ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/6589/21 Номер провадження 22-ц/814/2910/22Головуючий у 1-й інстанції Трухонович В.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на додаткове рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 14 грудня 2021 року (час ухвалення судового рішення не зазначений; дата виготовлення повного текста судового рішення 14 грудня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким що не підлягає виконанню,

треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Шиндель Володимир Анатолійович.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 48854, виданий 20.05.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М..

Заявлені вимоги мотивував тим, що під час перевірки інформації у реєстрі боржників встановлено, що 20.05.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. видано виконавчий напис № 48854 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «Цикл Фінанс» в розмірі 74 423, 08 гривень, який знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шинделя В.А.

Стверджував, що боргових зобов`язань перед ТОВ «Цикл Фінанс» він не має, жодних повідомлень від нотаріуса чи від ТОВ «Цикл Фінанс» про погашення заборгованості не отримував.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 24 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий 20 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 48854, згідно з яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» на заборгованість за кредитним договором № 009-20548-061113 від 06.11.2013р., яка становить 74423, 08 грн.

Стягнуто з ТОВ «Цикл Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908, 00 грн..

01 грудня 2021 року адвокат Керімов А.З., представник ОСОБА_1 , подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 14 грудня 2021 року поновлено представнику позивача ОСОБА_1 адвокату Керімову А.З. строк на подання доказів про понесені судові витрати.

Стягнуто з ТОВ «Цикл Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000, 00 грн.

ТОВ «Цикл Фінанс» в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду і відмовити у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу, вирішити питання судового збору.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги стверджується, що на адресу товариства не надходила копія заяви адвоката Керімова А.З. про ухвалення додаткового рішення у справі, Товариство не було повідомлено про день і час слухання справи, що позбавило його можливості захистити свої права та заперечити суму наданого стороною розрахунку судових витрат.

Зверталась увага, що заявником не надано суду детального опису робіт, виконаних адвокатом, що є підставою для відмови у стягненні витрат (постанова ВС від 09.10.2020 у справі № 509/5043/17).

Наголошувалося про неспівмірність, необґрунтованість та завищеність заявленої ОСОБА_1 суми у розмірі 12 000 грн, оскільки ціна позову лише 74 423,08 грн і сама справа не є складною.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2022 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 01.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Правом подачі відзив учасники не скористались.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а додаткове рішення суду першої інстанції змінити.

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, пред`являючи до суду позов, позивач зазначав, що ним понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн та просив їх стягнути (а.с.9).

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження понесених витрат позивачем надано належні докази, тому в порядку ст.137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно ч.1, 3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Доводи апеляційної скарги, що на адресу товариства не надходила копія заяви адвоката Керімова А.З. про ухвалення додаткового рішення у справі, заявником не надано суду детального опису робіт, виконаних адвокатом, і про неповідомлення товариства про день і час слухання справи є безпідставними, оскільки, подаючи заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, адвокат Керімов А.З., представник ОСОБА_1 , надав копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 24/09 від 24 вересня 2021 року (а.с.94-96), копію детального опису виконаних робіт від 29 листопада 2021 року (а.с.97-99), інформацію про відправлення учасникам справи копії заяви про ухвалення додаткового рішення.

Таким чином, адвокат Керімов А.З., представник ОСОБА_1 , фактично попередив сторони про подачу до суду заяви про ухвалення у справі додаткового рішення та надав детальний опис робіт.

Згідно ч.3, 4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Таким чином, виклик сторін в судове засідання для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення є правом а не обов`язком суду, і неявка учасників справи не перешкоджає розгляду заяви.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо співмірності заявленої позивачем суми на правничу допомогу, апеляційний суд виходить з такого.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (пункт 53 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 28 грудня 2020 року (справа №640/18402/19) зазначив, що у разі встановлення розміру гонорару адвоката сторонами договору у фіксованому розмірі, він не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним та підлягає стягненню.

Як вбачається з п.3.1 договору № 24/09 про надання правової (правничої) допомоги від 24.09.2021 року сторони погодили, що за договором про надання правової (професійної) правничої допомоги гонорар адвокатського бюро за правову допомогу попередньо визначається у розмірі 12 000 грн.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат. У рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).

На підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано: копію договору № 24/09 від 24.09.2021 року про надання правової (правничої) допомоги з зазначенням розміру гонорару (а.с.95), детальний опис виконаних робіт до договору про надання правової (правничої) допомоги з зазначенням розміру гонорару (а.с.97), ордер на надання правової (правничої) допомоги (а.с.18).

Згідно з детальним описом виконаних робіт до договору про надання правової (правничої) допомоги № 24/09 від 24.09.2021 року:

- надання усних і/або письмових юридичних консультацій, вивчення судової практики (склало 1 годину) та оцінено у 1 000 грн;

- аналіз інформації із загально доступних джерел: єдиного реєстру боржників та єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, розробка стратегії, формування правової позиції (склало 2 години) та оцінено у 2 000 грн;

- складання, оформлення і надсилання позовної заяви з додатками до Жовтневого районного суду м.Харкова, а також всім учасникам по справ, включаючи клопотання про забезпечення позову (склало 7 годин) та оцінено у 7 000 грн;

- ведення контролю справи № 639/6589/21 у Жовтневому районному суді м.Харкова та складання заяви про ухвалення додаткового рішення по справі, а також направлення копії заяви з додатками усім сторонам по справі (склало 2 години) та оцінено у 2000 грн.

Апеляційний суд погоджується частково з доводами апеляційної скарги, що заявлена сума витрат на правову допомогу у розмірі 12 000 грн не відповідає критеріям розумності та співмірності, виходячи з такого.

Спір у цій справі не належить до категорій справ значної складності, обсяг матеріалів справи не є значним, судова практика за спорами такої категорії є сталою та сформована правова позиція, а тому «аналіз інформації із загально доступних джерел: єдиного реєстру боржників та єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, розробка стратегії, формування правової позиції» для професійного досвідченого адвоката не становить надмірної складності та не потребує розробок стратегій.

Складання позовної заяви з додатками, підготовка заяви про забезпечення позову та складання заяви про ухвалення додаткового рішення також для професійного досвідченого адвоката не становить надмірної складності, не потребує значних витрат часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи, тобто не займає багато часу на виготовлення.

Ведення справи № 639/6589/21 у Жовтневому районному суді м.Харкова не знайшло свого підтвердження матеріалами справи, оскільки від подачі позову до суду та розгляду справи по суті адвокатом не вчинялись жодні дії, які б свідчили про супровід справи у суд і(ознайомлення з матеріалами справи, заяви про стан розгляду справи, розписки про отримання судових повісток, участь у судових засіданнях).

Надсилання сторонам позовної заяви з додатками, клопотання про забезпечення позову та заяви про ухвалення додаткового рішення не є видом адвокатської діяльності відповідно до ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Апеляційний суд враховує існування сталої практики Верховного Суду у справах такої категорії.

Аналізуючи позовну заяву, заяву про забезпечення позову та заяву про ухвалення додаткового рішення у справі на предмет складності, обсягу та часу, витраченого для його складання, апеляційний суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу в суді першої інстанції є вочевидь неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних робіт.

Відтак, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга ТОВ «Цикл Фінанс» на додаткове рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою, а витрати на правничу допомогу є неспівмірними з обсягом наданих послуг, у зв`язку з чим підлягають зменшенню з 12 000 грн до 5000 гривень.

Відповідно ст.141 ЦПК України та, враховуючи процент задоволення апеляційної скарги - 41,67%, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» необхідно стягнути судовий збір у розмірі 567,55 грн, сплачений за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.367, п.1,п.2 ч.1 ст.374, ст.375 п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на додаткове рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 14 грудня 2021 року задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 14 грудня 2021 року в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 12 000 грн змінити, зменшивши стягуєму суму до 5 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» 567,55 гривень витрат зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов