№ 207/1548/22
№ 2/207/816/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.

при секретарі Пономаренко В.К.,

за участі представника позивача Єрзаулова С.С., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське цивільну справу за позовом керівника Кам`янської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі: Кам`янської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Керівник Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду із зазначеною позовною заявою.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.03.2021 у справі № 207/3571/19 (КП №0001123 від 28.05.2019) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ч.4 ст. 70 КК України 2001 року призначене покарання поглинуто покаранням за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2020 року та призначено ОСОБА_1 остаточне покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами з відбування покарання у кримінально-виконавчій установі, обчислюючи строк відбування покарання з моменту затримання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 28.05.2019 року, приблизно о 17.00 годині, у світлий час доби, керуючи технічно справним легковим автомобілем «ВАЗ 21104» номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, здійснював рух по проспекту Ювілейному в м. Кам`янське по автодорозі, що має по дві смуги руху в кожному напрямку, розділені горизонтальною білою подвійною суцільною дорожньою розміткою, зі швидкістю 50-60 км/год.

В порушення вимог п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом.

Водій ОСОБА_1 , керуючи вказаним транспортним засобом, здійснюючи рух по проспекту Ювілейному в правій смузі для руху, з боку вулиці Чапаєва в напрямку площі Визволителів, в районі зупинки громадського транспорту «Маяковського», під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу і виявивши, що у суміжній смузі руху, перед зазначеним пішохідним переходом знижують швидкість та зупиняються попутні транспортні засоби, повинен був зменшити швидкість руху, а при необхідності зупинитись для того, щоб поступитися дорогою пішоходам, для яких може бути створена небезпека, і продовжувати рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів.

Іншими словами, водієві ОСОБА_1 необхідно було діяти у відповідності з вимогами п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху.

В порушення вимог вищевказаних пунктів зазначених Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 як водій механічного транспортного засобу не маючи перешкод ні технічного, ні механічного характеру, при необмеженій видимості і оглядовості , здійснюючи рух по проспекту Ювілейному в м. Кам`янське та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, виявивши що у суміжній смузі руху, перед зазначеним дохідним переходом знижують швидкість та зупиняються попутні транспортні засоби, не переконався у відсутності пішоходів на регульованому пішохідному переході, швидкість свого руху не знизив, заходи гальмування своєчасно не застосував, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка перетинала проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу зліва на право відносно напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

В результаті даного ДТП, пішоходу ОСОБА_3 , згідно висновку судової медичної експертизи №1044-Е від 18.10.2019 року були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла у вигляді: закритого перелому хірургічної шийки правого плеча, закритого перелому малогомілкової кістки правої гомілки, закритого сідаліщної та лонної кісток праворуч з переходом на вертлюгові впадину (без деформації тазового кільця), садин в ділянці ліктьових, колінних та гомілково-ступневих суглобів, лівої сідниці відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я більш 21 дня (п.п. 2.2.2 Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №11/6.1/974 від 10.10.2019 у даній дорожній обстановці водій ОСОБА_1 повинен був діяти згідно вимог п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху, і що саме їх виконанням визначалась технічна можливість для нього уникнути даної ДТП.

Водій автомобіля «ВАЗ 21104» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 , мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою автомобіля «ВАЗ 21104» до місця наїзду. Дії водія при заданому механізмі пригоди, не відповідали зазначеним вимогам п.п. 18.1 та 18.4 ПДР України , що з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія ОСОБА_1 , потерпілій ОСОБА_3 заподіяні тілесні ушкодження, з приводу чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні № 03 Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 28.05.2019 по 19.07.2019. Витрати вказаного закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої склали 35 138 грн. 61 коп, чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму.

Враховуючи те, що саме злочинними діями ОСОБА_1 потерпілій ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких остання лікувалася у Комунальному некомерційному підприємстві Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» і вина ОСОБА_1 доведена в суді, а відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, тому є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілої, тобто матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.

В судовому засіданні представник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник позивача - Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив про те, що позов підтримує та просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача - КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив про те, що позов підтримує та просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, пояснивши, що увесь час перебування ОСОБА_3 у лікарні, він повністю і постійно розраховувався за всі необхідні для неї потреби на стаціонарне лікування. Приблизна сума яку він витратив не пам`ятає, підтверджуючих документів сплати за стаціонарне лікування ОСОБА_3 він не має. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

У судовому засіданні встановлено, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.03.2021 року, який набрав законної сили 16.04.2021 року, відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_3 середнього ступеню тяжкості тілесне пошкодження.

Як випливає зі змісту вищевказаного вироку, у прямому причинному зв`язку з вчиненням відповідачем ОСОБА_1 вищевказаного кримінального правопорушення, є завдання потерпілій ОСОБА_3 середнього ступеню тяжкості тілесних пошкодженнь.

Згідно довідки калькуляції, наданої КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_3 від злочину, скоєного відповідачем, за період з 28.05.2019 року по 19.07.2019 року склали 35 138,61 грн.

Посилаючись на те, що відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, чинним законодавством покладено на особу, яка вчинила злочин, позивач, на підставі ст.1206 ЦК України, просить суд стягнути завдану відповідачем шкоду на користь держави.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно роз`яснень, наданих у п.11 Постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009р., оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно роз`яснень, наданих у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.95р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», суддя чи суд при відданні обвинуваченого до суду зобов`язані перевірити, чи заявлено позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, чи є в матеріалах справи документи лікувального закладу про причину і термін перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні.

Згідно роз`яснень, наданих у п.3 вищевказаної Постанови, термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно роз`яснень, наданих у п.6 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Як випливає зі змісту вищевказаного вироку суду, позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 заявлено не було.

Як вбачається зі змісту наданого лікувальним закладом документу про причину і термін перебування потерпілої ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні, остання знаходилась на стаціонарному лікуванні у період з 28.05.2019 р. по 19.07.2019 р. через отримання тілесних ушкоджень, завданих внаслідок скоєння відповідачем вищевказаного злочину.

При цьому, як зазначив вищевказаний лікувальний заклад, КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» із позовом про стягнення з відповідача витрат на стаціонарне лікування потерпілої до суду не звертався.

Отже, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про те, що лікування потерпілої ОСОБА_3 у період з 28.05.2019 р. по 19.07.2019 р. відбулося внаслідок злочинних дій відповідача, через що саме відповідач є особою, яка має відшкодувати понесені медичним закладом витрати на лікування потерпілої.

Водночас, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд, приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, вважає необхідним, на підставі ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1206 ЦК України, ст.ст. 81, 82, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги керівника Кам`янської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі: Кам`янської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , (на теперішній час відбуває покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.03.2021 в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21) на користь Комунального Некомерційного Підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» ( ) шкоду в сумі 35 138 (тридцять п`ять тисяч сто тридцять вісім) гривень 61 копійку, завдану кримінальним правопорушенням, у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 від злочину ОСОБА_1 шляхом зарахування на р/р НОМЕР_3 , МФО 305299, в АТ КБ «Приватбанк».

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір на користь держави в сумі 992 гривні 40 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.О.Бистрова