Номер провадження 2-о/754/379/22
Справа №754/9411/22
РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Панченко О.М.

за участю секретаря Богослов Ю.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження,-

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дітей.

В обґрунтування заяви зазначено, що вона є матір`ю дитини жіночої статі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Сімферополь, АРК та дитини жіночої статі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася в м. Сімферополь, АРК. У шлюбі, зареєстрованому на підконтрольній території вона не перебуває, однак 29.10.2016 року вже після окупації АР Крим, вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 виданого «Відділом реєстрації шлюбу м. Сімферополь Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим», за а/з №2119. Тавким чином вона має статус одинокої матері, у зв`язку з чим інформація про дітей має визначатися в порядку ч. 1 ст. 135 СК України.

Як зазначає заявниця, отримати свідоцтва про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факти народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце народження є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України, Закон України від 15 квітня 2014 року № 1207- VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

З огляду на викладене, заявниця змушена звернутись до суду з даною заявою про встановлення факту народження дітей.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В своїй заяві до суду представник заявниці просив проводити розгляд справи без участі сторони заявника.

З урахуванням необхідності невідкладного розгляду справи, передбаченого ч.2 ст.317 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів.

Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно з частиною 1статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Пунктом 7 частини 1статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені статтею 317 ЦПК України.

Відповідно до частини 1, 3 статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_2 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , батьком є ОСОБА_4 про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_2 , яке складене російською мовою, та видане на непідконтрольній території України в м. Сімферополя АРК (Відділ реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим від 12.01.2021 року.

Крім того, як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , батьком є ОСОБА_4 про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_3 , яке складене російською мовою, та видане на непідконтрольній території України в м. Сімферополя АРК (Відділ реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим від 15.08.2017 року.

Із долученого до заяви паспорта громадянки України вбачається, що заявниця зареєстрована у АР Крим.

Як вбачається із зазначених свідоцтв про народження, у відомостях про громадянство батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказано, що вони є громадянами Російської Федерації.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» в редакції Закону № 2217-IX від 21.04.2022, що набув чинності 07.05.2022 року, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

За правилами ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Відповідно до ч.6 ст.5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України.

Таким чином встановлено, що матір малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є громадянкою України, що підтверджується її паспортом.. Зазначення іншого громадянства в свідоцтвах про народження дітей, які видані на непідконтрольній території України в м.Сімферополь АРК не підлягає врахуванню при розгляді справи відповідно до ч.6 ст.5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey». «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozеr v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ.

На підтвердження факту народження у неї дітей заявницею надано копію виписного епікризу №9, згідно якого пологи відбулись 01.01.2021 року о 20.38 год., народжено дитину жіночої статі, а також копію свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження - Російська Федерація, Республіка Крим, м.Сімферополь, батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Крім того, згідно копії виписного епікризу, пологи відбулись 31.07.2017 року о 18.10. год., народжено дитину жіночої статі, а також копію свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження - Російська Федерація, Республіка Крим, м.Сімферополь, батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Суд також враховує, що згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, суд приймає зазначені докази як належні та допустимі.

Таким чином, оскільки законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини шляхом звернення до суду і заявником доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту народження дитини знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Виходячи з викладеного вище, враховуючи відсутність можливості в інший спосіб зареєструвати народження дитини, з метою реалізації дитиною в подальшому всіх належних їй прав та свобод громадянина України, суд вважає за необхідне задовольнити заяву, встановивши факт народження дитини на тимчасово окупованій території України.

Керуючись Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. 133 СК України, ст.ст. 5-13, 76-81, 259, 263-265, 293, 317 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження, - задовольнити.

Встановити факт народження дитини жіночої статі - ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, матір`ю якої є громадянка України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановити факт народження дитини жіночої статі - ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, матір`ю якої є громадянка України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відомості про батька зазначити відповідно до приписів ч. 1 ст. 135 СК України.

Допустити негайне виконання рішення.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: