Провадження №2/447/416/22
Справа №447/1225/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

29.08.2022 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_3 .

Процесуальні дії у справі.

06.06.2022 на адресу суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якому представник позивачки адвокат Галайський О.В. просить стягувати з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивує тим, що шлюб між сторонами зареєстровано 24.04.2009. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 . 11.04.2018 рішенням Миколаївського районного суду Львівської області у справі №447/355/18 шлюб між сторонами розірвано. Спільний син сторін перебуває на утриманні матері та проживає разом із нею за адресою її місця реєстрації. Доглядом та вихованням сина займається також позивачка. Відповідач проживає окремо, відмовляється від участі в утриманні сина. Представник позивача вказує, що відповідач є молодою особою, працездатного віку, інших осіб на утриманні не має. Зазначає, що виховання та утримання сина потребує постійних немалих витрат, пов`язаних із навчанням, участю у гуртках, додаткових заняттях із репетиторами. Крім того, позивачка планує зробити ремонт у кімнаті сина з метою покращення умов проживання дитини. Вважає, сума у розмірі 5 000,00 грн. буде достатнім розміром стягуваних аліментів, що забезпечить належний та необхідний рівень розвитку дитини.

16.06.2022 до суду надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

Ухвалою суду від 20.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу надано строк для подання відзиву, заперечень.

Ухвалу суду від 20.06.2022, копію позовної заяви та доданих до неї документів відповідач отримав 28.06.2022, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду (а.с. 25).

05.07.2022 відповідач подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Вказав, що позов визнає частково та згідний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 2 000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. Просив долучити до матеріалів справи докази, що підтверджують наявність у нього на утриманні інших осіб та відсутності доходу (а.с. 27-33).

У судовому засіданні представник позивача адвокат Галайський О.В. підтримав позов з підстав у ньому викладених, та просив такий задоволити у повному обсязі.

Позивачка заперечила щодо часткового задоволення позову, вказала, що відповідач не цікавиться дитиною, не бере участь у матеріальному утриманні сина, працює за кордоном водієм вантажівки, отримує заробітну плату у розмірі близько двох тисяч євро на місяць, однак, де саме працевлаштований не знає, підтверджуючих даних надати не може.

Суд встановив:

Шлюб між сторонами зареєстровано 24.09.2009 Пісочнянською сільською радою Миколаївського району Львівської області, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №3 (а.с. 8).

Сторони записані батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 11.04.2018 у справі №447/355/18, що набрало законної сили 14.05.2018, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10).

Відповідно до копії довідок №394 та №395, виданих 23.05.2022 виконавчим комітетом Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована та фактично проживає разом із сином за адресою: АДРЕСА_1 . Син знаходиться на її утриманні (а.с. 11, 12).

Відповідно до копії довідки про доходи, виданої ЛКП «Муніципальна варта», ОСОБА_1 працевлаштована на посаді диспетчера, та за період з листопада 2021 по квітень 2022 року сума її доходу становить 84 003,58 грн. (а.с. 13).

Згідно наданих відповідачем доказів, встановлено, що ОСОБА_5 23.01.2021 уклав шлюб із ОСОБА_6 , що стверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №89 (а.с. 30).

З медичного висновку ЛК жіночої консультації про вагітність №22, виданого 01.07.2022 поліклінічним відділенням відокремленого підрозділу «4-а лікарня» КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги», дружина ОСОБА_5 ОСОБА_7 перебуває на тридцять першому тижні вагітності (а.с. 28).

З копії трудової книжки серії НОМЕР_3 , заведеної на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та довідки №800, виданої 29.06.2022 Львівським міським центром зайнятості, вбачається, що відповідач ніде не працевлаштований, на обліку як безробітний не перебуває та виплати грошової допомоги з безробіття не отримує (а.с. 31-32, 29).

Оцінка суду.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані главою 15 СК України.

За змістом частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Встановлено, що у сторін є спільні діти і сторони мають рівні обов`язки з їх утримання.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.

Згідно положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Представником позивачки у позовній заяві зазначено, що він звернувся із адвокатськими запитами до ГУ ДПС у Львівській області, ГУ ПФ України у Львівській області та центрі зайнятості з метою отримання та надання інформації щодо майнового та матеріального становища відповідача, які будуть надані суду одразу після їх отримання. Позивачка у судовому засіданні покликалася на те, що відповідач працює, отримує регулярний дохід у розмірі дві тисячі євро.

У той же час, протягом розгляду справи у суді, представником позивача та позивачкою доказів наведеного нею подано не було, клопотань про витребування судом доказів також не заявлялося.

Водночас, відповідач у поданій до суду заяві позов визнав частково, а саме у частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн., надав докази того, що не є працевлаштованим, є особою працездатного віку, однак, має утриманні інших осіб вагітну дружину.

Відтак, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши докази, що містяться у справі, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи вимоги розумності та справедливості, позов у частині стягнення аліментів слід задоволити частково.

Щодо вирішення питання щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення частково, позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 992,40 гривень належить стягнути з відповідача у дохід держави.

Крім того, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх фактично сплачено стороною.

Представником позивача у позовній заяві зазначено, що позивач у зв`язку із зверненням до суду понесе судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в орієнтовному розмірі 5 000,00 грн., докази чого будуть надані суду у порядку ст. 141 ЦПК України.

Однак, у судовому засіданні представником позивача, позивачкою не було зроблено заяви у порядку передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до вказаної норми цивільного процесуального законодавства, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, представник позивача чи позивач повинні були подати відповідні докази понесення витрат на правову допомогу до початку дослідження доказів у справі або мали б зазначити у судовому засіданні про те, що відповідні докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення, чого зроблено не було.

Водночас аналізуючи позовну заяву, вимоги щодо стягнення будь-якої суми витрат на правову допомогу у прохальній частині позову не міститься.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, позов підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст. 12, 76, 81, 89, 133, 134, 137, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 141, 150, 180, 182, 184, 191 СК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.06.2022.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Розмір аліментів підлягає індексації.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у справі у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок у дохід держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 08.09.2022.

Суддя Головатий А.П.