Справа № 712/5684/22
Провадження №2/712/2129/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - П`ятун Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.04.2022 року розірваний. Зазначила, що у період шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вказала, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших малолітніх або неповнолітніх дітей, а тому має можливість допомагати сину та сплачувати аліменти на його утримання. Тому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.08.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.

31.08.2022 року до суду надійшов відзив адвоката Шахова О.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , у зазначено наступне: ОСОБА_2 не погоджується з наведеними позивачем обставинами, зокрема, що з моменту розірвання шлюбу ОСОБА_2 взагалі не надавав кошти на сина, що ОСОБА_2 знятий з реєстрації місця проживання за останньою відомою адресою, та що на ОСОБА_2 необхідно покласти судові витрати. Після припинення шлюбу ОСОБА_2 постійно надавав кошти на утримання сина, що підтверджується квитанціями про оплату. По-друге, ОСОБА_2 починаючи з 25.10.1996 року і станом на даний час зареєстрований за однією адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади № 2022/000451694 від 30.08.2022 року та відміткою на сторінці 11 паспорта ОСОБА_2 . Повідомив, що відповідач є інвалідом ІІ групи, а тому звільнений від сплати судового збору. При вирішення спору просив врахувати заперечення щодо наведених у заяві позивачем обставин, з якими ОСОБА_2 .

Адвокат позивачки ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина, посилаючись на ст.ст. 181-183 СК України.

Адвокат відповідача Шахов О.М. в судовому засіданні зазначив, що позивачкою в позовній заяві не вказано, що саме вона просить стягнути з відповідача.

Відповідач в судовому засіданні вказав, що в добровільному порядку сплачує на утримання сина аліменти, що підтверджується наданими квитанціями.

Суд, вислухавши пояснення адвоката позивачки, адвоката відповідача, відповідача, дослідивши матеріали справи, в результаті повного, всебічного та обґрунтованого дослідження доказів, вважає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вказані батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 21.03.2017.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-Х1І від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Правова природа аліментів у розумінні норм глави 15 СК України є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов`язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина.

За правилами статті 182 СК України та пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Позивачка в позові зазначила, що самостійно утримувати сина вона не в змозі, а відповідач має можливість забезпечувати сина належним чином.

Відповідач в судовому засіданні зазначив, що він в добровільному порядку сплачує аліменти на утримання сина.

Так, відповідно до наданих відповідачем квитанцій вбачається, що ОСОБА_2 сплачувались ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 (документ № НОМЕР_2 від 23.05.2022; документ № 99715223 від 30.05.2022; документ № 99929151 від 01.06.2022; документ № НОМЕР_3 від 11.07.2022; документ № НОМЕР_4 від 02.08.2022 та документ № НОМЕР_5 від 29.08.2022.)

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, твердження адвоката відповідача про те, що в прохальній частині позовної заяві не вказано, що саме просить стягнути позивачка з відповідача, а саме слово «аліменти», спростовуються змістом позову з посиланням на ст.ст. 181-183 СК України.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи, що відповідачем не спростовано те, що його витрати перевищують його заробітки, а також не спростовані дані неможливості сплати аліментів на дитину, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 часини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки позивача при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, відповідач відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_6 від 18.02.2022 року є інвалідом ІІ групи, що є підставою для звільнення його від сплати судового збору, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення необхідно допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.2-13, 76-83, 141, 258, 259, 430 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01.08.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 21.09.2022 р.

Головуючий Т.Є.Троян