Справа № 185/5804/21
Провадження № 2/185/301/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

з участю секретаря судового засідання Єгоричевої К.Ю., представника позивачів, відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

У липні 2021 року до суду надійшов вказаний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому позивачі, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 31378,52 грн, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 10156,08 грн та судові витрати у розмірі 11137,30 грн, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 35000,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 10.04.2021 року 0 15:00 год у м. Павлограді по вул. Дніпровській автомобіль ОСОБА_1 здійснив зіткнення із автомобілем позивачів. Винним у зазначеному зіткненні було визнано ОСОБА_1 . У результаті вказаної ДТП автомобіль позивачів зазнав механічних пошкоджень, відновлювальний ремонт яких був оцінений товарознавчим еспертом у розмірі 110156,08 грн. На час вчинення ДТП ОСОБА_1 не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому сума відшкодування в розмірі 68622,52 грн була виплачена ОСОБА_2 за його зверненням МТСБУ. Оскільки на момент скоєння вказаної ДТП максимальна виплата МТСБУ складала 100000,00 грн, ОСОБА_2 бажає стягнути з МТСБУ та ОСОБА_1 недосплачені кошти за пошкодження автомобіля внаслідок ДТП у розмірі 31378,52 грн та 10156,08 відповідно. Окрім цього, у зв`язку із зазначеню ДТП ОСОБА_3 отримала тілесне ушкодження молочної залози, у зв`язку з чим просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь моральну шкоду у розмірі 35000,00 грн. На підставі зазначеного позивачі звернулися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року провадження у справі прийнято до провадження та постановлено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження.

У судове засідання з`явилися представник позивачів, а також ОСОБА_1 . Інші учасники справи до суду не з`явилися, представник МТСБУ просив розглядати справу без його участі.

Представник позивачів підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник МТСБУ подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що позивачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження заявлених до стягнення з МТСБУ коштів в якості відшкодування реальної шкоди, заподіяної автомобілю позивача у зв`язку із зазначеною ДТП.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля Чері Амулет н.з. НОМЕР_1 .

10 квітня 2021 року о 15.00 годин, у м. Павлоград вулиця Дніпровська 22, водій ОСОБА_1 , керуючі т.з. ВАЗ-21013, н.з. НОМЕР_2 , під час виїзду з другорядної вулиці проспект Шахтобудівників на головну вулицю Дніпровська, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не пропустив автомобіль Чері Амулет н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби зіткнулися та отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вказане підтверджується копією постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №185/3197/21 від 18 травня 2021 року.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно висновку експерта по результатам проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №6450-21 від 03 лютого 2022 року, автомобілю Чері Амулет н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , завдано значних механічних пошкоджень, вартість відновлення яких складає 110156,08 грн.

Відповідно до ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Приписами ст.1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Під реальними збитками відповідно до ст. 22 ЦК України є витрати, яких особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно пункту 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, неправомірними діями ОСОБА_1 , пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), було завдано майнової шкоди та прямих збитків автомобілю ОСОБА_2 , які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями ОСОБА_1 .

Згідно з підпунтком "а" п.44.1 ст.44 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п. 35.1. ст. 35 зазначеного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звертався до МТСБУ із заявою про виплату йому страхового відшкодування. 04 червня 2021 року МТСБУ сплатило ОСОБА_2 частину суми, яка підлягала відшкодуванню, у розмірі 68622,52 грн. Вказане підтверджується копією платіжного доручення №1031006 від 04 червня 2021 року.

Ці кошти ОСОБА_4 отримав, що підтверджується його поясненнями, викладеними у позовній заяві.

У свою чергу після сплати вказаної суми коштів до сплати залишилося 41533,56 грн (110156,08 грн (вартість відновлювального ремонту механічних пошкоджень автомобіля ОСОБА_2 ) - 68622,52 грн (сума коштів, частково сплачена МТСБУ ОСОБА_2 в рахунок відкшодування шкоди).

З 19 лютого 2016 року були встановлені наступні розміри страхових сум (в межах яких МТСБУ здійснює регламентні виплати з його Фонду): 100000 грн., у випадку заподіяння шкоди майну потерпілих.

У зв`язку із зазначеним суд приходить до висновку, що відповідальність МТСБУ не має перевищувати 100000,00 грн. Проте в даному випадку сума коштів, заявлена в якості вартості відновлювального ремонту, перевищує вказану на 10156,08 грн.

У зв`язку із зазначеним суд вважає, що оскільки МТСБУ вже частково сплатило ОСОБА_2 кошти у розмірі 68622,52 грн, з останнього підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 31 377,48 грн (100000,00 грн (ліміт відповідальності МТСБУ станом на 2021 рік) - 68622,52 грн (сума коштів, частково сплачена МТСБУ ОСОБА_2 в рахунок відкшодування шкоди).

Заявлену ОСОБА_2 суму грошових коштів у розмірі 31378,52 грн, які він просив суд стягнути з МТСБУ, суд вважає необґрунтовано завищеною, ніж розрахована сума 31377,48 грн.

Суму коштів, яка залишилася більш ніж 100 000 грн, а саме 10156,08 грн, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 як з винного за скоєння вказаної ДТП.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги викладені обставини, досліджені та встановлені на їх підтвердження докази, зважаючи на доведеність обставин та заявлених позовних вимог, суд вваажає за необхідне стягнути матеріальні збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на користь ОСОБА_2 з МТСБУ у розмірі 31 377,48 грн та з ОСОБА_1 у розмірі 10156,08 грн.

Що стосується вимог ОСОБА_3 про стягнення на її користь моральної шкоди, суд прийшов до наступного.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння моральної шкоди позивачеві необхідно встановити наявність усієї сукупності зазначених ознак складу цивільного правопорушення, тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

На підтвердження факту заподіяння ОСОБА_1 . ОСОБА_3 моральних страждань або втрат немайнового характеру, остання, відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, не вказала конкретних обставин, зокрема, про зміну стану здоров`я, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

ОСОБА_3 було надано суду виключно довідку, в якій вказано, що мали місце гематоми правої молочної залози, а також розтягнення м`язів шийного відділу хребта та гематоми тулуба.

Беручи до уваги зазначене, на підставі об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі матеріалів, оцінивши поданий стороною доказ, з`ясувавши його достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню підлягають частково у розмірі 3500,00 грн.

ОСОБА_2 також просив стягнути з ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 11137,30 грн, з яких: 2800,00 грн - сума коштів за проведення експертизи (експерту Резніченко В.Д.), 8237,30 грн - сума коштів за проведення експертизи (Дніпро НДІСЕ МЮ України).

Проте суд не погоджується із вказаним розрахунком судових витрат, виходячи з наступного.

Відповідно акту здачі-приймання висновку №6450-21 від 03 лютого 2022 року, загальна вартість експертизи (дослідження) становить 8237,26 грн. У свою чергу ОСОБА_2 було сплачено 2800,00 грн за дослідження, що підтверджується фотокопією квитанції до прибуткового касового ордеру.

Отже, суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати у розмірі 11037,26 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн, а разом із судовими витратами - 11945,26 грн , а на користь ОСОБА_3 - 90,80 грн.

Керуючись ст.ст.2,12,19,81,89,141,263,265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити частково позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в сумі 31377,48 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в сумі 10156,08 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3500 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 11945,26 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 90,80 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15 вересня 2022 року.

Позивач-1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Позивач-2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач-1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач-2: Моторне (транспортне) страхове бюро України, ідентифікаційний код: 21647131, адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Русанівський, 8.

Суддя М. М. Перекопський