому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що послідовні дії позивача: відвідування сайту ТОВ «Містер Мані»; реєстрація в особистому кабінеті; надання своїх персональних ідентифікаційних даних; реєстрація фінансового номеру, який підтверджений ТОВ «Українське бюро кредитних історій» (НОМЕР_1); вибір суми та строку кредиту; верифікація платіжної картки у платіжній системі; надання номеру платіжної картки для зарахування кредитних коштів; проходження Банк ІД НБУ тим самим фінансовим номером ( НОМЕР_1 ); підписання кредитного договору одноразовим ідентифікатором підтверджують вільне волевиявлення позивача та відповідають його внутрішній волі на укладення оспорюваного правочину. Договір позики №713160 від 27 липня 2021 року укладено у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію».

Позивач не спростував доводів відповідача, що він увійшов в особистий кабінет АТ «Банк Форвард» зі своїм логіном та паролем і був ідентифікований за параметрами клієнта, які збігаються із відомостями, викладеними в анкеті позичальника.

Судом встановлено, що особисті дані ОСОБА_1 , а саме: серія і номер паспорта, ідентифікаційний номер, дата народження, адреса проживання, зазначені ним в анкеті позичальника, узгоджуються з відповідними даними, наданими позивачем на підтвердження своєї особистості (а.с.5-6, 70). Відмінності у даті видачі паспорта, зазначеному у верифікації клієнта у ТОВ «Українське бюро кредитних історій», і дійсній даті, у адресі реєстрації, індексі в адресі проживання, сімейному стані не можуть свідчити про те, що ОСОБА_1 не укладав спірний договір позики, оскільки такі дані не є основними даними, які ідентифікують клієнта. Крім того, відмінності містяться саме у скрин-шоті верифікації позивача у ТОВ «Українське бюро кредитних історій», відомості в якому є ідентифікацією суб`єкта кредитної історії, починаючи з 2011 року, а не в анкеті позичальника, яка заповнювалася при укладенні оспорюваного договору позики.

Доводи ОСОБА_1 , що він ніколи не працював у ТОВ «АТБ Маркет» жодними доказами не підтверджено, а індивідуальні відомості про застраховану особу, надані до відзиву на апеляційну скаргу, містять лише період з 2009 по 2014 рік.

Також не заслуговують на увагу посилання позивача, що на час укладення договору він перебував за кордоном, враховуючи те, що укладення електронного договору відбувалося дистанційно на веб-сайті відповідача з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, без прив`язки до фактичного місцезнаходження позичальника.

Посилання позивача на те, що він має справу з фінансовими шахраями, які використали його персональні дані для підробки договору позики, жодними доказами не підтверджено, ОСОБА_1 не надано доказів, що із вказаного приводу він звертався до правоохоронних органів.

Враховуючи викладене в сукупності, підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору позики відсутні, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення суду - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 хоча і вказує на те, що відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» він звільняється від сплати судового збору, проте в обгрунтування підстав позову не посилається на порушення положень вказаного закону при укладенні оспорюваного договору позики, а посилається лише на норми Цивільного кодексу України. Судом також не застосовувалися положення Закону України «Про захист прав споживачів», отже відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору, відповідно з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1362 грн за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Містер Мані» задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 червня 2022 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Містер Мані» про визнання недійсним договору позики відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Містер Мані» (місцезнаходження: 03067, м.Київ, б-р Вацлава Гавела, буд.4, кор.46, ) судовий збір у розмірі 1362 грн за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2022 року.

Головуючий: Судді: