ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1240/18
провадження № 2/691/20/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого судді Подороги Л.В., за участю секретаря судових засідань Харук Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Городищенського районного суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями АДРЕСА_1 , в порядку поділу майна подружжя;

- припинити відповідачці ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями АДРЕСА_1 , що було у неї на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 17 листопада 2012 року, посвідченого Соколовою О. М., приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Черкаської області;

- поділити житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями АДРЕСА_1 між ним та відповідачкою ОСОБА_2 в натурі в ідеальних частках, виділивши йому 1/2 ідеальної частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, та відповідачці ОСОБА_2 1/2 ідеальної частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами;

- у разі, якщо виділ (поділ) житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями АДРЕСА_1 технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, то поділ (виділ) ідеальних часток провести із ними, з присудженням грошової компенсації співвласнику (співвласникам), частка (частки) якого (яких) зменшилась (зменшились);

- у випадку не можливості виділити 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями АДРЕСА_1 в натурі, встановити порядок користування житловим будинком з надвірними спорудами та будівлями АДРЕСА_1 .

Судові витрати стягнути з відповідачки ОСОБА_2 .

У підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на свою користь боргові зобов`язання сплачені ним відповідно до договору кредиту (кредитної лінії) № Го-0610 від 21.08.2013 у сумі 14000 грн. 00 коп.

Також у підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 подав заяву про зміну предмету позову, в якій просив:

- визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними спорудами та будівлями (Сарай літ «Б», погріб літ. «Д», колодязь питний № 1, вигрібна яма № 4, огорожа № 5, ворота з хвірткою № 6, огорожа № 7, вимощення І), в порядку поділу майна подружжя;

- припинити відповідачці ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , з надвірними спорудами та будівлями (Сарай літ «Б», погріб літ. «Д», колодязь питний № 1, вигрібна яма № 4, огорожа № 5, ворота з хвірткою № 6, огорожа № 7, вимощення І), що було у неї на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 17 листопада 2012 року, посвідченого Соколовою О. М., приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Черкаської області;

- визнати за ним в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів, які вкладені у конструктивні елементи об`єктів самочинного будівництва, а саме: прибудова літ. «А»: фундаменти цегла, стіни цегляні, міжповерхове перекриття дерев`яні, вікна металопластикові зі склопакетами, двері дерев`яні, підлога плитка керамічна, покрівля метало черепиця, опорядження пластикова вагонка, плитка керамічна, внутрішнє інженерне обладнання електропостачання, водопостачання, каналізація, опалення; Літня кухня, гараж літ. «Г»: фундаменти бутовий камінь, стіни цегляні, міжповерхові перекриття дерев`яні, вікна металопластикові зі склопакетами, двері металопластикові зі склопакетами, підлога бетон, лінолеум, покрівля метало черепиця, внутрішнє інженерне обладнання електропостачання, водопостачання, каналізація, газопостачання;

- визнати за ним в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1519, для обслуговування житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ;

- стягнути із відповідачки ОСОБА_2 на свою користь, боргові зобов`язання сплачені ним відповідно до договору кредиту (кредитної лінії) № Го-0610 від 21.08.2013 в сумі 14000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Рішенням Городищенського райсуду від 30.11.2017 шлюб було розірвано. За час перебування у шлюбі, а саме, 17.11.2012 вони придбали житловий будинок АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу, вказане майно у добровільному порядку вони поділити не можуть.

Спільно придбаний будинок перебував у занедбаному стані і потребував ремонту, а тому він оформив із КС «Кредит-Союз» договір кредиту, на підставі якого отримав грошові кошти у сумі 28000 грн. 00 коп. на ремонт будинку. Вказану заборгованість за кредитом він погасив повністю. Відтак вважає, що поділу підлягає майно з урахуванням боргових зобов`язань за кредитним договором.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просить у задоволенні первісного позову відмовити, визнати за нею право власності на 1/1 частку (одна ціла частка) житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку поділу майна подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/1 частку (одна ціла частка) автомобіля марки NISSAN ALMERA 1596, 2006 року випуску, чорного кольору, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , в порядку поділу майна подружжя.

Обґрунтовуючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 зазначила, що вона з ОСОБА_1 з 15.10.2021 по 30.11.2017 перебувала у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , який перебуває на її утриманні.

Перед розірванням шлюбу вона домовилася з ОСОБА_1 про добровільний розподіл спільно нажитого майна, однак, після розірвання шлюбу, останній зажадав виділити йому більшу частину від спільного майна, а деяке майно взагалі приховав з метою його одноособового привласнення.

Так, вона дізналася, що 10.11.2017 ОСОБА_1 оформив на себе право власності на автомобіль марки NISSAN ALMERA 1596, 2006 року випуску, чорного кольору, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , який фактично був придбаний за кошти її батьків та кошти подаровані їй особисто ще за час їх перебування у шлюбі.

Все належне їм із ОСОБА_1 майно було придбано за час перебування у шлюбі за кошти її батьків, оскільки вони достатньо заробляли і могли зробити такі подарунки, а саме: і житловий будинок АДРЕСА_1 , і автомобіль марки NISSAN ALMERA. Її чоловік не потратив жодної копійки на придбання даного майна. Вказаний автомобіль належав їхньому кумові і договір купівлі-продажу на оформлявся, вони користувалися автомобілем з 2014 року з умовою оформлення автомобіля на ОСОБА_1 «по довіреності». Лише у листопаді 201 року було оформлено право власності на автомобіль.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить їй на праві власності, ОСОБА_1 у ньому зареєстрований і періодично безпідставно проникає до будинку, користуючись тим, що там зареєстрований. Ці відвідини негативно впливають на її відносини з дитиною, яка також проживає у даному будинку і перебуває на її утриманні. Наявність реєстрації слугує для ОСОБА_1 прикриттям для втручання в побут та процес ведення господарства.

Вказані обставини перешкоджають їй вільно розпоряджатися належним їй майном та вести домашнє господарство.

Не погоджуючись із зустрічним позовом, ОСОБА_1 подав на нього відзив, у якому зазначив, що зустрічна позовна заява не обґрунтована, безпідставна та не підтверджена належними і достатніми доказами.

Він визнає позовну вимогу ОСОБА_2 на його право власності на 1/1 частку (одна ціла частка) автомобіля марки NISSAN ALMERA 1596, 2006 року випуску, чорного кольору, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , оскільки автомобіль був придбаний за його власні кошти у період коли вони не проживали однією сім`єю.

Не визнає позовну вимогу про визнання права власності за ОСОБА_2 на 1/1 частку (одна ціла частка) житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , оскільки це спільно нажите майно, остання не подала доказів, що автомобіль і будинок придбано за її власні кошти, чи набуте нею до шлюбу.

У судовому засіданні, представник ОСОБА_2 адвокат Смаглій В.М., просив відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 повністю, зустрічну позовну заяву його довірительки ОСОБА_2 підтримав, просив її задовольнити, покладаючись на викладені у позовній заяві обставини. Також зазначив, що у його довірительки новонароджена дитина і вона не зможе з`явитися у судове засідання, оскільки здійснює її догляд. Також просив суд врахувати, що на даний час, у ОСОБА_2 двоє дітей різної статі і вказану обставину слід врахувати при поділі майна та визначенні права власності на спільно набутий житловий будинок, оскільки дітям будуть потрібні окремі кімнати для проживання.

Крім того вказав, що спірний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності, оскільки був придбаний подружжям у 2014 році за спільні кошти, під час перебування сторін у шлюбі, а право власності на автомобіль оформили лише у 2017 році. Щодо кредитного договору, оформленого ОСОБА_1 для здійснення ремонту у будинку, то вказана обставина не підтверджена належними доказами, кредит був погашений за спільні кошти подружжя. У спірному будинку ОСОБА_1 не проживав, лише періодично приїжджав, проживає він у іншому місці. Оскільки такі відвідини негативно впливають на ОСОБА_2 , з якою проживає їх спільний син, вона готова компенсувати частину вартості будинку, шляхом залишення у власності ОСОБА_1 спільно придбаного автомобіля, з урахуванням різниці вартості майна. Щодо земельної ділянки на якій знаходиться будинок по АДРЕСА_1 , то земельна ділянка закріплена за вказаним будинком та приватизована ОСОБА_2 у серпні 2017 року, тобто шляхом використання свого права на безоплатну приватизацію.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подавши заяву у про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги за первісним позовом підтримав, у задоволені позовних вимог за зустрічним позовом просив відмовити. Надав суду письмові пояснення, в яких вказав, що доводи про те, що автомобіль Нісан Альмера класі, який був придбаний за договором купівлі - продажу від 10.11.2017, номерний знак НОМЕР_4 , який за словами ОСОБА_2 він хотів приховати, не відповідають дійсності та є надуманими. Він оформив право власності на нього в період слухання судом справи про розірвання шлюбу.

Також, його колишня дружина просить суд врахувати її інтереси та інтереси спільного сина, однак його інтереси з сином вона не враховує та створює перешкоди, шляхом зміни замків у вхідних дверях будинку. Здійснює моральний та психологічний тиск теперішньою сім`єю. Перешкоджає зустрічі зі спільним сином у спільному будинку, звернувшись до РЕМ із заявою про відключення світла. На даний час шукає покупців для продажу будинку, який є його єдиною власністю. Підстав для збільшення частки у будинку для ОСОБА_2 не вбачає.

У попередньому судовому засіданні ОСОБА_1 взяв участь і просив визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями АДРЕСА_1 , оскільки будинок побудували у шлюбі спільним зусиллями. Спільні кошти вкладали у будівництво. Він особисто оформив кредит та отримані кошти витрачав на будівництво, погашення заборгованості здійснював поступово протягом двох років. Тому його колишня дружина має сплатити йому 1/2 частину кредитних грошових коштів, оскільки на час розірвання шлюбу кредит не було погашено Всі належні йому кошти використовувалися на утримання сім`ї. Позов ОСОБА_2 ґрунтується на обмані. Придбаний автомобіль він не приховував і зареєстрував знаючи, що буде розірвано шлюб. Щодо грошових коштів, на які був придбаний автомобіль, то з 2012 по 2017 рік він працював у РЕМ, отримував заробітну плату, а не за гроші належні батькам ОСОБА_2 . Була усна домовленість, що автомобіль вони придбають за 5500 доларів США, спочатку вони з ОСОБА_4 дали завдаток 3500 доларів США та користувалися автомобілем з 2014 року, у 2017 році він оформив автомобіль і з власних коштів заплатив 2000 доларів США. На даний час ОСОБА_2 створила такі умови, що сама не проживає у будинку, а його не допускає.

Вислухавши доводи представника ОСОБА_5 , врахувавши доводи ОСОБА_1 , дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі в період часу з 15.10.2011 по 30.11.2017.

За час перебування в шлюбі, подружжя придбало у власність нерухоме майно - житловий будинок по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 17.11.2012 та витягом про державну реєстрацію прав № 36376551 від 22.11.2012. Будинок зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 .

Крім того, за час перебування у шлюбі було придбано автомобіль марки NISSAN ALMERA 1596, 2006 року випуску, чорного кольору, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , (Свідоцтво НОМЕР_5 , видане 10.11.2017), який зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1

21.08.2013 між КС «Кредит - Союз» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № Го-0610, відповідно до умов якого, останній отримав від кредитної спілки кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом 28000 грн., з цільовим призначенням кредиту: ремонт житла будинку.

Згідно довідки КС «Кредит - Союз» № 2 від 19.02.2018, ОСОБА_1 у 2013 році брав кредит у сумі 28000 грн. на ремонт будинку. Кредит погашений повністю.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 112641776 від 02.02.2018, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1519, площею 0,0687, зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1071/20-23 від 18.06.2021, на території будинковолодіння АДРЕСА_1 розташовані:

- самочинно збудована господарська будівля Літня кухня, гараж (літ.Г) рік спорудження 2014.

- самочинна реконструкція Прибудова (літ. а) рік реконструкції 2014.

Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи від 25.06.2021 № 1069-1070/20/753-754/21-23, ймовірна ринкова вартість житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , без врахування самовільно побудованих будівель, а саме: літньої кухні, гаража літ. «Г» та прибудови літ. «а» - становить 212221 грн.; ймовірна ринкова вартість належних позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності 1/2 ідеальна частка житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , до проведення розподілу становить 106110 грн. 50 коп.; ймовірна ринкова вартість належних відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності 1/2 ідеальна частка житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , до проведення розподілу становить 106110 грн. 50 коп.; враховуючи фактичне об`ємно-просторове рішення житлового будинку «А-І» по АДРЕСА_1 , функціональне використання приміщень, розділити житловий будинок в частках 1/2 до 1/2 з метою влаштування двох ізольованих квартир у відповідності до ідеальних часток співвласників не вбачається за можливе; враховуючи фактичне об`ємно-просторове рішення житлового будинку А-І» по АДРЕСА_1 , функціональне використання приміщень, надати варіанти порядку спільного користування житловим будинком із погосподарськими будівлями та спорудами, не вбачається за можливе. Ймовірна ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1519 становить 39159 грн.

Відповідно до висновку про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу № 604/11-21, ринкова вартість автомобіля NISSAN ALMERA № кузова НОМЕР_2 , складає 92311 грн. 42 коп.

Суд вважає недопустимим доказом наданий ОСОБА_1 звіт № К211027-1 про оцінку житлового будинку АДРЕСА_1 від 27.10.2021, оскільки він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, зокрема: суд не призначав дану оцінку майна, а вона була проведена ОСОБА_1 таємно, без повідомлення про це інших учасників процесу, після проведення призначених судом судової будівельно-технічної та комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної, оціночно-земельної експертиз; при проведенні оцінки експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, як того вимагає ч. 5 ст. 104 ЦПК України.

Нормами ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу), якщо інше не встановлено договором або законом. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Пунктом 22 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пунктах 23, 24 вище зазначеної Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Верховний Суд України у своїй постанові від 30.03.2016, справа № 6-2811цс15, роз`яснив, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, ч. 1, 2 ст. 71 СК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України - ч. 4 ст.71 СК України.

Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених ст. 365 ЦК України.

Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього кодексу, ч. 2 якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно з ч. 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

У п. 25 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 Пленум Верховного суду роз`яснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 цього кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Таким чином, оскільки один з подружжя не вчинив передбачених ч. 5 ст. 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Такого ж висновку щодо необхідності внесення одним із подружжя коштів на депозитний рахунок суду при поділі майна подружжя дійшов суд касаційної інстанції під час касаційного розгляду справ № 6-46518св13, № 6-4280св15, № 6-2891св15.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що оскільки нерухоме майно було набуте сторонами за час перебування в шлюбі і не відноситься до приватної власності чоловіка або дружини, слід вважати, що житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями АДРЕСА_1 , являється спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і частки кожного з них є рівними.

Як зазначалося вище, згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи, розділити житловий будинок в частках 1/2 до 1/2 з метою влаштування двох ізольованих квартир у відповідності до ідеальних часток співвласників не вбачається за можливе; надати варіанти порядку спільного користування житловим будинком із погосподарськими будівлями та спорудами, не вбачається за можливе.

Одночасно з цим, жоден із подружжя не звернувся з вимогою про отримання грошової компенсації чи попередньо вніс на депозитний рахунок суду відповідну грошову суму, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, тому суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями АДРЕСА_1 слід поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в натурі виділивши 1/2 ідеальної частки житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями ОСОБА_1 та 1/2 ідеальної частки житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями ОСОБА_2 .

При цьому суд не вбачає підстав для зазначення в судовому рішенні про виділ конкретного майна ОСОБА_1 або ж ОСОБА_2 (зокрема конкретних будівель чи споруд, будівельних матеріалів тощо, які перелічені в заяві ОСОБА_1 про зміну предмета позову), оскільки сторони не прийшли до спільної згоди про варіанти поділу спільного майна, а за результатами проведених у ході підготовчого судового засідання експертиз, реальну частку у спільному майні визначити не можливо.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу.

За ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється.

А тому, оскільки за ОСОБА_1 визнається право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями, відповідно право власності на цю частку, яка належала ОСОБА_2 , слід припинити.

У свою чергу, у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на цілий житловий будинок у порядку поділу майна, слід відмовити.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки.

За нормами п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7 зазначено, що окрема земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 118 ЗК України. Так, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

За нормами ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, у тому числі, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Рішенням Городищенської міської ради Черкаської області № 18-45/VII від 07.09.2017, затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність по АДРЕСА_1 , в межах насаленого пункту (кадастровий номер :01:001:1519) площею 0,0687 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд із земель житлової та громадської забудови.

Передано у приватну власність ОСОБА_2 вказану земельну ділянку.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 112641776 від 02.02.2018 та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 08.08.2017, земельна ділянка з кадастровий номер :01:001:1519, площею 0,0687 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), зареєстрована на праві приватної власності на ОСОБА_2 , на підставі рішення Городищенської міської ради № 18-45/VII від 07.09.2017.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 одержала земельну ділянку в межах норм безоплатної приватизації, використавши своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду, а не вона була придбана за спільні кошти чи в результаті спільної праці подружжя, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання за ОСОБА_1 , в порядку поділу спільного майна подружжя, права власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1519.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 боргових зобов`язань, сплачених ним відповідно до договору кредиту (кредитної лінії) № Го-0610 від 21.08.2013 у сумі 14000 грн. 00 коп., суд враховує наступне.

Нормами ч. 3 ст. 61, ч. 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Під час поділу майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Судом установлено, що за договором кредиту (кредитної лінії) № Го-0610 від 21.08.2013, між КС «Кредит - Союз» і ОСОБА_1 , останній отримав кредит у розмірі 28000 грн. на ремонт житла (будинку).

Відповідно до Додатку до цього Договору від 22.08.2013, графік погашення кредиту складає період з 21.09.2013 по 21.08.2016.

Згідно довідки КС «Кредит - Союз» № 2 від 19.02.2018, ОСОБА_1 у 2013 році брав кредит у сумі 28000 грн. на ремонт будинку. Кредит погашений повністю.

При цьому, доказів того, що кредит був погашений із порушенням графіку погашення кредиту, сторонами суду не надано, тому слід вважати, що кредитні кошти були повністю сплачені в період з 21.09.2013 по 21.08.2016, тобто під час перебування сторін у шлюбі та були використані на ремонт спільного будинку, який є предметом позову.

А оскільки суд прийняв рішення про поділ цього будинку по 1/2 ідеальній частці за кожним із сторін, тому стягувати частину кредитних коштів, які були використані на ремонт будинку, підстави відсутні.

На підставі викладеного в цій частині позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя права власності на одну цілу частку автомобіля марки NISSAN ALMERA 1596, 2006 року випуску, чорного кольору, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , суд враховує наступне.

Автомобіль був придбаний під час перебування сторін у шлюбі, а тому, згідно ст. 60 СК України, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності.

Доводи ОСОБА_1 про те, що автомобіль був придбаний під час розгляду справи судом про розірвання шлюбу, а тому він є його особистою власністю, суд вважає помилковими, оскільки це суперечить ст. 60 СК України.

Тим паче, слід рахувати, що кошти на придбання автомобіля, збиралися протягом певного періоду часу, тобто під час перебування сторін у шлюбі. На відсутність у ОСОБА_1 особистих коштів, у тому числі й на придбання автомобіля, свідчить і вище вказаний договір кредиту (кредитної лінії) № Го-0610 від 21.08.2013, строк виконання якого закінчився 21.08.2016.

Доказів того, що на придбання автомобіля були витрачені інші кошти, ніж ті, що могли бути зібрані під час перебування сторін у шлюбі, ОСОБА_1 суду не надано, а тому такий автомобіль може бути визнаний об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

При цьому вимоги ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_1 , в порядку поділу майна, права власності на цілий автомобіль, нерозривно пов`язані з вимогою про визнання за нею права власності на цілий будинок, у задоволенні якої суд прийняв рішення про відмову в позові, а тому й визнавати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль у порядку поділу майна, підстави відсутні.

Одночасно з цим, у зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 не заявляла вимог про визнання автомобіля об`єктом спільної сумісної власності, його поділ, визнання за нею частки у цьому майні чи стягнення з ОСОБА_1 грошової компенсації.

А оскільки відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи і в межах заявлених нею вимог, тому вирішення питань, які зазначені в попередньому абзаці, буде виходити за межі позовних вимог, у зв`язку з цим такі питання судом не вирішуються.

Крім цього, в ході розгляду справи судом було вирішено питання про забезпечення позову, а саме:

ухвалою Городищенського райсуду від 22.02.2019 накладено арешт на автомобіль марки NISSAN ALMERA 1596, 2006 року випуску, чорного кольору, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , (Свідоцтво НОМЕР_5 видане 10.11.2017), який належить на праві власності ОСОБА_1 ;

ухвалою Городищенського райсуду від 19.03.2019 накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 .

А оскільки суд приймає рішення по суті спору, тому мету, з якою накладався арешт було досягнуто та накладені арешти слід скасувати.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, та оскільки первісний позов задоволено частково, а у задоволенні зустрічного позову відмовлено, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2114 грн. 40 коп.

Керуючись ст. 5, 6, 12, 13, 14, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 273 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Поділити житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в натурі виділивши 1/2 ідеальної частки житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями ОСОБА_1 та 1/2 ідеальної частки житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальної частки житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями АДРЕСА_1 .

Припинити ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальної частки житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями АДРЕСА_1 , що належала їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.11.2012, посвідченого приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Черкаської області Соколовою О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2088.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , судові витрати в сумі 2114 (дві тисячі сто чотирнадцять) грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовити повністю.

Скасувати арешт автомобіля марки NISSAN ALMERA 1596, 2006 року випуску, чорного кольору, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , (Свідоцтво НОМЕР_5 видане 10.11.2017), який належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , накладений ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 22.02.2019.

Скасувати арешт житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , накладений ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 19.03.2019.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, протягом 30 днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.09.2022.

Суддя Л. В. Подорога