ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року м. Чернівці

справа № 723/1733/22

провадження 22-ц/822/720/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів : Владичана А.І., Литвинюк І.М.

секретар Собчук І.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 22 липня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди.

Позов обгрунтовано наступним. ІНФОРМАЦІЯ_4 приблизно о 21-30год. відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пасажиру автомобіля марки «ВАЗ 21011», номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_2 спричинено смерть, яка настала від закритого перелому кісток основи черепа з забоєм речовини головного мозку та розвитком під оболонкових крововиливів.

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28.09.2021р. у справі № 723/2164/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

Внаслідок загибелі ОСОБА_2 неповнолітнім дітям загиблого - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 завдано шкоду, пов`язану з втратою годувальника.

ОСОБА_1 є матір`ю та законним представником неповнолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Цивільно-правова відповідальність водія «ВАЗ 21011» номерний знак НОМЕР_1 застрахована не була, у відповідності до ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ОСОБА_1 , діючи в інтересах неповнолітніх дітей, 16.03.2021р. звернулась до Моторно (транспортне) страхового бюро України (МТСБУ) з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заявами про виплату відшкодування втрати годувальника, що належить неповнолітнім дітям загиблого ОСОБА_2

МТСБУ було прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування і регламентної виплати з фонду захисту потерпілих, в зв`язку з тим, що згідно Обвинувального акту від 14.05.2021р., винна особа - ОСОБА_3 добровільно відшкодував потерпілій матеріальну шкоду.

Згідно Обвинувального акту від 14.05.2021р. потерпілою від кримінального правопорушення є ОСОБА_7 , а не ОСОБА_1 як законний представник неповнолітніх дітей. Тому твердження МТСБУ про те, що ОСОБА_3 відшкодував втрату годувальника неповнолітнім дітям загиблого є безпідставним. У вироці Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28.09.2021р. у справі №723/2164/21 відсутні будь-які відомості щодо відшкодування втрати годувальника неповнолітнім дітям загиблого.

Рішення відповідача про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) з фонду захисту потерпілих є безпідставним та незаконним. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як неповнолітнім дітям загиблого належить відшкодування втрати годувальника по 72000грн. кожному, відповідно до законодавства.

Відмова МТСБУ у здійсненні відшкодування (регламентної виплати) з фонду захисту потерпілих позивач вважає безпідставною та такою, що не базується на нормах закону.

Підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування (регламентної виплати) викладені у ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають, і в ній не передбачено такої підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, як добровільна сплата винною особою суми на користь потерпілого.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила стягнути з Моторно (транспортне) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 по 72000грн. на кожного відшкодування по втраті годувальника та стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 27000 грн.

Короткий змісту рішення суду першої інстанції

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 22 липня 2022 року позов ОСОБА_1 , інтереси якої представляє Коневалик А.В. , до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 по 72000грн. на кожну дитину.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000грн.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави судовий збір в розмірі 992,40грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Моторне (транспортного) страхове бюро України просить скасувати рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 22 липня 2022 року та в задоволенні позовних вимог відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Моторне (транспортного) страхове бюро України в апеляційній скарзі зазначає, що при ухваленні даного рішення суд неповною мірою з`ясував обставини, що мають значення для справи, рішення прийнято із порушенням вимог процесуального закону, норми матеріального права застосовано неправильно.

Апелянт посилається на те, що в обвинувальному акті від 14.05.2021 року вказано «обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 є добровільне відшкодування завданих збитків». При цьому не вказано, що відшкодування було здійснено лише ОСОБА_7 , яка була визнана потерпілою у даному кримінальному провадженні.

З огляду на зміст вказаного обвинувального акту, винуватець ДТП повністю відшкодував заподіяні збитки, що відповідно до ч. 1 ст.599 ЦК України, є підставою припинення зобов`язання.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_9 повністю відшкодував збитки, тому зобов`язання як договірне так і деліктне припинилися, що унеможливлює не лише виконання зобов`язання МТСБУ (повторне), так і звернення особи, яка має право на страхове відшкодування, до суду з відповідним позовом.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 у відзиві просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Також просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу за апеляційний розгляд справи в розмірі 9000грн.

Вважає доводи апеляції безпідставними. Посилається на те, що згідно Обвинувального акту від 14.05.2021р. потерпілим від кримінального правопорушення є ОСОБА_7 , а не ОСОБА_1 як законний представник неповнолітніх дітей. Тому твердження МТСБУ про те, що ОСОБА_3 відшкодував втрату годувальника неповнолітнім дітям загиблого є безпідставним.

У вироці Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28.09.2021р. у справі №723/2164/21 відсутні будь-які відомості щодо відшкодування втрати годувальника неповнолітнім дітям загиблої, більше того, в вказаному вироці суду взагалі відсутня інформація щодо будь-якого відшкодування шкоди водієм.

Крім цього, в матеріалах цивільної справи наявна копія заяви ОСОБА_1 від 04.02.2022р. про те, що вона, за фактом заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 27.02.2022р., не отримувала кошти від ОСОБА_3 .

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено наступне. ІНФОРМАЦІЯ_4 приблизно о 21-30год. відбулася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої пасажиру автомобіля марки «ВАЗ 21011», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 ОСОБА_2 спричинено смерть.

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28.09.2021р. у справі № 723/2164/21, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

Внаслідок загибелі ОСОБА_2 , неповнолітнім дітям загиблого - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 завдано шкоду, пов`язану з втратою годувальника.

ОСОБА_1 є матір`ю та законним представником неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Цивільно-правова відповідальність водія «ВАЗ 21011» номерний знак НОМЕР_1 застрахована не була.

ОСОБА_1 , діючи в інтересах неповнолітніх дітей, відповідно до ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 16.03.2021р. звернулась до Моторно (транспортне) страхового бюро України (МТСБУ) з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заявами про виплату відшкодування втрати годувальника, що належить неповнолітнім дітям загиблого ОСОБА_2

МТСБУ було прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування і регламентної виплати з фонду захисту потерпілих, в зв`язку з тим, що згідно Обвинувального акту від 14.05.2021р. винна особа - ОСОБА_3 добровільно відшкодував потерпілій матеріальну шкоду. Згідно Обвинувального акту від 14.05.2021р., потерпілим від кримінального правопорушення є ОСОБА_7 .

Підставою для відмови у виплаті відшкодування стало те, що згідно Обвинувального акту від 14.05.2021р., підтверджується добровільне відшкодування шкоди, адже зазначено, що в ході досудового розслідування від потерпілої особи, надійшла заява, в якій остання стверджує, що жодних претензій до ОСОБА_3 не має, оскільки матеріальну шкоду відшкодовано в повному обсязі.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення відшкодування по втраті годувальника підлягають задоволенню.

Апеляційний суд, погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Положеннями ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до положень ст.27 Закону у зв`язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Порядок вирахування відшкодування утриманцям визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: зокрема чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно.

Встановлено, що вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28.09.2021р. у справі № 723/2164/21, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

Внаслідок загибелі ОСОБА_2 неповнолітнім дітям загиблого - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 завдано шкоду у зв`язку із втратою годувальника.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 розмір мінімальної заробітної плати становив 6000грн., тому розмір відшкодування пов`язаного з втратою годувальника становить 72000грн. на кожну дитину.

Безпідставними є доводи апелянта, що немає підстав для зазначених позивачем виплат, оскільки згідно Обвинувального акту від 14.05.2021р., підтверджується добровільне відшкодування шкоди, адже зазначено, що в ході досудового розслідування від потерпілої особи, надійшла заява, в якій остання стверджує, що жодних претензій до ОСОБА_3 не має, оскільки матеріальну шкоду відшкодовано в повному обсязі.

Судом встановлено, що згідно Обвинувального акту від 14.05.2021р. винна особа - ОСОБА_3 добровільно відшкодував потерпілій матеріальну шкоду, а згідно Обвинувального акту потерпілою від кримінального правопорушення є ОСОБА_7 .

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів. Доводи апеляційної скарги є аналогічними тим доводами, які були викладені в позові та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду цього спору. Доводи апелянта зводяться до суб`єктивного тлумачення заявником чинних норм законодавства України та незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував, та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на її користь витрати на правничу допомогу за апеляційний розгляд справи в розмірі 9000грн.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача ОСОБА_2 у даній справі був адвокат Коневалик А.В., який діяв на підставі ордеру серії СЕ № 1157175 та договору №457 про надання правової допомоги від 05 березня 2021 року.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) про надані послуги, за аналіз апеляційної скарги та підготовку і написання відзиву на апеляційну скаргу, адвокатом було витрачено - 3 год., відповідно вартість наданих послуг, при вартості однієї години в 3000грн., становить 9000грн.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Такий висновок викладений у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, справа №755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19.

ОСОБА_1 довела обставини надання їй послуг професійної правничої допомоги при розгляді апеляційної скарги та обґрунтувала розмір цих послуг.

25 серпня 2022 року на адресу відповідача засобами поштового зв`язку було відправлено відзив на апеляційну скаргу. Докази відправлення додані позивачем до відзиву та містяться в матеріалах даної справи.

Клопотань від Моторного страхового бюро України про зменшення розміру витрат на правничу допомогу чи заперечень щодо неспівмірності цих витрат зазначених у відзиві на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило.

Отже, за відсутності заперечень з боку сторони відповідача, щодо розміру витрат понесених відповідачем на оплату професійної правничої допомоги апеляційний суд вважає, що такі витрати підлягають стягненню в повному обсязі.

З урахуванням зазначених вище вимог процесуального закону з Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягають стягненню документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу надану ОСОБА_1 адвокатом Коневалик А.В. у розмірі 9000грн. за апеляційний розгляд справи.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 22 липня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000грн. за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: А.І. Владичан

І.М. Литвинюк