Справа № 203/2836/22
Провадження № 2/0203/1103/2022
УХВАЛА

29 вересня 2022 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод», Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання ордеру недійсним, усунення перешкод в користуванні житлом та стягнення моральної шкоду,

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Стрєльніков Євген Анатолійович з позовом до Акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод», Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, в якому просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 право проживання в житловому приміщенні АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним ордер № 1 від 18.05.2020 року, виданий Акціонерним товариством «Дніпровський машинобудівний завод» на ім`я ОСОБА_2 на право вселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в кімнату АДРЕСА_2 ;

- усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні жилим приміщенням АДРЕСА_3 шляхом виселення ОСОБА_2 на право вселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з жилого приміщення АДРЕСА_3 та вселення ОСОБА_1 в зазначене жиле приміщення;

- стягнути з Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої незаконними діями моральної шкоди в розмірі 164531,00грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2022 року, цивільну справу № 203/2836/22, провадження № 2/0203/1103/2022, було розподілено головуючому судді Казаку С.Ю.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (суддя Казак С.Ю.) від 10 серпня 2022 року було заявлено самовідвід у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод», Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання права проживання в жилому приміщенні, визнання недійсним ордеру, усунення перешкод в користування жилим приміщенням шляхом виселення та вселення, стягнення моральної шкоди та передано матеріали цивільної справи до канцелярії Кіровського районного суду м.Дніпропетровська для виконання вимог ст.33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2022 року, цивільну справу № 203/2836/22, провадження № 2/0203/1103/2022, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М.

11 серпня 2022 року на виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання осіб, у відповідь на який 28.09.2022 року надійшла інформація з Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо місця проживання відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які значаться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_4 , з 05.06.2020 року по теперішній час.

Суд зазначає, що у ст. ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначені вимоги до позовної заяви.

Суд, вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як видно з ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (суддя Казак С.Ю.) від 10 серпня 2022 року в провадженні суду перебувала цивільна справа №203/3082/18, провадження №2/0203/209/2019, за позовом КП «Жилсервіс-5» ДМР до ОСОБА_1 , третя особа Дніпровська міська рада, про виселення з житлового приміщення, предметом позовних вимог за яким було виселення ОСОБА_1 з кімнати АДРЕСА_3 . Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.04.2019 року у справі №203/3082/18 в задоволенні позову КП «Жилсервіс-5» ДМР було відмовлено.

Проте позивач не зазначає та не додає рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.04.2019 року.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивачем зазначений перелік документів, що не відповідає документам фактично долученим до позовної заяви, а саме: зазначений перелік містить інформацію про долучення до позовної заяви копію ордера № 1 від 18.05.2020 року, копія ордера № 1 від 18.05.2020 року.

Однак, оглянувши такі копії ордерів, суд зазначає, що копії долучених документів, як і позовна заява виготовлені у поганій якості, що їх неможливо прочитати та перевірити на відповідність долученим документам до позовної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, у позовній заяві позивач заявляє клопотання про відстрочення йому сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки позивач перебуває на військовій службі, у зв`язку з чим він має низький рівень грошового забезпечення, а предметом позову є захист його житлових прав, з приводу чого суд зазначає наступне.

Питання щодо сплати судового збору за подання позовної заяви урегульовано главою 1 ЦПК України та Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» (далі Закон).

Відповідно до положень ст. 1, ст. 2, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ від 17.10.2014 року за № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 136 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі 12 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Отже, доводи про відсутність можливості сплати коштів самі по собі не можуть бути підставою для відстрочення від сплати судового збору, оскільки заявник має не лише навести обставини, які свідчать про його скрутне матеріальне становище, але й подати до суду відповідні докази.

На підтвердження того, що позивач є військовослужбовцем позивачем надано довідку Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 17.05.2022 року.

Водночас позивачем не підтверджено, що він має низький рівень грошового забезпечення.

Так, відповідно до п.2 п.2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яку подано фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.1 п.2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яку подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Частиною 9 ст. 19 ЦПК України визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Отже, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 року (2481 гривень 00 копійок).

Позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру про визнання права проживання в житловому приміщенні; про визнання недійсним ордер та про усунення перешкоди в користуванні жилим приміщенням та одна вимога майнового характеру про стягнення моральної шкоди у розмірі 164531,00грн.

Тому належний до сплати позивачем розмір судового збору за три немайнові вимоги становить (992,40 гривень х 3) 2977,20грн. та за майнову вимогу (1% від ціни позову 164531,00грн) 1645,31грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд, вирішуючи питання щодо залишення позовної зави без руху, також керується практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У свою чергу, суд звертає увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух ( рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що позовна заява ОСОБА_1 подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням їй строку для усунення недоліків позовної заяви, відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 185, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод», Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання ордеру недійсним, усунення перешкод в користуванні житлом та стягнення моральної шкоду залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Визначені недоліки позовної заяви позивачу усунути шляхом надання суду для суду та відповідно до кількості сторін:

- рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.04.2019 року;

- відповідних доказів майнового стану позивача, у разі неможливості сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру про стягнення моральної шкоди в розмірі 1645,31грн. та за три вимоги немайнового характеру в розмірі 2977,20грн;
- позовної заяви разом з копією ордера № 1 від 18.05.2020 року, копією ордера № 1 від 18.05.2020 року;

Копію ухвали направити позивачу.

Суд роз`яснює позивачу, що у випадку, якщо недоліки заяви не будуть усунені у зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.М. Ханієва