ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року м. Чернівці

справа № 725/4029/22

провадження 22-ц/822/690/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Владичана А.І., Височанської Н.К.

секретар Скрипка С.В.

розглянувши апеляційну скаргу приватного виконавця Кондрюка Костянтина Олександровича на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 20 липня 2022 року в цивільній справі з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткової винагороди приватного виконавця,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткової винагороди приватного виконавця.

Позов обгрунтовано наступним. 08 жовтня 2018 року між сторонами укладено договір №57411300 про сплату додаткової винагороди приватного виконавця.

Відповідно до положень п.1 договору відповідач зобов`язується сплатити приватному виконавцю додаткову винагороду за виконання виконавчого листа Першотравневого районного суду м.Чернівців у справі №725 /7220/14-ц.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що розмір додаткової винагороди становить 28 648 грн.95 коп.

Відповідно до п. 7.1 договору №57411300 від 08.10.2018 року у випадку несплати стягувачем додаткової винагороди в строки, визначені договором, стягувач несе матеріальну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) % від суми винагороди, що передбачена розділом 3 договору, які мають бути сплачені на рахунок приватного виконавця протягом 10 днів з наступного дня після закінчення строку.

Зважаючи на те, що відповідачем у триденний строк з дня настання умов, передбачених п. 2.1.1 не було сплачено додаткову винагороду в сумі 28 647,95грн., останній за порушення умов договору повинен сплатити 100% від суми винагороди, а саме 28 647 грн. 95 коп.

06 квітня 2021 року представником ОСОБА_1 було направлено претензію до відповідача з вимогою у триденний строк, з дня її отримання, здійснити оплату додаткової винагороди ОСОБА_1 , яка відповідачем не виконана.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 додаткову винагороду приватного виконавця за договором про сплату додаткової винагороди приватного виконавця від 08.10.2018 року в сумі 28 647,95грн. та штраф в розмірі 28 647,95грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівців від 20 липня 2022 року відмовлено у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткової винагороди приватного виконавця.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 20 липня 2022 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено тексту позовної заяви, за результатами розгляду якої Першотравневим районним судом м.Чернівців 03 травня 2022 року у справі №720/774/21 ухвалено рішення, яким відмовлено у її задоволенні. Відтак суд першої інстанції неповно дослідив обставини, що призвело до постановления оскаржуваної ухвали.

Судом не враховано, що підставою позову ОСОБА_1 , за результатами розгляду якого ухвалено рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 03 травня 2022 року, є подання відповідачем заяви про повернення виконавчого документа без виконання. У той же час підставою позову від 15 липня 2022 року є відмова ОСОБА_2 залишити за собою нереалізоване майно. Тобто ОСОБА_1 , звертаючись до суду 15 липня 2022 року із позовом про стягнення додаткової винагороди приватного виконавця, посилався на іншу підставу, яка є відмінною від тієї, що міститься у позові, в задоволенні якого відмовлено рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 03 травня 2022 року в справі №720/774/21.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про тотожність підстав позовних заяв та вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України. Ухвала Першотравневого районного суду м.Чернівців від 20 липня 2022 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а саме п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки відмовляючи у відкритті провадження по справі, порушено право позивача на звернення до суду із метою захисту свого порушеного права.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу позивача відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Вважає ухвалу суду законною, оскільки суд обґрунтовано відмовив позивачу у відкритті провадження у справі через наявність рішення суду, що набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 8 жовтня 2018 року між ОСОБА_2 та приватним виконавцем Кондрюком К.О. укладено договір про сплату додаткової винагороди приватному виконавцю, відповідно до якого, стягувач сплачує додаткову винагороду приватному виконавцю у випадку, якщо:

- відповідно до п.2.1.1 приватним виконавцем здійснено заходи примусового виконання рішення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», що полягають у звернення стягнення на майно боржника у виконавчому провадженні та передано на реалізацію майно боржника, однак таке майно не реалізоване в системі електронних торгів арештованим майном (Сетам), після чого стягувачем подано заяву приватному виконавцю про бажання залишити нереалізоване майно боржника за собою в порядку, визначеному ст. 61 Закону ;

- відповідно до п.2.1.2 приватним виконавцем прийнято до виконання виконавчий документ та відкрито виконавче провадження за заявою стягувача, після чого стягувачем подано заяву приватному виконавцю про повернення виконавчого документа без виконання згідно з п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»», або визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами виконавчого провадження у процесі виконання рішення ; скасування або визнання нечинним рішення на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню п.5. ст. 39 Закону;

- відповідно до 2.1.3. приватним виконавцем здійснено заходи примусового виконання рішення з метою виконання виконавчого документа, внаслідок чого Приватним виконавцем забезпечено повне чи часткове виконання рішення , та кошти перераховано стягувачу;

- відповідно до 2.1.4. стягувач відмовився залишити за собою майно боржника нереалізоване під час виконання рішення. Відмовою від залишення за собою нереалізованого майна боржника вважається неподання стягувачем протягом 10 робочих днів з дня отримання письмового повідомлення приватного виконавця про бажання залишити нереалізоване майно за собою.

Відповідно до п. 3.1. розділу 3 «Розмір додаткової винагороди», у випадках, передбачених п.2.1.1-2.1.4 цього договору становить 28 6489,95 грн.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що є рішення суду, яке набрало законної сили про той самий предмет, з тих самих підстав, між тими ж сторонами.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та заслуговують на увагу суду, виходячи з наступного.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Слідуючи принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Порядок пред`явлення позову регламентований ст.184 ЦПК України.

Підстави для відмови у відкритті провадження у справі визначені ст. 186 ЦПК України.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 186 ЦПК, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Зі змісту ст. 186 ч. 1 п. 2 ЦПК України вбачається, що суд відмовляє у відкритті провадження, якщо вже є рішення суду, яке набрало законної сили, по тотожним позовним вимогам.

Тотожними є позови, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Така правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №372/223-/17-ц.

З матеріалів справи вбачається, що 15 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення додаткової винагороди.

Предметом позову є стягнення додаткової винагороди приватного виконавця з підстав відмова ОСОБА_2 залишити за собою нереалізоване майно, що передбачено п. 2.1.4 договору.

Судом встановлено, що у провадженні Першотравневого районного суду м.Чернівців знаходилась справа №720/774/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткової винагороди приватного виконавця.

Предметом того позову було стягнення додаткової винагороди приватного виконавця, а його підставою - положення п. 2.1.1 договору №5744300 про сплату додаткової винагороди приватного виконавця, а саме подання заяви стягувачем про повернення виконавчого документу, в результаті чого приватним виконавцем Кондрюком К.О. 28 листопада 2020 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 03 травня 2022 року у справі №720/774/21 у задоволенні позову приватного виконавця Кондрюка К.О. до ОСОБА_2 про стягнення додаткової винагороди приватного виконавця відмовлено. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 06.07.2022 року рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 03.05.2022 року залишено без змін. Дана постанова набрало законної сили.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що хоча предмет позову є однаковим, проте підстави є різними.

Отже, у вказаних справах не є тотожними підстави позову, тому відмова у відкритті провадження за п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України є неправомірною.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судом першої інстанції неповно встановлені обставини що мають значення для справи та порушені норми процесуального права, що відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 20 липня 2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді А.І. Владичан

Н.К. Височанська