Справа № 591/1588/22
Провадження № 6/591/103/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми справу за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу №591/1588/22 від 12 травня 2022 року, виданого Зарічним районним судом м. Суми таким, що не підлягає виконанню

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви зазначила, щоЗарічним районним судом м. Суми видано наказ № 591/1588/22 від 12 травня 2022 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника податків, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Посилалась на те, що на даний час є судовий спір про визначення місця проживання дитини, та дитина на даний час не мешкає з батьком, а ще з початку березня 2022 року пребуває за кордоном. В зв`язку з чим, просить суд задовольнити вищевказану заяву та визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню. Додала до заяви відповідні документи, зокрема довідку Зарічного районного суду про наявність справи про визначення місця проживання дитини та довідку ГУНП в Сумській області про підтвердження факту перебування неповнолітнього ОСОБА_4 за кордоном.

Представник ОСОБА_1 адвокат Мельниченко І.З. в судовому засіданні ( в режимі ВКЗ) заяву підтримала повністю з підстав, викладених у заяві провизнання судового наказу №591/1588/22 від 12.05.2022 року, виданого Зарічним районним судом м. Суми таким, що не підлягає виконанню. Також пояснила, що посилання ОСОБА_2 на наявність рішення по справі 591/7404/21 недоречно, враховуючи той факт, що ОСОБА_2 примусово вивіз дитину із спірної квартири, а захист прав ОСОБА_1 щодо повернення дитини можливий лише в судовому порядку, яким ОСОБА_1 і скористалась і на даний час триває розгляд даної цивільної справи про визначення місця проживання дитини. На момент звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про видачу судового наказу дитина вже перебувала за кордоном та мешкає із сторонніми особами. З урахуванням викладеного наказ №591/1588/22 від 12.05.2022 року, виданий Зарічним райсудом м. Суми повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, а тому просить суд заяву задоволити.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Школьний В.А. в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви про визнання наказу № 591/1588/22 від 12.05.2022 року, виданого Зарічним районним судом м. Суми таким, що не підлягає виконанню. Вказували на той факт, що дитина постійно мешкає з ОСОБА_2 , перебуває на його утриманні, на час звернення із заявою про видачу спірного наказу син ОСОБА_4 не перебував за кордоном, а вивезений до Чехії лише 17 травня 2022 року з міркувань безпеки із сторонніми особами, про що ОСОБА_2 мав намір повідомити ОСОБА_1 , однак не додзвонився їй.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, дійшов наступних висновків:

Статтею 173 ЦПК України визначено, що суд може внески виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, в порядку визначеному ст. 432 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судом встановлено, що Зарічним районним судом м. Суми видано наказ № 591/1588/22 від 12 травня 2022 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника податків, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитинивідповідного віку та більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Судом з`ясовано, що на час звернення ОСОБА_2 із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , питання про визначення місця проживання дитини розглядається Зарічним райсудом м. Суми (судова справа № 591/7134/21), з огляду на встановлені судом обставини, вбачається спір про право. Крім того, з 14 березня 2022 року ОСОБА_4 перебуває за кордоном, та відповідно із жодним з батьків постійно не проживає, а мешкає зі сторонньою особою.

Відповідно до частини третьої ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Суд також бере до увагу, що за змістом ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Однак, за обставинами даної справи між сторонами вбачається наявність спору щодо місця проживання дитини, що є перешкодою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, про відсутність боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 , що в свою чергу при відсутності рішення суду про визначення місця проживання дитини, та наявність протиріч між батьками з вказаного питання, відсутність доведення факту проживання сина ОСОБА_4 з батьком на день звернення із заявою про видачу судового наказу, свідчить про відсутність у стягувача суб`єктивного права вимоги до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

А тому, суд вважає за необхідне визнати таким, що не підлягає виконанню повністю судовий наказ від 12.05.2022 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 173, 259, 432 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання судового наказу №591/1588/22 від 12 травня 2022 року, виданого Зарічним районним судом м. Суми таким, що не підлягає виконанню - задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ № 591/1588/22 від 12 травня 2022 року, виданий Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника податків, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення

Повний текст ухвали виготовлено 21 вересня 2022 року.

СУДДЯ А.Я.КЛИМЕНКО