ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2503/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Каліушка Ф.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , відповідач 1) та ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3 , відповідач 2, а разом відповідачі) про спонукання до виконання мирової угоди.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в рамках цивільної справи № 753/11424/17, яка розглядалася Дарницьким районним судом м. Києва, між сторонами була укладена мирова угода та затверджена судом 19.07.2018. Однак, відповідачами умови мирової угоди виконанні не були, останні не звільнили квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та не знялися з реєстраційного обліку, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом, у якому позивач просить суд ухвалити рішення про виселення відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.11.2021 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у судове засідання.

У визначений судом строк відповідачами не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину не вчинення ним своєчасно такої процесуальної дії.

За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом, встановленим статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом норм статей 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування.

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.07.2018, яка не оскаржувалась в апеляційному порядку та набрала законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про припинення права користування нерухомим майном шляхом виселення з квартири АДРЕСА_1 . Даною ухвалою було визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від 19.07.2018, згідно якої відповідачі зобов`язуються: у строк до 31.12.2019 перестати користуватися та звільнити квартиру АДРЕСА_1 шляхом подання заяви до уповноважених органів про зняття себе з реєстрації місця проживання у цій квартирі, та звільнити дане приміщення від всіх власних речей; не реєструвати у вищевказаній квартирі будь-яких третіх осіб; у разі користування комунальними послугами сплачувати 500 грн. щомісяця; не користуватися побітовими приладами ОСОБА_1 , а позивач зобов`язується: у строк до 31.12.2019 не перешкоджати відповідачам у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , а саме: житловою кімнатою площею 17,1 кв.м, кухнею, ванною кімнатою, вбиральнею, передпокоєм, квартирним коридором для особистого проживання та зберігання своїх власних речей; не перешкоджати відповідачам користуватися комунальними послугами; в разі необхідності та за умов сплати відповідачами витрат за користування побутовими приладами позивача, дозволяти відповідачам користуватися побутовими приладами позивача.

Одночасно судом встановлено, що до цього часу відповідачами умови мирової угоди виконані не були.

За правилами статті 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд, за клопотанням сторін, може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Вимоги до виконавчого документа закріплено у статті 18 цього Закону.

Однією з підстав відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» (пункт 6 частини першої статті 26 цього Закону).

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року) було передбачено, що мирові угоди, які затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Однак, Законом України від 18 листопада 2003 року № 1255 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» положення пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виключено.

Отже, на момент постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди вона не відносилась до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Системний аналіз зазначених норм показав, що у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року, справа № 6-247цс15).

Згідно постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16 вересня 2019 року (справа № 653/2058/16-ц. пр. № 61-21750св18) у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди може звернутися до державної виконавчої служби для примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, якщо ця ухвала відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року № 606-XIV, інша сторона угоди також не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, якщо вона не може бути виконана примусово.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтями 11, 202 ЦК України затверджена судом мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства, має бути виконаний за правилами статей 509, 525, 526 ЦК України. Однак, такий правочин має і свої особливості, пов`язані з процедурою його укладення та затвердження, що також свідчать про необхідність дотримання процесуальних норм, які регулюють порядок затвердження мирової угоди судом.

Мирова угода є двостороннім волевиявленням, спрямована на врегулювання спору шляхом взаємних поступок. Мирова угода укладається сторонами (позивачем і відповідачем) і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову.

Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно.

У спосіб укладення мирової угоди, усі умови якої були ними узгоджені, сторони остаточно вирішили припинити спір між ними, що свідчить не лише про завершення процедури судового розгляду спору, а і про вирішення та узгодження між ними усіх спірних питань.

Як вбачається із матеріалів справи, обидві сторони по справі в межах розгляду цивільної справи уклали мирову угоду та прийняли на себе певні зобов`язання цивільно-правового характеру, відповідна мирова угода була визнана судовим рішенням.

За приписами ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до чч. 1 та 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Так, статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договором та вимог Цивільного кодексу України (статті 527, 530, 532, 545 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Враховуючи наведене та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для виселення відповідачів з квартири АДРЕСА_1 .

Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За таких обставин, зазначена вимога про зняття відповідачів з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про виселення після набрання законної сили є підставою для їх зняття з реєстраційного обліку відповідним державним органом.

Таким чином, оскільки між сторонами було укладено мирову угоду, яка була визнана Дарницьким районним судом м. Києва ухвалою від 19.07.2018, за змістом якої відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 взяли на себе певні зобов`язання, які не виконали, за таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись стст. 1-13, 17, 18, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та звільнити вказану квартиру від її речей.

Виселити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та звільнити вказану квартиру від його речей.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 908 грн., по 454 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.