ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9784/22Головуючий у 1-й інстанції Марциновська І.В.
Провадження № 22-ц/817/808/22 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

секретар - Романська К.М.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Вальчук М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 серпня 2022 року про відмову у відкритті провадження, постановлену суддею Марциновською І.В. у цивільній справі №607/9784/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Т, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:
В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 серпня 2022 року у відкритті провадження відмовлено.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу з приводу проходження військової служби як різновиду служби публічної, а тому належать до юрисдикції адміністративних судів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що на час виникнення спору, такий розглядався за правилами цивільного судочинства, а не адміністративного, де передбачено звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи шестимісячний строк.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Частиною четвертою статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною четвертою статті 19 КАС України установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службовою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, Статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Наведені норми права передбачають, що військова служба належить до служби публічної.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок вчинення відповідних дій та прийняття рішень житловими комісіями військових частин та КЕВ врегульований Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380.

Отже, у спірних правовідносинах відповідачі у межах та у порядку, встановленому Інструкцією, наділені повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачами права на соціальну гарантію, надану їм в силу особливого статусу військовослужбовця.

У постанові від 8 червня 2022 року у справі №362/643/21 (провадження № 14-32цс22) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.

Предметом позову у даній справі є визнання протиправними та скасування: 1) рішення житлово-побутової комісії 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 8 від 15.12.2020 року про відміну п. 2.8 рішення житлово-побутової комісії 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 № 7 від 10.12.2020 року щодо розподілу ОСОБА_1 та членам його сім`ї трикімнатної квартири АДРЕСА_1 (будівельна адреса), загальною площею 75,2 кв.м, житловою площею 43,0 кв.м, та перенесення у списках черговиків загальної черги, та у списках першочергового отримання житлової площі на 26.12.2016; 2) рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом № 11 від 15.12.2020року про відміну рішення житлово-побутової комісії № 10 від 10.12.2020 щодо розподілу ОСОБА_1 та членам його сім`ї трикімнатної квартири АДРЕСА_1 (будівельна адреса), загальною площею 75,2 кв. м, житловою площею 43,0 кв. м.

Оскільки у справі, що переглядається, спір стосується проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а саме забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, а відповідачі у цих правовідносинах виконують публічно-владні управлінські функції, спір, що виник між сторонами, є адміністративно-правовими, а тому така справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції прийшов до вірного й обгрунтованого висновку про те, що спір, який виник між сторонами, підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про те, що у постанові від 8 червня 2022 року у справі №362/643/21 Велика Палата Верховного Суду, хоча й висловила позицію щодо адміністративної юрисдикції даного спору, проте враховуючи конкретні обставини справи з метою недопущення перешкод у доступі позивача до правосуддя продовжила вирішення спору за правилами цивільного судочинства; у даній справі за позовом ОСОБА_1 також наявні підстави для розгляду справи у порядку цивільного судочинства, оскільки останній пропустив строк звернення із позовом до адміністративного суду, що є перешкодою у доступі до правосуддя, колегія суддів оцінює критично, оскільки у справі за позовом ОСОБА_1 інші фактичні обставини.

Зокрема, у справі №362/643/21 мала місце наявність юрисдикційного конфлікту, позивач перед звернення до суду загальної юрисдикції звертався в адміністративний суд, який закрив провадження у справі, та апеляційною інстанцією таке судове рішення було залишене без змін. Отже, можливість повторного звернення до адміністративного суду відсутня.

Натомість у даній справі, ОСОБА_1 не звертався до адміністративного суду за захистом своїх прав, що підтвердила у суді апеляційної інстанції його представник адвокат Вальчук М.М.

Отже, на відміну від обставин, встановлених при вирішенні справи №362/643/21, у даному випадку відсутня наявність юрисдикційного конфлікту, відсутні перешкоди у доступі позивача до правосуддя, зокрема, до адміністративного суду.

Питання щодо пропуску строків звернення до адміністративного суду вирішуються цим судом відповідно до вимог ст. 123 КАС України з урахуванням відповідної заяви позивача та наведених ним причин поважності.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2022 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Храпак Н.М.