Дата документу 21.09.2022
Справа № 334/9997/21
Провадження № 2/334/1391/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Коваль К.С.,

позивача не з`явився,

відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення суми,

установив

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 29 303,29 грн., які є заборгованістю по кредиту та судовий збір.

В обґрунтування своїх вказує на те, що 26.12.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № -30227 «Проста позика», відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 4 500 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку Позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця.

Договір позики укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № -30227 від 26.12.2020, що акцептована відповідачем 26.12.2020, шляхом підписання власним електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України).

ОСОБА_1 здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем (ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс») було перераховано грошові кошти у розмірі 4 500 гривень, що підтверджується квитанцією та Довідкою.

Перерахування грошових коштів на картку Позичальника здійснено за допомогою компанії ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яка відповідно до умов Договору доручення на здійснення переказу коштів № ФК-П-20/08-08 від 20.08.2020р., що укладений між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», зобов`язалась надавати технічну можливість в перерахуванні коштів на картку Позичальника на підставі укладеного договору позики.

Згідно п.п. 2.3. Договору позики, дата видачі кредиту 26.12.2020 р. дата повернення кредиту 15.01.2021 р. (включно), термін користування кредитом 20 діб.

Відповідно до п.п. 2.5. Договору позики, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору).

Умовами Договору позики на період зазначений в п.п. 2.3. Договору, плата за користування Кредитом встановлена в розмірі 1,95 % за кожен день користування Кредитом.

23.06.2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги № 23-06/20, відповідно умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» зобов`язався передати за плату ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики вказаними у Реєстрах Боржників (Додаток №1 до Договору), укладеними між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал».

Пунктом 6.2.3. Договору про відступлення права вимоги № 23-06/20 від 23.06.2020 р. передбачено, що Права Вимоги переходить до Нового кредитора з моменту підписання сторонами Додатку № 2 до цього Договору, після чого Новий Кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому Новим Кредитором та Кредитором умов, визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги. Додатково оформлення відступлення Права Вимоги у цих випадках не вимагається.

03.06.2021 відповідно до п. 6.2.3. Договору про відступлення права вимоги № 23-06/20 від 23.06.2020 р. між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» підписано Додаток № 2 до Договору про відступлення права вимоги № 23-06/20, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у тому числі за Договором позики №-30227 від 26.12.2020р., що укладений між TОB «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким, станом на 05.10.2021 року, складає 29 303,29 гривень, з яких:

- 4 500,00 гривень - заборгованість за основною суму боргу (тіло кредиту);

- 1 760,00 гривень - заборгованість за відсотками нарахована за акційною відсотковою ставкою;

- 22 762,11 гривень - заборгованість за відсотками нарахована відповідно до п. 9.7. Договору;

- 281,18 гривень - індекс інфляції.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по кредитному договору у нього виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути.

Відповідач у відзиві на позов заперечив проти задоволення позовних вимог, вказавши на те, що договір позики між відповідачем та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» не укладено у письмовій формі, як того вимагає чинне законодавство.

Відповідач вважає, що надана позивачем копія договору позики згідно в розділу 10 "Реквізити та підписи сторін" не може вважатися належним та достовірним доказом, оскільки не підтверджує факт підписання договору позики відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам спеціального Закону.

Крім того, вказав на те, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, останнім днем повного повернення позики, сплати процентів за користування нею та комісії сторони договору позики встановили 15.01.2021. Після настання Цієї дати право позикодавця на нарахування процентів за користування позикою та комісій за надання послуг припинилося.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою суду від 28.12.2021 року відкрито провадження у справі, судове засідання у справі призначено на 27.01.2022 року, яке в подальшому неодноразово відкладалось у зв`язку із неявкою відповідача та необхідності надати додатковий час для подання сторонами процесуальних заяв у справі.

У судове засідання сторони не з`явились, подали відповідні заяви про розгляд справи за їх відсутності.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом.

26.12.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № -30227 «Проста позика», відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 4 500 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку Позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця.

Договір позики укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № -30227 від 26.12.2020, що акцептована відповідачем 26.12.2020, шляхом підписання власним електронним підписом.

Перерахування грошових коштів на картку Позичальника здійснено за допомогою компанії ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яка відповідно до умов Договору доручення на здійснення переказу коштів № ФК-П-20/08-08 від 20.08.2020р., що укладений між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», зобов`язалась надавати технічну можливість в перерахуванні коштів на картку Позичальника на підставі укладеного договору позики.

23.06.2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги № 23-06/20, відповідно умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» зобов`язався передати за плату ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики вказаними у Реєстрах Боржників (Додаток №1 до Договору), укладеними між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал».

03.06.2021 відповідно до п. 6.2.3. Договору про відступлення права вимоги № 23-06/20 від 23.06.2020 р. між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» підписано Додаток № 2 до Договору про відступлення права вимоги № 23-06/20, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у тому числі за Договором позики №-30227 від 26.12.2020р., що укладений між TОB «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким, станом на 05.10.2021 року, складає 29 303,29 гривень, з яких:

- 4 500,00 гривень - заборгованість за основною суму боргу (тіло кредиту);

- 1 760,00 гривень - заборгованість за відсотками нарахована за акційною відсотковою ставкою;

- 22 762,11 гривень - заборгованість за відсотками нарахована відповідно до п. 9.7. Договору;

- 281,18 гривень інфляційні втрати.

ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Ураховуючи наведені вище положення законодавства, суд дійшов висновку про те, що договір позики, який укладений між відповідачем та первісним кредитором відповідає вимогам закону щодо його форми і змісту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦПК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною другою ст. 615 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідач не надав суду доказів того, що він здійснив погашення суми позики у розмірі 4500 грн. та сплати процентів у розмірі 1760 грн., виходячи з розрахунку 1,95% за кожен день користування позикою протягом строку її дії (20 діб), а відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог в цій частині.

Водночас позивач просить суд стягнути на його користь 22 762,11 грн. у відповідності до пункту 9.7 договору позики.

Пунктом 9.7 договору сторони погодили, що після закінчення строку дії цього договору проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу у розмірі передбаченому п.п. 9.4 цього договору та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника.

Відповідно до п. 9.4 договору позики позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом з розрахунку 702,00 проценти річних.

Згідно із ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, сторони погодили, що нарахування та відповідно обов`язок сплатити відсотки, визначені п. 9.7 договору позики, безпосередньо пов`язані із моментом направлення кредитором вимоги боржнику у встановлений договір спосіб.

Будь-яких доказів направлення такої вимоги, так само як і самої вимоги суду не надано, відтак суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача в цій частині.

Також позивачем заявлено до стягнення суму інфляційних втрат, які розраховані за період з 16.01.2021 року по 05.10.2021 року у сумі 281,18 грн.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок за період з 16.01.2021 року по 05.10.2021 року, суд встановив, що він (розрахунок) здійснено невірно, адже застосовано більший коефіцієнт інфляції через неврахування періодів дефляції, а вірним є сума у 276,47 грн.

Також позивачем заявлено до стягнення 9000 грн. витрат на правову допомогу, яка складається з 3000 грн. за надання поглибленої консультації та 6000 грн. витрат на підготовку позовної заяви, підготовку та друк документів.

Суд відхиляє вимоги позивача щодо стягнення 3000 грн. за надання поглибленої консультації, як витрат на правову допомогу, адже вона не входять до складу такої допомоги і, по суті, охоплюються безпосередньо складанням позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (юридична адреса: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б, ) заборгованість за договором позики №-30227 від 26.12.2020 року у сумі 4500 грн. основного боргу, 1760 грн. відсотків за користування позикою та 276,47 грн. втрат від інфляційних процесів, а всього 6 536 (шість тисяч п`ятсот тридцять шість) гривень 47 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (юридична адреса: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б, ) судовий збір у сумі 506 (п`ятсот шість) гривень 21 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 1338 (одна тисяча триста тридцять вісім) гривень.

В задоволені решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 21.09.2022 року.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін