Справа № 570/259/21
Номер провадження 2/570/737/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

Звернувшись до суду з позовом, представник позивача адвокат Чмут С.В. зазначає, шо 14.12.2018 р. між позивачем ТзДВ Страхова компанія "Кредо" та ОСОБА_2 був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/8714548 (далі- Поліс), згідно якого позивач зобов`язався у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників назмених транспортних засобів" (надалі - Законом «Про ОСЦПВВНТЗ»). Строк дії полісу з 14.12.2018 р. по 13.12.2019 р.

Забезпеченим транспортним засобом за вказаним Полісом є автомобіль SUBARU FORESTER, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

27.10.2019 р. близько 14 год. 10 хв. в м. Києві, по вул. Садова, 162 трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю забезпеченого автомобілю SUBARU FORESTER, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ., під керуванням ОСОБА_2 та автомобілю SUZUKI NEW Sx4, державний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП автомобіль SUZUKI NEW Sx4, державний номер НОМЕР_3 був пошкоджений, а його власнику ОСОБА_1 завдано матеріальної шкоди.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні зазначеної ДТП підтверджується спільно складеним учасниками ДТП повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 27.10.2019 р.

Відповідно до звіту № 1896225/02/20 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного 04.02.2020 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля SUZUKI NEW Sx4, державний номер НОМЕР_3 з врахуванням фізичного зносу (0 %) без урахування ПДВ 20 % складає: 22 971,26 грн. Франшиза згідно Полісу складає 0,00 грн.

18.02.2020 року страховим актом №1224848/261 ТДВ СК «Кредо» було визнано настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 за спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля SUZUKI NEW Sx4, державний номер НОМЕР_3 , які сталися 27.10.2019 р., страховим випадком, передбаченим Законом «Про ОСЦПВВНТЗ» та Полісом, і призначило страхове відшкодування Відповідачу у розмірі 22971,26 грн.(двадцять дві тисячі дев`ятсот сімдесят одна грн. 26 коп.)

18.02.2020 р. страхове відшкодування у сумі 22971,26 грн. було виплачене ТДВ СК «Кредо» Відповідачу платіжним дорученням № 3344 від 18.02.2020 р., тобто позивачем було відшкодовано шкоду заподіяну з вини ОСОБА_2 - відповідачу ОСОБА_1 в повному обсязі відповідно до вимог Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» та умов Полісу.

Незгодний з розміром страхового відшкодування за наслідками ДТП від 27.10.2019 р. Відповідач звернувся до регулятора - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг України зі скаргою щодо строків виплати та розміру страхового відшкодування.

За наслідками звернення Відповідача до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг України ТДВ СК «Кредо» 19.03.2020 року (тобто вже після фактичної виплат страхового відшкодування відповідачу) окремим страховим актом № 484 було прийнято рішення про виплату Відповідачу пені в сумі 214,30 грн. (за вирахуванням: ПДФО - 47,92 грн. та в/з - 3,99грн.) за 19 днів прострочення виплати страхового відшкодування (в сумі 22 971,26 грн.), рішення про виплату якого прийнято Страховим актом №1224848/261 від 18.02.2020 р.

Сума пені була перерахована відповідачу ОСОБА_1 19.03.2020 р. на реквізити, вказані в заяві на виплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 3851 від 19.03.2020 р.

При цьому при перерахуванні 19.03.2020 р. суми вищезазначеної пені ТДВ СК «Кредо» через технічну помилку бухгалтерією позивача разом із сумою пені (214,30 грн.) одним платіжним дорученням № 3851 було повторно перераховано Відповідачеві суму страхового відшкодування в розмірі 22 971,26 грн., яке вже було виплачене Відповідачу 18.02.2020 р. (платіжним дорученням № 3344 від 18.02.2020 р.).

Таким чином повторно виплачена 19.03.2020 р. за платіжним дорученням № 3851 від 19.03.2020 р. сума страхового відшкодування в розмірі 22 971,26 грн. є для Відповідача безпідставно набутими грошовими коштами, оскільки Позивач ще 18.02.2020 р. в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед Відповідачем щодо виплати страхового відшкодування за подією ДТП від 27.10.2019 р. згідно вимог Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» та умов Полісу.

13.04.2022 року ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області заочне рішення від 06.09.2021 р. у цивільній справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, скасовано і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

25.08.2022 року ухвалою суду витребувано від ТзДВ "Страхова компанія "Кредо" оригінал звіту 1896225/02/20 про оцінку колісного транспортного засобу з додатками, складеного 04.02.2020 року оцінювачем ОСОБА_3 , а також оригінал договору на проведення оцінки належного ОСОБА_1 транспортного засобу SUZUKI NEW Sx4, д.н. НОМЕР_3 .

08.07.2022 року за вх. № 9666 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зважаючи на наступне.

Спільно складеним учасниками ДТП (Відповідачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 27.10.2019 р. визнано вину у вчиненні ДТП за ОСОБА_2 .

Для виплати відповідачу ОСОБА_1 , як потерпілому у ДТП, є правова підстава - Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/8714548 (визнано Позивачем), норми Закону «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників транспортних засобів» (далі- Закону 1961-IV) (визнано Позивачем), факт завдання ОСОБА_1 матеріальної шкоди внаслідок ДТП (визнано Позивачем), визнання Позивачем ДТП страховим випадком (зазначено у Позовній заяві), ст.1166 ЦК.

Сплата страхового відшкодування (обов`язок Позивача) та отримання (право) Відповідачем повного розміру такого відшкодування грунтується на правовій підставі - Поліс, Закон 1961-IV, ст.1166, 1192 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_1 , як потерпілий, має право на повне відшкодування завданої йому шкоди, згідно ст.1166 ЦК. Фактичними обставинами ДТП, Полісом та Законом 1961-IV іншого не встановлено.

Позивач визнав право відповідача на страхове відшкодування і підстав для відмови у його виплаті, передбачених Законом 1961-IV у позові не вказав.

Повне страхове відшкодування становить 52440,47 грн, (копія рахунку-фактури 1179687_РФ_115944, складений 13.01.2020 р. ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ» (офіційним дилером SUZUKI в Україні (загальновідома інформація -https://suzuki.ua) (далі рахунок-фактура).

Про розмір повного відшкодування завданої шкоди (вартість відновлювальних робіт (ст. 1192 ЦК) у сумі 52440,47 грн. Позивачеві було відомо як до виплати першого траншу страхового відшкодування, так і на день звернення з позовом до суду, оскільки копія рахунку-фактури була Відповідачем надіслана Позивачеві ще 20.01.2020 року (копія листа додається).

За умовами Полісу та вимог Закону 1961-IV відповідач ОСОБА_1 , як потерпілий, має право на відшкодування завданої його майну шкоди у розмірі до 50000 грн. (розмір відшкодування за умови складання європротоколу).

Позивач двома платежами сплатив страхове відшкодування (вартість відновлювальних робіт) лише у розмірі 45942,52 грн., що не перевищує ліміту страхового платежу, передбаченого Полісом та Законом 1961-IV (50000 грн.).

Позивач стверджує, що він виплатив страхове відшкодування «...в повному обсязі відповідно до вимог Закону «Про ОСЦПВВНТЗ»...».

Позивач стверджує, що ТздВ "Страхова компанія "Кредо" було відшкодовано шкоду заподіяну з вини ОСОБА_2 - відповідачу ОСОБА_1 в повному обсязі відповідно до вимог Закону «Про ОСЦПВВНТЗ»...» та умов Полісу».

Натомість страхове відшкодування у розмірі 22971,26 грн. не ПОВНО відшкодовує завдану відповідачу шкоду (як і виплачена Позивачем сума у розмірі 45942,52 грн.) та є вдвічі меншим наобхідного страхового відшкодування для здійснення відновлювальних робіт, що підтверджується рахунком-фактурою ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ».

Позивач стверджує, що звернення відповідача до Національної комісії з регулювання ринків фінансових послуг (далі НКРРФП) пов`язано з «...незгодою з розміром страхового відшкодування....».

Натомість звернення відповідача до НКРРКФП пов`язано виключно з повною відсутністю виплати страхового відшкодування у строки, передбачені Законом 1961-IV (п.36.2 ст.36 Закону - 90 днів) на 17.02.2020 року.

Сплатою пені позивач визнав порушення ним Закону 1961-IV, тому твердження Позивача про те, що ним було відшкодовано шкоду заподіяну з вини ОСОБА_2 - відповідачу ОСОБА_1 в повному обсязі відповідно до вимог Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» та умов Полісу» не відповідають дійсності.

При цьому, Позивач визнав свою недобросовісність у правовідносинах з Відповідачем як стороною страхового зобов`язання, оскільки підставою для виплати пені, що передбачена Законом 1961-IV вважає не Закон та недотримання страховиком строків виплати страхового відшкодування, а звернення відповідача до ПКРРФП.

Позивач стверджує, що з нього підлягають стягненню безпідставно отримані грошові кошти, але вказує, що для такої виплати існували підстави: наявність у нього перед відповідачем зобов`язань, що грунтуються на Полісі та Законі 1961-IV, визнаний позивачем факт ТДП - страховим випадком, а також завдання матеріальної шкоди належному відповідачу ТЗ.

Отже, позов є завідомо безпідставним.

Виплата другої частини страхового відшкодування не є «бухгалтерською помилкою» тому, що для такої виплати були достатні правові підстави (визнано Позивачем), а складність безготівкового перерахунку з 6-кратною перевіркою різними посадовими особами Позивача правильності такого перерахунку не допускає бухгалтерської помилки (могла бути виявлена на будь-якому етапі перевірки).

Наявність «бухгалтерської помилки» не підтверджена належними письмовими доказами.

При цьому, сама по-собі сплата Позивачем грошових коштів шляхом безготівкового перерахунку (підтверджено копіями платіжних доручень, поданих Позивачем) не є підтвердженням «рахункової помилки», оскільки: для такого перерахунку (виплати) були достатні правові підстави; загальна сплата страхового відшкодування у розмірі 45942,52 грн. не перевищує ліміту страхового відшкодування, передбаченого Законом 1961-IV (50000 грн.) та не є більшою розміру вартості відновлювального ремонту належного відповідачу ТЗ (52440,47 грн.), визначеного безпосереднім виконавцем таких відновлювальних робіт згідно рахунку- фактури.

Дефініція «рахункова помилка», встановлена ст. 1215 ЦК, на яку посилається Позивач, не застосовується до грошових коштів, виплачених в якості страхового відшкодування. У ст. 1215 ЦК встановлено виключний перелік виплачених грошових коштів, які можуть бути предметом судового розгляду за позовом з застосуванням «рахункової помилки».

Крім того, Позивач не навів доказів недобросовісності Відповідача, що сприяла отриманню останнім (на думку Позивача) 22971,26 грн «безпідставно набутих грошових коштів» як підстави їх стягнення з Потерпілого.

Отже, Позивач, будучи страховиком, в односторонньому порядку, без будь-якої підстави (причини) відмовившись від виконання зобов`язання, що грунтується на Полісі (що не допускається-ст.525 ЦК) - звернувся до суду за «захистом» свого права на "безпідставно" отримані Відповідачем, як потерпілим, страхові виплати з метою завдати шкоди праву останнього на ПОВНЕ відшкодування завданої шкоди, гарантованого ст.1166 ЦК, у гарантованих Законом 1961-IV межах.

При цьому Позивач, своє право на судовий захист обгрунтовує його можливістю безпідставно односторонньо відмовитися від виконання ним зобов`язання, яке грунтується на Договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/8714548 (Поліс) та Закон 1961-IV і, що не допускається взагалі (ст.525 ЦК).

03.08.2022 року за вх. ЕП-2401/22-Вх. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить суд позовні вимоги задоволити повністю, а викладені у відзиві заперечення відповідача на позовну заяву недоречними з наступних підстав.

Відповідно до звіту № 1896225/02/20 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного 04.02.2020 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля SUZUKI NEW SX4, державний номер НОМЕР_3 , з врахуванням фізичного зносу (0 %) без урахування ПДВ 20 % складає: 22 971,26 грн. Франшиза згідно Полісу складає 0,00 грн.

18.02.2020 року страховим актом №21224848/261 ТДВ СК «Кредо» було визнано настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 за спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля SUZUKI NEW SX4, державний номер НОМЕР_3 , які сталися 27.10.2019 р., страховим випадком, передбаченим Законом «Про ОСЦПВВНТЗ» та Полісом, і призначило страхове відшкодування Відповідачу у розмірі 22971,26 грн. (двадцять дві тисячі дев`ятсот сімдесят одна грн 26 коп.)

18.02.2020 року страхове відшкодування у сумі 22971,26 грн. було виплачене ТДВ СК «Кредо» Відповідачу платіжним дорученням № 3344 від 18.02.2020 р., тобто позивачем було відшкодовано шкоду, заподіяну з вини ОСОБА_2 - Відповідачу ОСОБА_1 в повному обсязі відповідно до вимог Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» та умов Полісу.

Позивачем надано копію звіту № 1896225/02/20 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного 04.02.2020 р.

В матеріалах звіту міститься акт огляду ТЗ SUZUKI NEW SX4, державний номер НОМЕР_3 , з яким був ознайомлений Відповідач (про що свідчить його підпис у акті огляду ТЗ). А тому твердження Відповідача про те, що він не був запрошений на огляд спростовуються цим актом огляду ТЗ.

Щодо посилання Відповідача на те, що з ним не було погоджено розмір страхового відшкодування на підставі ст.36.2 ст. 36 Закону позивач зазначає, що згідно ч. 36.2. ст. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Тією ж частиною ст. 34 Закону зазначено, що Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до Закону страховик не зобов`язаний узгоджувати суму виплати із потерпілим (Відповідачем) у разі проведення оцінки.

Як вже зазначалось ТДВ СК «Кредо» було замовлено звіт № 1896225/02/20 від 04.02.2020 р., а тому на підставі п. 36.2 ст. 36 Закону Позивач не був зобов`язаний узгоджувати суму виплати із потерпілим (Відповідачем).

Незгодний з розміром страхового відшкодування за наслідками ДТП від 27.10.2019 р. Відповідач звернувся до регулятора - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг України зі скаргою щодо строків виплати та розміру страхового відшкодування.

За наслідками звернення Відповідача до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг України, позивачем ТДВ СК «Кредо» 19.03.2020 року (тобто вже після фактичної виплати страхового відшкодування відповідачу) окремим страховим актом № 484 було прийнято рішення про виплату Відповідачу пені в сумі 214,30 грн. (за вирахуванням: ПДФО - 47,92 грн. та в/з - 3,99грн.) за 19 днів прострочення виплати страхового відшкодування (в сумі 22 971,26 грн.), рішення про виплату якого прийнято Страховим актом №1224848/261 від 18.02.2020 року.

Сума пені була перерахована відповідачу ОСОБА_1 19.03.2020 р. на реквізити, вказані в заяві на виплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 3851 від 19.03.2020 р.

При цьому при перерахуванні 19.03.2020 р. суми вищезазначеної пені ТДВ СК «Кредо» через технічну помилку бухгалтерією разом із сумою пені (214,30 грн.) одним платіжним дорученням № 3851 було повторно перераховано Відповідачеві суму страхового відшкодування в розмірі 22 971,26 грн., яке вже було виплачене Відповідачу 18.02.2020 р. (платіжним дорученням № 3344 від 18.02.2020 р.).

Таким чином повторно виплачена 19.03.2020 р. за платіжним дорученням № 3851 від 19.03.2020 р. сума страхового відшкодування в розмірі 22 971,26 грн. є для Відповідача безпідставно набутими грошовими коштами, оскільки Позивач ще 18.02.2020 р. в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед Відповідачем щодо виплати страхового відшкодування за подією ДТП від 27.10.2019 р. згідно вимог Закону та умов Полісу.

Щодо посилань Відповідача на те, що звіт № 1896225/02/20 від 04.02.2020 р. складено після завершення 90 днів (строки передбачені ст. 36 Закону), то як вже вище було зазначено, що на користь Відповідача було сплачено пеню в сумі 214,30 грн. (за вирахуванням: ПДФО - 47,92 грн. та віз - 3,99грн.) за 19 днів прострочення виплати страхового відшкодування на підставі п 36.5 ст. 36 Закону.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

В судове засідання представник позивача не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився. Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_4 подала до суду заяву від 12.09.2022 р., в якій просить суд розглянути справу за її відсутності. Крім того, у поданій заяві вказує, що позивачем не подано до суду доказів виконання вимог абз. 4 п.36.2 ст.36 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» як доказ того, що відповідачеві було відомо про рішення позивача щодо суми страхового відшкодування, яке відповідач прийняв як належне виконання та не оскаржував до суду (підставою для виплати страхового відшкодування є рішення страховика або рішення суду у разі спору (п.36.1 ст.36, п.36.7 ст.36 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ»).

Майнова вимога відповідача ОСОБА_1 становила 49500 грн. (лист від 20.01.2020 р. до ТДВ "Кредо"), що не перевищує реальних збитків - 52440,47 грн. - згідно рахунку-фактури № 117968_РФ_115944 від 13.01.2020 р.

Підставами для виплати страхового відшкодування представник відповідача за довіреністю ОСОБА_4 у своїй заяві від 12.09.2022 р. вказує: Поліс ОСЦПВ АМ № 8714548, за яким позивач є боржником; ДТП за участю транспортного засобу відповідача ОСОБА_1 та винної особи ОСОБА_2 ; визнання позивача ДТП страховим випадком; страховий Акт від 18.02.2020 р. за № 1224848 та страховий Акт від 19.03.2020 р. за № 484 (ст.990 ЦК).

Вищевказані страхові акти позивачем не скасовано, а тому отримання ОСОБА_1 грошових коштів від позивача не є безпідставним. У задоволенні позовних вимог просить суд відмовити.

За таких обставин суд, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 14.12.2018 р. між позивачем ТзДВ Страхова компанія "Кредо" та ОСОБА_2 був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/8714548 (далі- Поліс), згідно якого позивач зобов`язався у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників назмених транспортних засобів" (надалі - Законом «Про ОСЦПВВНТЗ»). Строк дії полісу з 14.12.2018 р. по 13.12.2019 р. (а.с.8)

Забезпеченим транспортним засобом за вказаним Полісом є автомобіль SUBARU FORESTER, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

27.10.2019 р. близько 14 год. 10 хв. в м. Києві, по вул. Садова, 162 трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю забезпеченого автомобіля SUBARU FORESTER, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ., під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля SUZUKI NEW Sx4, державний номер НОМЕР_3 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП автомобіль SUZUKI NEW Sx4, державний номер НОМЕР_3 був пошкоджений, а його власнику - відповідачу ОСОБА_1 завдано матеріальної шкоди.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні зазначеної ДТП підтверджується спільно складеним учасниками ДТП повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 27.10.2019 р. (а.с.9)

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача ТзДВ Страхова компанія "Кредо" із заявою на виплату страхового відшкодування від 31.10.2019 р. (а.с.10)

Як вбачається із страхового акту № 1224848/261 від 18.02.2020 року (а.с.12), затвердженого заступником Генерального директора ТздВ "СК "Кредо" Ю.М.Бризгун, зокрема у п.3.3.3. вказано, сума до виплати становить 22971,26 грн.; згідно п. 5.2 Призначення платежу: страхове відшкодування на користь ОСОБА_1 .

Згідно платіжного доручення №3344 від 18.02.2020 року, страхове відшкодування у розмірі 22971,26 грн. виплачено (а.с. 13).

Як вбачається із страхового акту № 484 від 19.03.2020 року (а.с.14), затвердженого в.о. Генерального директора ТздВ "СК "Кредо" Ю.М.Бризгун, підписом бухгалтера засвідчено, що страхова виплата становить 23185,56 грн. та виплачена 19.03.2020 року.

Згідно платіжного доручення № 3851 від 19.03.2020 року, страхове відшкодування у розмірі 23185,56 грн. виплачено (а.с. 15).

Як вбачається з рахунку-фактури № 1179687_РФ_115944 від 13.01.2020 р., виданої ДП "АВТО ІНТЕРНЕШНЛ", копію якої відповідач ОСОБА_1 долучає до заяви про скасування заочного рішення та до відзиву, повне страхове відшкодування разом з ПДВ становить 52440,47 грн (вартість відновлювальних робіт (ст. 1192 ЦК).

Відповідно до звіту № 1896225/02/20 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного 04.02.2020 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля SUZUKI NEW Sx4, державний номер НОМЕР_3 з врахуванням фізичного зносу (0 %) без урахування ПДВ 20 % складає: 22 971,26 грн. Франшиза згідно Полісу складає 0,00 грн.

Відповідно до п.9.1. та 9.2. ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ»страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Таким чином, ліміт суми страхового відшкодування, передбаченого ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» № 1961-IV становить 50 тисяч гривень за шкоду, заподіяну майну потерпілого.

Як вбачається з рахунку-фактури № 1179687_РФ_115944 від 13.01.2020 р., повне страхове відшкодування за шкоду, завдану майну відповідача становить 52440,47 грн (вартість відновлювальних робіт (ст. 1192 ЦК). Однак вказаний розмір страхового відшкодування обмежується ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» № 1961-IV і становить 50 000 гривень.

Позивачем ТздВ "СК "Кредо" двома платежами згідно платіжного доручення №3344 від 18.02.2020 року та згідно платіжного доручення № 3851 від 19.03.2020 року виплачено відповідачу ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 22971,26 грн. та у розмірі 23185,56 грн. На загальну суму 46156,82 грн.

Виходячи із зазначеного вище, вбачається, що загальний розмір сум, сплачених ТздВ "СК "Кредо" на користь відповідача ОСОБА_1 не перевищує розміру страхового відшкодування, який визначено ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» № 1961-IV у 50 000 гривень.

Судом встановлено, що позивачемне подано до суду доказів виконання вимог абз. 4 п.36.2 ст.36 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», а саме доказів про прийняття рішенняпро здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) (із зазначенням розміру страхового відшкодування) або вмотивованого рішення про відмову у здійсненні такої виплати.

Отже відповідач прийняв як належне виконання сплачені позивачем суми страхового відшкодування та не оскаржував такі дії позивача до суду (підставою для виплати страхового відшкодування є рішення страховика або рішення суду у разі спору (п.36.1 ст.36, п.36.7 ст.36 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ»).

Відповідно до п.36.1 ст.36 36.1. Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

З положень п.36.2 цього ж Закону вбачається, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Позивач же вказує, що повторно виплачена 19.03.2020 р. за платіжним дорученням № 3851 від 19.03.2020 р. сума страхового відшкодування в розмірі 22 971,26 грн. є для Відповідача безпідставно набутими грошовими коштами, оскільки Позивач ще 18.02.2020 р. в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед Відповідачем щодо виплати страхового відшкодування за подією ДТП від 27.10.2019 р. згідно вимог Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» та умов Полісу.

З метою досудового врегулювання спору, позивач ТДВ СК «Кредо» направляло на адресу Відповідача заяву від 22.03.2020 р. вих. №684 про добровільне повернення безпідставно отриманих грошових коштів (повторно виплаченого страхового відшкодування), однак відповідачем добровільно ТДВ СК «Кредо» зазначені кошти не повернуті.

Правовою підставою позову позивач вказує положення ст.1212 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч.2,3 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Доводи позивача про те, що правовою підставою позову є положення статті 1212 ЦК України, не знайшли свого підтвердження з таких підстав.

Судом встановлено, що між позивачем ТДВ СК «Кредо» та винною у ДТП особою ( ОСОБА_2 ) було укладено договір страхування, зобов`язання за яким не виконала страхова компанія, та у подальшому кошти сплачені ТДВ СК «Кредо» на виконання договору страхування, який недійсним не визнано, відповідно такі кошти страхувальник набув за наявності правової підстави, а тому їх не може бути витребувано відповідно до статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Отже, правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов`язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо вимоги повернути страховику кошти, сплачені ним на виконання зобов`язання.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов законодавства.

Вищевказане узгоджується з висновком Верховного Суду у справі № 308/8645/15-ц, провадження № 61-6906св18 у постанові від 24.10.2018 року, де зазначено наступне.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні немає правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондиційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов`язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо вимоги повернути страховику кошти, сплачені ним на виконання зобов`язання.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 06.02.2020 року у справі № 910/13271/18, зазначив наступне.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі N 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі N 918/47/18, від 01.04.2019 у справі N 904/2444/18.

Щодо можливості застосування до вказаних правовідносин положень ст.1215 ЦК України, як сплату позивачем ТДВ СК «Кредо» повторно виплаченого страхового відшкодування в результаті рахункової помилки, суд виходить з того, що доказів про набуття відповідачем другої частини сплаченого позивачем страхового відшкодування за платіжним дорученням № 3851 від 19.03.2020 р. в розмірі 22 971,26 грн. у результаті рахункової помилки позивача матеріали справи не містять. Виплата страхового відшкодування була проведена позивачем добровільно, на законних підставах, за відсутності рахункової помилки з його боку. Недобросовісності з боку відповідача судом не встановлено.

Вказане цілком узгоджується із висновком, викладеним у постанові ВП ВС від 16.01.2019 р. у справі № 753/15556/15-ц, провадження № 14-445цс18, де судом зазначено наступне.

У статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, суд погоджується із доводами відповідача, наведеними у заяві про скасування заочного рішення та у відзиві на позовну заяву, та приходить до висновку, що передбачені цивільним законодавством підстави для повернення грошових коштів на підставі вимог статті 1212 та статті 1215 ЦК України відсутні.

Таким чином, позовні вимоги є безпідставними, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо"до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (69068, м.Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34, ).

Відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Гнатущенко Ю.В.