Справа № 750/3391/22
Провадження № 2/750/1018/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2022 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:
судді секретарСупруна О.П., Стеченко К.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 750/3391/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
30.06.2022 позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що відповідач за вказаною адресою не проживає понад один рік.
Ухвалою судді від 04.07.2022 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу в триденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані в ній недоліки.
Ухвалою судді від 15.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 18.08.2022.
18.08.2022 розгляд справи відкладений на 05.09.2022 у зв`язку з витребуванням доказів.
05.09.2022 розгляд справи відкладений на 14.09.2022 у зв`язку з неявкою сторін.
14.09.2022 розгляд справи відкладений на 15.09.2022 у зв`язку з неявкою сторін.
Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі в порядку заочного провадження.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи оповіщався у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав.
За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України).
Згідно вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач є власником 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.05.2006, виданого державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Анікейчик О.Н., зареєстровано в реєстрі за № 4-1409.
У вказаній квартирі, крім позивача, зареєстрований також ОСОБА_2 , що підтверджується листом управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 09-05/1369 від 31.08.2022.
Позивач зазначила, що відповідач понад один рік у спірній квартирі не проживає, але зареєстрований, що перешкоджає їй розпоряджатися власним майном на свій розсуд.
Як убачається з актів від 11.12.2019, 20.02.2020, 29.06.2022, затверджених майстрами КП «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради, відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 309792455 від 14.09.2022, відповідач ОСОБА_2 є власником 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до частини першої статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Таким чином, не можна власника квартири визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки квартира належить йому на праві власності, на зміст якого не впливають ані місце проживання власника, ані місцезнаходження майна.
Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 № 641/6645/16-ц.
За таких обставин, вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України, не підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 279, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.
Суддя