Провадження №2/756/1190/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Тихої О.О.,

за участю секретаря судового засідання Кренджеляк А.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04.01.1990 Київською квартирно-експлуатаційною частиною району Міністерства оборони СРСР її чоловіку ОСОБА_3 видано ордер №2227 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 30,57 кв.м. Квартира надана в користування ОСОБА_3 та членам його родини, яка на той час складалась з: позивача ОСОБА_1 та їхньої доньки ОСОБА_4 . У 1992 році, у квартирі також був зареєстрований син - відповідач по справі ОСОБА_2 .

На даний час у квартирі зареєстровані позивач, третя особа ОСОБА_4 , а також відповідач ОСОБА_2 . Останній у квартирі не мешкає понад шість років, не бере участі в утриманні та облаштуванні вказаної квартири, не сплачує за комунальні послуги. На сьогоднішній день відповідач виїхав на постійне місце проживання до рф та його особисті речі у вказаній квартирі відсутні. Позивач зазначає, що реєстрація відповідача у вказаній квартирі порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, зокрема: перешкоджає здійсненню приватизації квартири.

У зв`язку з наведеним позивач просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , а також зняти останнього з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Ухвалою від 02.09.2021 відкрито загальне позовне провадження, призначене підготовче судове засідання.

Розпорядженням керівника Оболонського районного суду м. Києва №34 від 20.05.2022 цивільну справу № 756/12401/21, відповідно до пункту 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20.05.2022 вищезазначена цивільна справа передана судді Тихій О.О.

Ухвалою від 24.05.2022 суддею Оболонського районного суду м. Києва Тихою О.О. цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про визнання позову, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Треті особи у судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки не повідомили, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись вимогами ст.ст. 200, 206 ЦПК України, враховуючи, що відповідач повністю визнав позов і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем у справі та вважає за можливе ухвалити рішення у справі за результатами підготовчого провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 04.01.1990 Київською квартирно-експлуатаційною частиною району Міністерства оборони СРСР ОСОБА_3 видано ордер на житлове приміщення № 2227, відповідно до якого квартиру АДРЕСА_1 було надано в користування ОСОБА_3 та членам його родини - позивачу ОСОБА_1 та донці ОСОБА_4 .

Зазначена квартира не приватизована і відноситься до комунального житлового фонду.

Відповідач ОСОБА_2 є сином позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12.05.1992, виданого Відділом РАЦС Мінського району м. Києва.

Згідно з довідкою Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА №81953952 від 12.07.2022, відповідач ОСОБА_2 з 12.05.1992 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , вказаний факт також підтверджується копією паспорту останнього серії НОМЕР_2 , виданого Мінським РУ ГУМВС України в м. Києві 11.03.1996.

З відповіді КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» №185 від 10.08.2021 вбачається, що позивач зверталась до Обслуговуючої дільниці №507 для отримання довідки про не проживання сина ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , проте, їй було відмовлено.

Згідно з копією Договору найма житлового приміщення б/н від 04.12.2020 ОСОБА_2 орендує квартиру АДРЕСА_3 .

Разом з тим, суд критично оцінює наданий позивачем акт від 11.08.2021 про не проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , складений за участю ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки вказаний акт не посвідчений уповноваженими представниками житлово-комунального підприємства, управляючої компанії або об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Ордер по суті є правоустановчим документом індивідуального характеру, що видається виконавчим органом місцевої ради, до компетенції якого входить прийняття рішення про надання житла та видача документа, який є єдиною правовою підставою на вселення громадянина особисто або з його сім`єю у жиле приміщення.

Згідно зі ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано відповідно до діючого законодавства ордер.

Статтею 63 ЖК УРСР передбачено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого і визнання права власності.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням позиції відповідача, який визнав позов, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 , підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою, оскільки відповідно до п. 50, п.п. 2, 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022р. за № 265, а також вимог Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для внесення змін до реєстру територіальної громади, зокрема про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування) особи і зазначення про це у рішенні суду є зайвим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа 1 - ОСОБА_3 , РНОКПП - НОМЕР_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа 2 - ОСОБА_4 , РНОКПП - НОМЕР_6 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Тиха