Справа № 703/2247/22
18 жовтня 2022 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Криви Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, -
встановив:
В зв`язку з невиконання відповідачем своїх зобов`язань по сплаті житлово-комунальної послуги, позивач нарахував ОСОБА_1 інфляційні втрати у сумі 2853,28 грн, три проценти річних у сумі 1160,64 грн та пеню у сумі 496,82 грн, та звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 22 серпня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання.
Представник позивача ТОВ «Смілакомунтеплоенерго» Лук`яненко Г.О. у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному сайті судової влади. Відзиву на позовну заяву та заперечень щодо позовних вимог до суду не направив.
З урахуванням положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, врахувавши позицію представника позивача, яка викладена в його заяві про розгляд справи без його участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, згідно копії Свідоцтва про право власності на житло від 9 лютого 1999 року, відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).
Відповідно до довідки № 01-16/1711, виданої Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Смілянської міської ради 16 серпня 2022 року, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.25).
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг, які надаються до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та має особовий рахунок № НОМЕР_1 як споживач послуги, що надається КП «Смілакомунтеплоенерго» (а.с.6).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.
Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків; 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд.
Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 70 від 23 лютого 2018 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» вирішено: 1). Визначити виконавців житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності, зокрема, КП «Смілакомунтеплоенерго» з 01 лютого 2018 року; 2). Виконавці житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм несуть повну відповідальність, передбачену чинним законодавством, за ненадання або неякісне надання послуг (а.с.10).

Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області №463 від 20 жовтня 2017 року, №414 від 22 листопада 2018 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» та №83 від 28 лютого 2019 року «Про коригування тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» встановлено КП «Смілакомунтеплоенерго» тарифи для населення на послугу з централізованого опалення, зокрема, для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії: рішенням №463 - 1975,04грн/Гкал (з ПДВ); рішенням №414 - 2337,72 грн/Гкал (з ПДВ); рішенням №83 - 2300,21 грн/Гкал (з ПДВ) (а.с.11).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг являється фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

У газеті «Сміла» № 9 (1101) від 28 лютого 2018 року опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення від 01 лютого 2018 року (а.с.19).

Відповідно до ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до розрахунку нарахування та сплати вартості житлово-комунальної послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, за отримані від Позивача послуги Відповідач частково здійснив оплату.

За змістом положень ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до норм ст. 641, 642 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Норми ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов`язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору, форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення».

Згідно п.7 Правил користування приміщенням житлових будинків i гуртожитків, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45) власник або наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджений Постановою КМ України №630 від 21 липня 2005 року, споживач може відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж цього централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Боржник від отримання послуг з централізованого опалення та гарячої води не відмовлявся та фактично отримує послугу з центрального опалення.

Відповідно пункту 7.1 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992року №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору.

Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання, згідно з п. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Отже, умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача.

Відмова споживача послуг від укладення договору суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст.627, 630 ЦК України та ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункту 7.1 «Правил користування приміщеннями житлових будинків».

Крім того, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, само собою, не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц).

Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2018 року у справі №711/11424/15-ц, провадження 61-3500св18, «Хоч у ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.2 ст.20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Як вбачається з актів зняття показників засобів комерційного обліку теплової енергії та актів виконаних робі (наданих послуг) від 29 листопада 2018 року, 12 грудня 2018 року, 27 грудня 2018 року, 30 січня 2019 року, 28 лютого 2019 року, 01 квітня 2019 року,1 листопада 2019 року, 29 листопада 2019 року, 28 грудня 2019 року, 28 січня 2020 року, 28 лютого 2020 року, 31 березня 2020 року, 30 листопада 2020 року, 1 листопада 2020 року, 28 грудня 2020 року, 27 січня 2021 року,26 лютого 2021 року, 1 квітня 2021 року, 1 листопада 2021 року, 1 грудня 2021 року, 30 грудня 2021 року, 31 січня 2022 року, 28 лютого 2022 року, 31 березня 2022 року, 7 квітня 2022 року, представником КП «Смілакомунтеплоенерго» (виконавець) та представником ОСББ «Жовтень» (споживач) здійснювалося зняття показників теплового лічильника та засобів комерційного обліку теплової енергії, що розташований, зокрема, на будинку АДРЕСА_3 . При цьому, споживач претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) жодного разу не мав (а.с.13-19).

Таким чином, судом встановлено, що позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» у період з лютого 2018 року по квітень 2022 року включно надавалася послуга з централізованого опалення споживачам у будинку АДРЕСА_3 , в якому, зокрема, розташована квартира АДРЕСА_4 , власником якої є відповідач ОСОБА_1 та в якій останній зареєстрований, а також який є споживачем житлово-комунальних послуг, що подаються до вказаної квартири.

При цьому, будь-яких письмових доказів, які свідчать про відмову відповідача ОСОБА_1 від отримання вищевказаної житлово-комунальної послуги у період з лютого 2018 року по квітень 2022 року, матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Отже, відповідач ОСОБА_1 є споживачем комунальної послуги з постачання централізованого опалення, яка надається за адресою: АДРЕСА_1 , має особовий рахунок № НОМЕР_1 та вказана послуга надається відповідачу саме позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго».

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ України №630 від 21 липня 2005 року.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач таких послуг зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Пунктом 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення встановлено, що плата за послуги нараховується згідно показань засобів обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово - комунальних послуг, отриманих ним до укладання відповідного договору.

Згідно п.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну (передати майно, виконати роботи, надати послуги, оплатити гроші тощо) або утриматися певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1.ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чині відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до розрахунку заборгованості, який доданий позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» до позовної заяви як доказ заборгованості відповідача ОСОБА_1 за отримані від позивача послуги, відповідач оплату послуг з постачання централізованого опалення позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» здійснював не в повному обсязі, востаннє здійснив сплату у грудні 2021 року, в зв`язку з чим у нього за період з лютого 2018 року по квітень 2022 року включно виникла заборгованість у сумі 19664 гривень 04 копійок (а.с.6).

За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч.1 ст.509 ЦК України, вимагати сплату грошей за надані послуги.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання.

Відповідно до п.5.3 Договору про надання послуг з централізованого опалення, який опубліковано у газеті «Сміла» №9 (1101) від 28 лютого 2018 року, виконавець має право нараховувати у разі несвоєчасного внесення споживачем плати за надані послуги пеню у розмірі, встановленому законодавством і цим договором.

Як вбачається з розрахунків інфляційних втрат від несплати коштів, 3% річних за користування коштами та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, розрахованого з застосування строків позовної давності в один рік, відповідно до ст.258 ЦК України, КП «Смілакомунтеплоенерго» нарахувало відповідачу ОСОБА_1 у період з листопада 2018 року по квітень 2022 року пеню у сумі 496,82 грн, інфляційні втрати за період з листопада 2018 року по квітень 2022 року включно у сумі 2853,28 грн, та 3% річних за період з листопада 2018 року по квітень 2022 року включно у сумі 1160,64 (а.с.7-8).

Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних розрахунків, належним чином обґрунтований та мотивований.

Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Смілакомунтеплоенерго» підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги КП «Смілакомунтеплоенерго» підлягають задоволенню, відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду в повному обсязі.

Керуючись ст. 4, 9, 7, 12, 13, 76-78, 141, 164, 223, 247, 258-259, 263-265, 279, 280, 282, 284, 288-289, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» борг з оплати послуги з централізованого опалення житла за період з лютого 2018 року по квітень 2022 року включно у сумі 19664,04 грн, інфляційні втрати у сумі 2853,28 грн., 3% річних у сумі 1160,64 грн, пеню у сумі 496,82 грн та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2270,80 грн, а всього 26445,58 (двадцять шість тисяч чотириста сорок п`ять) гривень 58 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Ю. В. Крива