Справа № 761/5374/16-ц
Провадження № 4-с/761/109/2022
У Х В А Л А

Іменем України

06 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Соломон О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державний виконавець Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Калюжний Євген Дмитрович, Публічне акціонерне товариство «Приватбанк» про визнання незаконною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2022 року до суду надійшла зазначена скарга.

У вимогах скарги скаржник просить:

визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Київ щодо невиключення відомостей відносно боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників у ВП №54052667;

виключити відомості щодо боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників у ВП №54052667 з виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 02.09.2016 року у справі №761/5374/16-ц.

Вимоги скарги обгрунтовані тим, що на примусовому виконанні Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Київ перебувало ВП №54052667 з примусового виконання рішення Ш евченківського районного суду м.Києва від 02.09.2016 року у справі №761/5374/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 31 265,15 грн. та судового збору в сумі 1 292,56 грн., а всього 32 557,71 грн.

Як зазначає заявник, на день звернення до суду із скаргою виконавче провадження завершене. Про наявність виконавчого провадження заявник не знав та лише наприкінці 2021 року дізнався що інформація про нього міститься в Єдиному державному реєстрі боржників.

28.12.2021 року на рахунок Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Київ заявник сплатив 32 558,00 грн., для повного виконання рішення суду та 10.01.2022 року звернувся до виконавчої служби із заявою про виключення із Єдиного реєстру боржників, надавши копію квитанції.

Як зазначає заявник, в порушення положень Закону України «Про виконавче провадження» його не було виключено з Єдиного реєстру боржників.

А тому для захисту порушеного права, звернувся до суду з цією скаргою.

Заявник в судові засідання на неодноразові виклики не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Державний виконавець Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Київ Калюжний Є.Д. та представник АТ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили. пояснення на вимоги скарги до суду не направили.

Оскільки у відповідності до положень ч.2 ст.450 ЦПК України неявка сторони належним чином повідомленої про час та місце слухання справи не є перешкодою для подальшого розгляду справи, суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги за наступних підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.06.2017 року на примусовому виконанні Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Київ перебувало виконавче провадження №54052667 щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» грошових коштів на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва. Станом на 17.01.2022 року виконавче провадження завершено.

Заявник та Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби м.Київ не надали суду матеріалів виконавчого провадження, тому суд позбавлений можливості встановити який саме виконавчий лист виконувався та підстави завершення виконавчого провадження.

До матеріалів скарги заявник надав копію заяви від 06.01.2022 року з якою він звернувся до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м.Київ та просив виключити його з Єдиного реєстру боржників.

Однак позивач не надав суду доказів направлення зазначеної заяви до державної виконавчої служби та відповідно отримання.

Стаття 9 Закону України «Про виконавче провадження визначає, що Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Частина 5 статті 9 зазначеного Закону визначає, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з положеннями ч.7 ст.9 Закону України «Про виконавче провадження», відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Заявник при зверненні до суду зазначав, що він внесений до Єдиного реєстру боржників. Однак не надав суду доказів на підтвердження зазначеної обставини.

В той же час, суд оглянувши Єдиний реєстр боржників за адресою https://erb.minjust.gov.ua/#/search-debtors встановив відсутність позивача в такому реєстрі.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено, що державний виконавець порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а тому суд приходить до висновку що відсутні законом передбачені підстави для задоволення заявлених вимог скарги.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державний виконавець Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Калюжний Євген Дмитрович, Публічне акціонерне товариство «Приватбанк» про визнання незаконною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя: Н.Г.Притула