печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4617/22-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар Габрись О.М.,

учасники справи:

стягувач: Акціонерне товариство «Дельта Банк»

боржник ОСОБА_1

Дніпровський відділ Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міністерства юстиції України

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу боржника ОСОБА_1 на бездіяльність Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міністерства юстиції України щодо не зняття арешту в межах суми 125 824,05 грн., накладеного на все нерухоме майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Дніпровський відділ Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міністерства юстиції України вчинити дії щодо зняття арешту, накладеного на все нерухоме майно в межах суми 125 824,05 грн., яке належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження: 10855750, зареєстрований: 21.02.2011 за № 10855750, який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н від 21.02.2011 року ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та будь-який інших державних реєстрів, які містять відповідні записи.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06.09.2010 року у справі № 2-2920-1/10 позов ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено в повному обсязі, солідарно стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 114 112,78 грн. Наприкінці 2021 року з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна боржник дізнався про накладення постановою ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні б/н від 21.02.2011 року арешту на все нерухоме майно боржника в межах суми 125 824,05 грн. Разом з тим, у 2013 році боргове зобов`язання за кредитним договором було повністю виконане, у зв`язку з чим він звернувся до органу державної виконавчої служби з прохання зняти вказаний арешт на його нерухоме майно. Проте, Дніпровський ВДВС у м. Херсоні листом від 19.11.2021 року відмовив у самостійному знятті арешту, у зв`язку з тим, що відповідне виконавче провадження було завершено у порядку п. 7 ст. ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а самі матеріали виконавчого провадження були знищені, у зв`язку з чим він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, що в розумінні ч. 2 ст. 450 ЦПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм процесуального права, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна булла дізнатися про порушення її права або свободи (п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна булла дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на подання скарги представник боржника зазначає, що про існування арешту, накладеного на все його нерухоме майно боржнику стало відомо лише наприкінці 2021 року та після чого останній звернувся до відповідного органу державноївиконавчої служби з проханням зняти арешт та отримав відмову. Крім того, для отримання всіх належних доказів виконання боргового зобов`язання на адресу Печерського районного суду м. Києва було направлено два запити про надання інформації та копії документів, відповідь на який представником скаржника було отримано 18.01.2022 року.

Згідно з ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З урахуванням того, що причини пропуску строку звернення до суду є поважними, клопотання представника боржника про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою підлягає задоволенню.

Положеннями ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06.09.2010 року у справі № 2-2920-1/10позов ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено в повному обсязі, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 112 864, 14 грн., 1 128,64 на відшкодування витрат по сплаті судового збору, 120,00 грн. на відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 13-14).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 23208017 з примусового виконання виконавчого листа № № 2-2920-1/10, виданого 17.11.2010 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк`боргу у розмірі 114 112,78 грн.

Відповідно до довідки АТ «Дельта Банк» № 05-1572436 від 30.09.2013 року кредитний договір № 27/14/07-с, укладений 01.10.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 , по якому право вимоги з 21.05.2013 року було відступлене АТ «Дельта Банк», припинив свою дію з 30.08.2013 року у зв`язку з повним виконанням позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором перед кредитором та кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника по кредитному договору № 27/14/07-с від 01.10.2007 року (а.с. 8).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №295011441 від 17.01.2022 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Б/н від 21.02.2011 року відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 в межах суми 125 824,05 грн. (а.с. 18).

Листом Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міністерства юстиції України №86380 боржника ОСОБА_1 повідомлено, що 17.02.2012 року згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження за № 23208017 завершено у порядку п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Одночасно повідомлено, що у вказаному виконавчому провадженні винесена постанова про накладення арешту б/н від 21.02.2011 року та внесено реєстраційний запис про обтяження майна № 10855750 до Єдиного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна та згідно Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки, що унеможливлює прийняти рішення щодо звільнення майна з-під арешту, оскільки виконавче провадження, в рамках якого винесена постанова про накладення арешту б/н від 21.02.2011 року знищено і подальше припинення накладених обмежень неможливо.

15.12.2020 року моніторингом бази даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не перебуває виконавчих проваджень з примусового виконання рішень судів та рішень інших органів (посадових осіб) відносно ОСОБА_1 (а.с. 9).

Положеннями статті 57 Закону передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Частиною другою статті 50 Закону передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі №817/928/17, викладеного у постанові від 27.03.2020 року, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ні які інші дії державного виконавця не проводяться.

Суд зазначив, що статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно зі статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно зі статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовійособі), який його видав, - згідно зі статтею 48 цього Закону.

Згідно з приписами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.

Тобто, не зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право підлягає захисту шляхом зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна боржника.

Відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 № 2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1(один) рік.

Під час судового розгляду скарги встановлено неможливість зняти арешт з нерухомого майна скаржника без матеріалів виконавчого провадження, в зв`язку з їх знищенням з підстав закінчення терміну їх зберігання.

Отже, іншого шляху, ніж вирішення питання в судовому порядку, на сьогоднішній день немає. Не зняття арешту та заборони обмежують права боржника ОСОБА_1 щодо розпорядженням своїм майном.

В матеріалах справи відсутні докази зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні № 23208017, що накладений постановою про арешт майна б/н від 21.02.2011 року боржника ОСОБА_1 .

З урахуванням зазначеного наявні всі правові підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити дії, а тому, скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 447-453 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Скаргу боржника ОСОБА_1 на бездіяльність Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити дії- задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міністерства юстиції України щодо не зняття арешту в межах суми 125 824,05 грн., накладеного на все нерухоме майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 .

Зобов`язати Дніпровський відділ Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міністерства юстиції України вчинити дії щодо зняття арешту, накладеного на все нерухоме майно в межах суми 125 824,05 грн., яке належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження: 10855750, зареєстрований: 21.02.2011 за № 10855750, який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н від 21.02.2011 року ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та будь-який інших державних реєстрів, які містять відповідні записи.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного її тексту.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Суддя О.В. Батрин