Справа № 183/4722/22
№ 2/183/3106/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря судового засідання Пономаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина-інвалід, яка з батьком дитини не перебуває у шлюбі,-

в с т а н о в и в :

11 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина-інвалід, яка з батьком дитини не перебуває у шлюбі.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що з травня 2008 року по 02 червня 2022 року вона з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та займалися спільним побутом.

Під час проживання однією сім`єю з відповідачем у них народилися діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач зазначила, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей.

ОСОБА_1 зазначила, що вона звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей.

В той же час, їх син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною-інвалідом з дитинства, з діагнозом: синдром ОСОБА_5 , у зв`язку з чим не може обходитись без постійного стороннього догляду, а тому позивач постійно доглядає та опікується ним.

Єдиним джерелом доходів позивача є соціальні виплати, які не можуть належним чином забезпечити потреби сина-інваліда, який не може обходитися без постійного стороннього догляду, тому позивач опікується ним, крім того дитина потребує нормального харчування, придбання одягу, взуття, постійного лікування та реабілітації. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання, як дружини з якою проживає дитина з інвалідністю не надає, а також не приймає участі у додаткових витратах на сина, хоча є фінансово спроможним.

В зв`язку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_1 просила суд:стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1300,00 грн. щомісячно протягом всього часу проживання та опікування дитиною-інвалідом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 30 серпня 2022 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розглядати справу без його участі, вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 19від 16 червня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 16 червня 2010 року.

Дитина зареєстрована та проживає разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Вільненського старостинського округу Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 554 від 28 липня 2022 року.

Встановлено, що малолітній син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною-інвалідом з дитинства, а саме з 23 травня 2013 року (діагноз: синдром Дауна-Q 90), що підтверджується медичним висновком № 18/106 від 23 травня 2013 року.

Встановлено, що позивач ОСОБА_6 з 23 травня 2013 року отримує щомісяця державну соціальну допомогу на дитину-інваліда ОСОБА_4 , 2010 р.н. в сумі 1 946,40 грн., що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 виданого 15 травня 2018 року Управлінням соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в України», дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначення інвалідності дитини доповнено посиланням на те, що стійкий розлад функцій організму зумовлює обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.

Статтею 19 цього ж Закону визначено безпосередній причинний зв`язок інвалідності з потребою у сторонньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Вказана норма встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право: один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом; дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; цей з подружжя опікується нею; другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

З аналізу вказаної норми слідує, що відсутність хоча однієї із перерахованих підстав не призводить до виникнення відповідного юридичного складу та не надає особі права на утримання. Доказування у такій категорії справ має ґрунтуватися на сукупності доказів.

Відповідно до підпункту 1 пункту 7 Положення про лікарсько-консультативну комісію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям» від 21 листопада 2013 року № 917 комісії визначають:наявність стійкого розладу функцій організму та відповідно можливі обмеження життєдіяльності дитини під час взаємодії із зовнішнім середовищем;категорію дитина з інвалідністю або дитина з інвалідністю підгрупи А, причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати працездатності (у відсотках) у дітей віком від 15 до 18 років, які потерпіли від нещасного випадку на виробництві;потребу дитини з інвалідністю у забезпеченні її технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань;потребу дитини з інвалідністю у медичній допомозі та соціальних послугах, в тому числі додатковому харчуванні, у забезпеченні лікарськими засобами, постійному сторонньому догляді, диспансерному нагляді, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування тощо;ступінь стійкого обмеження життєдіяльності для направлення дитини з інвалідністю до реабілітаційних установ та інших установ, що здійснюють соціальне обслуговування.

Аналізуючи надані позивачем докази, судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є дитиною - інвалідом, який проживає разом з матір`ю, тобто позивачем ОСОБА_1 та потребує постійного стороннього догляду, допомоги.

Статтею 88 СК України передбачено право на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю. Якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Положеннями ст. 91 СК України закріплено право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Так, відповідно до ч. 2 даної статті жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ними їхньої дитини відповідно до ч. 2 - 4 ст. 84 та ст. 86 і 88 цього Кодексу.

Із системного аналізу норм ст. 88 та ст. 91 СК України випливає, що право на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів, а саме: проживання одного з подружжя з дитиною-інвалідом та опікування нею; нездатністю дитини обходитися без постійного стороннього догляду; походження дитини від другого з подружжя (кровне споріднення); спроможністю другого з подружжя надавати матеріальну допомогу.

Також враховується судом, що право того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, на утримання, пов`язане з виникненням досить складних життєвих обставин, в яких останній з об`єктивних причин значно більшою мірою виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень і у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки. А тому, відповідач зобов`язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя позивача, з яким проживає їх спільна дитина-інвалід, як це визначено приписами ч. 2 ст. 88 СК України.

У відповідності до ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.

На підставі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути на її користь аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1300,00 грн., оскільки вона не працює, проводить час разом із сином-інвалідом, доглядаючи за останнім, отримує виключно державну соціальну допомогу особам з інвалідністю, яку у повному обсязі витрачає на потреби спільної малолітньої дитини, а тому у позивача відсутня можливість самостійно себе забезпечувати, закривати свої базові потреби (харчування, предмети особистої гігієни), у тому числі оплачувати комунальні послуги. Позивач вважає, що саме вказана сума грошових коштів у зазначеному нею розмірі зможе забезпечити мінімальний рівень життя.

Таким чином, при визначенні розміру стягуваних аліментів, з урахуванням усіх встановлених обставин, зокрема з урахування позиції відповідача щодо визнання позову, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, а тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання позивача в твердій грошовій сумі у розмірі 1 300,00 грн. щомісячно, починаючи з 11 серпня 2022 року та протягом всього часу проживання та опікування дитиною-інвалідом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 77, 80, 88, 91 СК України, ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 274-279,354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина-інвалід, яка з батьком дитини не перебувають у шлюбі,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1 300,00 грн. (одна тисяча триста грн.. 00 коп.) щомісяця, починаючи з 11 серпня 2022 року та протягом всього часу проживання та опікування дитиною-інвалідом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 07 лютого 2006 року Новомосковським РВ УМВС України у Дніпропетровській області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,зареєстрований за адресою:АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 26 вересня 2022 року.

Суддя Д.І. Городецький