Справа № 364/478/22
Провадження № 2-з/364/12/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2022 року, суддя Володарського районного суду Київської області Моргун Г.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , засоби зв`язку: № тел.: НОМЕР_2 , e-mail: відсутній),

представник позивача адвокат Масюк Василь Васильович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1552, видане Харківською обласною КДКА 11.06.2008 року, адреса: АДРЕСА_2 , засоби зв`язку: № тел.: НОМЕР_3 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ),

про забезпечення позовних вимог,

ВСТАНОВИЛА:

До Володарського районного суду Київської області 09.09.2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна подружжя та одночасно представник позивача подав заяву про забезпечення позовних вимог.

Протоколом автоматизованого розподілу від 09.09.2022 року справу визначено судді Моргун Г.Л. та передано для розгляду 15.09.2022 року (згідно з актом, складеним секретарем суду Бевзою А.М. матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позовних вимог (справи № 364/477/22 та № 364/478/22) передані судді 15.09.2022 року, у зв`язку із закінченням робочого часу 09.09.2022 року та відрядженням судді в період з 12.09.2022 року по 14.09.2022 року для проходження підготовки для підтримання кваліфікації суддів місцевих і загальних судів).

Свою заяву представник позивача мотивує тим, що відповідач, перебуваючи разом із дітьми у Чеській республіці, має намір продати будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який належить їй на праві власності. Позивач вважає, що продаж спірного будинку неможливий з таких підстав:

- наступного року навесні у відповідача та дітей закінчиться строк статусу біженця, відповідно потрібно буде повертатися в Україну, якщо продати будинок, або з відповідачем щось станеться у період перебування за кордоном, то дітям не буде куди повернутися;

- позивач вклав багато своїх сил та грошей у будівництво будинку, покращення його стану, а також будівництво сараю, тому Ѕ частини цих будівель має бути визнана власністю позивача;

- позивач сподівається на збереження сім`ї на та проживання всією сім`єю в цьому будинку.

Зважаючи на ситуацію та пред`явлені позивачем вимоги в предметі позову є істотний ризик того, що відповідач може у будь-який час вчинити відчуження будинку з метою унеможливити рішення суду. У зв`язку з цим, позивач просить суд вжити заходів по забезпеченню позову у виді заборони відчуження домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , в будь-якій формі, будь-якому покупцю або набувачу та належить на праві власності ОСОБА_2 , що зареєстрована за цією ж адресою.

Суд, ознайомившись із заявою про забезпечення позовних вимог та доданими до неї матеріалами, оглянувши матеріали справи № 364/478/22 вважає, що заява про забезпечення позовних вимог підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи № 364/478/22, а саме копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.08.2022 року власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 61,4 кв.м, житлова площа 39,9 кв.м є ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 23.01.2003 року № 156, завіреним Володарською державною нотаріальною конторою. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області сторони 05.08.2006 року уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 28, відповідач змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

У зв`язку з тим, що за час шлюбу домоволодіння дружини позивача істотно збільшилося у своїй вартості, внаслідок трудових та грошових затрат ОСОБА_1 , він звернувся до суду з вимогою визнати спільною сумісною власністю подружжя нерухоме майно, а саме будинок та сарай, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 та розділити це майно по Ѕ частини кожному.

Враховуючи викладене, наведені у заяві про забезпечення позову факти та обґрунтування, зокрема, що відповідач може у будь-який час вчинити відчуження будинку з метою унеможливити рішення суду, предмет даного позову, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, приходжу висновку про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позовних вимог у цій справі у спосіб, про який просить позивач, так як застосування таких заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача, та вважаю за можливе заяву позивача про забезпечення позовних вимог задовольнити.

Вказаний захід забезпечення позову є співмірним із позовними вимогами. У даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав та інтересів позивача.

Згідно із частиною першою статті 157ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 157, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог,- задовольнити.

Забезпечити позовні вимоги шляхом:

- заборони відчуження домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , в будь-якій формі, будь-якому покупцю або набувачу та належить на праві власності ОСОБА_2 , що зареєстрована за цією ж адресою.

Ухвалу негайно направити до Володарського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області, ЦНАП виконавчого комітету Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області та ОСОБА_2 , - для виконання.

Ухвалу суду негайно направити сторонам по справі та їх представникам - для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та підлягає негайному виконанню, а її оскарження не зупиняє її виконання.

Ухвала є обов`язковою на всій території України та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом 3 (трьох) років в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Г.Л. Моргун