Номер провадження: 22-ц/813/684/22
Справа № 502/2323/17
Головуючий у першій інстанції Маслеников О. А.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Сидоренко А.О.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 08 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про розстрочення виконання рішення суду.

29 жовтня 2021 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що 12 квітня 2018 року Кілійським районним судом Одеської області ухвалено заочне рішення в цивільній справі № 502/2323/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яким з відповідача стягнуто 1/4 частки доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не отримував жодного повідомлення про виклик до суду, він не знав про існування вказаного рішення, внаслідок цього у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів з вказаним рішенням у сумі 78049,25 грн станом на 01.06.2021 року. На момент подачі заяви заборгованість становить 91064,25 грн.

Як вказує представник заявника, на сьогоднішній день у боржника немає фінансової можливості виконати свої обов`язки по сплаті аліментів у зазначеній сумі одним платежем, можливості продати наявний у власності його автомобіль також немає через накладення на нього арешту державним виконавцем. Боржник не має постійної роботи, тому має бажання виїхати за кордон на заробітки, але цього зробити також не може через наявну заборону на виїзд, постановлену виконавцем. Таким чином, ОСОБА_1 перебуває у скрутному матеріальному становищі, не має можливості оплатити суму заборгованості одним платежем. Враховуючи, що його обов`язок по оплаті аліментів триває, і кожного місяця він зобов`язаний і надалі сплачувати встановлену судом суму аліментів, він змушений звернутися до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду.

Також представник заявника вказує, що вини ОСОБА_1 у виникненні заборгованості на аліментам немає, оскільки він не знав та не міг знати про існування виконавчого провадження щодо примусового стягнення з нього аліментів, оскільки добровільно брав участь у матеріальному забезпеченні дитини у вказаний період.

На підставі вищенаведеного, представник заявника просив суд розстрочити виконання рішення Кілійського районного суду Одеської області від 12.04.2018 року в цивільній справі № 502/2323/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів строком на 1 рік, дозволивши сплачувати по 7 588, 69 гривень у місяць.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 08 листопада 2021 року У задоволенні заяви ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду в порядку ст.435 ЦПК України відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду розстрочити виконання рішення Кілійського районного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано обставину, що заборгованість сплати аліментів відбулась не з вини ОСОБА_1 , оскільки останній не знав про наявність виконавчого провадження, а тому умислу на несплату аліментів у нього не було.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

У судове засідання, призначене на 31 серпня 2022 року, сторони у справі не з`явились, були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

24 серпня 2022 року від адвоката Ніц А.С., який діє в інтересах ОСОБА_2 , надійшла заява про проведення розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя-учасник колегії Драгомерецький М.М. перебував у відпустці з 12 вересня по 25 вересня 2022 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Повне судове рішення виготовлено 26 вересня 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що заочним рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року по справі №502/2323/17 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку /доходу/ відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивача з позовом 06.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 2-3/.

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 05 травня 2021 року по справі №502/2323/17, поновлено представнику відповідача ОСОБА_3 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, ухваленого Кілійським районним судом Одеської області 12.04.2018 року по справі № 502/2323/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення в цивільній справі № 502/2323/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишено без задоволення.

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строк для подання скарги на рішення старшого державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відмовлено, скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області залишено без розгляду, у зв`язку з пропуском строку для її подання.

Як встановлено з заяви про розстрочення виконання рішення суду, заявник посилається на те, що він не отримував жодного повідомлення про виклик до суду, не знав про існування рішення щодо стягнення з нього аліментів, внаслідок чого за вказаним рішенням у нього утворилася заборгованість у сумі 78 049, 25 гривень станом на 01 червня 2021 року.

Разом з тим, в ході розгляду справи №502/2323/17 за скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , на рішення державного виконавця Овідіопольського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), було встановлено, що з наданих представником стягувача та державним виконавцем документі встановлено, що матеріали виконавчого провадження № 56789709 містять розписку боржника ОСОБА_1 , в якій зазначено: «З матеріалами справи ознайомлений. ОСОБА_1 30.09.19 року -підпис-».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, про обізнаність позивача з 30 вересня 2019 року про наявність відповідного рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

Як встановлено в ході розгляду справи, обставини, на які заявник посилається у своїй заяві, не є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, оскільки боржником не надано суду доказів існування поважних причин для розстрочення виконання рішення суду і підстави для самостійного витребування у державного виконавця відповідних доказів, як про те просив представники боржника у своїй заяві про відкладення розгляду справи, в суду відсутні, виходячи з закріплених у ЦПК України як загальних для цивільного судочинства принципів змагальності та диспозитивності; окрім того, заявником взагалі не обґрунтовано заяву в частині його необізнаності щодо наявної заборгованості по аліментам, оскільки, як встановлено в ході розгляду справи, про рішення суду про стягнення з нього аліментів він був ознайомлений 30.09.2019 року.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судове рішення підлягає обов`язковому виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 435 Цивільного процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи, тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Заявником ОСОБА_1 не надано жодного належного та допустимого доказу того, що останній позбавлений можливості своєчасно та в повному обсязі виконувати рішення щодо стягнення аліментів.

Додатково апеляційний суд враховує характер спірних правовідносин, категорію справи (стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини), дії ОСОБА_1 на погашення заборгованості, а тому також не вбачає підстав для можливості розстрочення виконання рішення суду у вказаній цивільній справі.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Питання щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду, вирішено судом першої інстанції по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 08 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 26 вересня 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк