ПОСТАНОВА

Іменем України

21 вересня 2022 року м. Кропивницький

справа № 405/2697/22

провадження № 22-ц/4809/947/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Письменного О. А., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Коротич Вадим Анатолійович,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Шаталов Артем Федорович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Шаталов Артем Федорович, на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2022 року в складі головуючого судді Шевченко І. М.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви та ухвали суду першої інстанції.

15.06.2022 ОСОБА_1 , інтереси якї представляє адвокат Коротич Вадим Анатолійович, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути борг в сумі 10237500,00 грн, що еквівалентно 3500000 дол США за курсом НБУ станом на 14.06.2022 .

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якї представляє адвокат Коротич В.А., подала заяву про забезпечення вказаного позову, в якій просила накласти арешт на нерухоме майно (домоволодіння), що належить ОСОБА_2 на праві власності, а саме: будинок загальною площею 162,5 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером: :50:437:0055, з реєстраційним номером: 01, площею 0,0899 га.

Заява мотивована тим, що відповідач уникає зустрічей з позивачем та не погашає борг, зважаючи на це, лише накладення арешту на майно відповідача може реально забезпечити виконання рішення суду уданій справі в майбутньому.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2022 року задоволено заяву.

Накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 на праві власності, а саме: будинок загальною площею 162,5 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером: :50:437:0055, з реєстраційним номером: 01, площею 0,0899 га.

Ухвалу допущено негайному виконанню.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції зазначив, що в своїй заяві позивач посилаласьна те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких вона звернулася до суду та може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. У разі продажу відповідачем належного йому нерухомого майна і задоволення позову вона змушена буде відновлювати свої права у судовому порядку, звертатися до суду з позовами, нести додаткові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу, тощо. Вважає обраний спосіб захисту співмірним із заявленими позовними вимогами та не порушує прав сторін або інших осіб, а є виключно тимчасовим засобом обмеження суб`єктивних прав свобод та інтересів ОСОБА_2 в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення її позовних вимог.

Враховуючи викладене, норм ч. 1 ст. 153 ЦПК України, згідно якої заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), заява підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник відповідача адвокат Шаталов А. Ф., подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування вказаної ухвали суду, оскільки всупереч вимогам ст. 149,150 ЦПК України не зазначені обставини, якими обгрунтовані підстави для обрання такого виду забезпечення позову.

Вказує, що відповідач жодних боргових зобов`язань перед ОСОБА_1 не має, грошових коштів в сумі 350 000 доларів США від позивача ніколи не отримував та само як і не мав жодних фінансових взаємовідносин із нею.

Зазначає, що із змісту наданої позивачем розписки не вбачається отримання відповідачем від позивача грошових коштів саме у борг. Так само і не встановлено обов`язку відповідача повернути грошові кошти позивачу.

Позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування ст.1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник позивача адвокат Коротич В. А. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представника позивача адвокат Коротича В. А., який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з таких підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, а також забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмету спору.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У поданому позові ОСОБА_1 ставиться питання про стягнення боргу в сумі 10237500,00 грн, виникнення якого підтверджується розпискою.

В заяві про забезпечення позову позивач просиланакласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 на праві власності, а саме: будинок загальною площею 162,5 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером: :50:437:0055, з реєстраційним номером: 01, площею 0,0899 га, оскільки відповідач уникає зустрічей та не погашає борг.

На думку позивача лише накладення арешту на майно відповідача може реально забезпечити виконання рішення суду у цій справі.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

При оцінці співмірності слід враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У своїй заяві позивач не вказує на обставини, якими обгрунтовується необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу нерухоме майно. Посилання на те, що відповідач уникає зустрічей та не погашає борг не вказує на ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття обраного виду забезпечення позову.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державногореєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, будинок, на який суд наклав арешт є предметом іпотеки, щодо цього нерухомого майна 19.06.2021 зареєстроване обтяження - заборона відчуження (а.с. 59).

Ухвала суду першої інстанції не відповідає викладеним у заяві обставинам, не містить мотивів, з яких суд дійшов висновку про необхідність застосування такого виду забезпечення позову, оцінки наявних у матеріалах справи доказів, її зміст не відповідає вимогам ст. 153, 260 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржена ухвала суду не відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 376 ЦПК України є підстави для скасування оскарженої ухвали суду із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заявиОСОБА_1 про забезпечення позову за її безпідставністю.

Питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, має бути вирішено судом першої інстанції при ухваленні рішення за результатами розгляду справи.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Шаталов Артем Федорович, задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2022 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. А. Письменний

О. І. Чельник