Справа № 143/660/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Сича С.М.,

за участю секретаря Огородник Н.А.,

розглянувши в місті Погребище Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Погребищенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_2 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,-

Встановив:

10 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Севастополь.

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Севастополь померла її мати ОСОБА_3 .

Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України.

Після смерті матері заявниці відкрилася спадщина, на яку вона має право, як спадкоємець за заповітом.

Встановлення факту смерті ОСОБА_3 необхідно заявниці для прийняття спадщини.

Заявниця в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглянути заяву у її відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі (а.с. 39).

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду надійшла заява начальника Погребищенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Людмили Лучук, в якій вона просила розглядати справу без присутності представника заінтересованої особи та зазначила, що не заперечує проти вирішення даного питання на розсуд суду (а.с. 30).

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , який проживає на тимчасово окупованій території Кримської АР в м. Севастополь, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явився. Про причини своєї неявки суду не повідомив.

Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши позицію заявниці, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 та карткою фізичної особи-платника податків на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 2-4), свідоцтвом про народження заявниці, серії НОМЕР_2 , виданим 11.06.1983 року за актовим записом № 1, в якому зазначено дівоче прізвище заявниці « ОСОБА_1 », в графі мати записана « ОСОБА_3 » (а.с. 5), свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3 , виданим 27.12.1986 року за актовим записом № 99, згідно якого ОСОБА_1 після укладення шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (а.с. 6).

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

В заяві ОСОБА_1 зазначила, що отримати свідоцтво про смерть її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Севастополь, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, де не видаються медичні документи, що можуть бути прийняті відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Встановлення факту смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Севастополь, необхідно заявниці для прийняття спадщини.

Частиною 4 ст. 49 Цивільного кодексу України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За ч.1 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою.

Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 зазначеного Закону державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 ст.1 вказаного Закону Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Як слідує із копії медичного свідоцтва про смерть серії 67 № 100002156 від 24.01.2022 року, виданого «Міською лікарнею № 1» міста Севастополь; копії довідки про смерть № С-04159 від 24.01.2022 року, виданої відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління ДРАЦС міста Севастополя; копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 , актовий № 5, виданого 24.01.2022 року відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління ДРАЦС міста Севастополя, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Тернівка, Крижопільського району, Вінницької області, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Севастополь (а.с. 17-19).

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, а тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року, вважаються недійсними.

Проте, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, а у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

З огляду на наведене, суд приймає до уваги наведені вище документи та визнає їх в даному випадку достатніми доказами на підтвердження факту смерті ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території України в м. Севастополь.

Ураховуючи, що факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 в м. Севастополь дійсно мав місце, а без свідоцтва про її смерть встановленого законодавством України зразка ОСОБА_1 не може реалізувати свої спадкові права, то означений юридичний факт необхідно встановити судовим рішенням.

Згідно із ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 4, 259, 263-265, 315, 317, 319 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, уродженка с. Тернівка, Крижопільського району, Вінницької області, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Севастополь.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , жителька АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Погребищенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (м. Погребище, вул. Б. Хмельницького, 77, 22200, ).

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 .

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя