Справа № 369/8688/22
Провадження №2/369/5077/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2022 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши заяву адвоката Семенко Бориса Миколайовича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №369/8688/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу за попереднім договором купівлі-продажу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

14 вересня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу за попереднім договором купівлі-продажу та відшкодування моральної шкоди.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява адвоката Семенко Бориса Миколайовича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборону вчиняти будь-які дії по його відчуженню на користь третіх осіб, а саме: земельна ділянка, кадастровий номер: :03:006:6630, площею 0,0314 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що до суду поданий позов до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу за попереднім договором купівлі-продажу та відшкодування моральної шкоди.

Між ОСОБА_2 та позивачем по справі 29.06.2017 року укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , по АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 0,1002 га, кадастровий номер якої :006:0020.

Відповідно до умов Договору, сторони домовились, що ціна продажу квартири становить 487 600,00 грн., що на день укладення Договору становить/еквівалентно 18754 доларів США. Продавець прийняв предоплату у вигляді авансу в розмірі 78 000,00 грн., що на день укладання еквівалентно 3000,00 доларів США. Залишок суми у розмірі 409600,00 грн., що на день укладання Договору еквівалентно 15754,00 доларів США покупець зобов`язаний був сплатити під час підписання основного договору. На даний час будинок взагалі не збудований, і взагалі не будується.

На неодноразові звернення стосовно повернення сплачених коштів відповідач жодним чином не реагує, кошти не повертає.

Всупереч умовам укладеного договору, відповідач не виконала своє зобов?язання щодо забезпечення укладення основного договору купівлі-продажу у встановлений попереднім договором строк, тобто до 31.05.2018 року, з огляду на що сплачена позивачем відповідачу сума авансових внесків підлягає поверненню позивачу.

Позивач стверджував, що із доданих до позовної заяви роздруківок із Інтернет-мережі вбачається, що ринкова вартість вказаної земельної ділянки є фактично тотожною розміру заявлених позовних вимог, відтак, у разі, якщо відповідач і надалі буде ігнорувати повернення отриманих від позивача авансових платежів, він вбачає за можливе задовольнити свої позовні вимоги хоча б за рахунок зазначеної земельної ділянки.

На підставі вище наведеного адвокат Семенко Борис Миколайович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборону проведення будь-яких реєстраційних дій на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:006:6630, площею 0,0314 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №520/5745/18.

З поданої заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів вбачається, що у разі прийняття рішення на користь позивача у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу за попереднім договором купівлі-продажу та відшкодування моральної шкоди, можуть виникнути труднощі у подальшому при виконанні такого рішення.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:006:6630, площею 0,0314 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080 та предметом позовних вимог, оскільки, застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист її порушеного права та поновлення порушених прав.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому, можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки, матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачам, а також, в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Дослідивши письмові матеріали справи, та враховуючи, що вид забезпечення позову, вказаний у заяві позивача, а саме накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:006:6630, площею 0,0314 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, є співмірним з заявленим позовом та буде достатніми для забезпечення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для забезпечення позову шляхом заборони проведення будь-яких реєстраційних дій щодо земельної ділянки, кадастровий номер: :03:006:6630, площею 0,0314 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, оскільки, накладення арешту на майно є достатнім заходом для забезпечення позову у даній цивільні справі, так як передбачає заборону відчужувати його, а тому не потребує додаткової заборони вчиняти будь-які дії щодо спірного майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст. ст. 149, 150, 153-154, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:006:6630, площею 0,0314 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080 та на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

В іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

ПОЗИВАЧ:

ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

ВІДПОВІДАЧ:

ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Суддя: І.О. Фінагеєва