Справа № 357/5599/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

06 жовтня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Пустова Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визначення місця проживання дитини, припинення обов`язку щодо примусового стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд визначити місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її батьком ОСОБА_1 , припинити, з часу звернення до суду із вказаним позовом, стягнення аліментів із позивача на користь відповідача ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_3 , а також стягнути з відповідача судові витрати по справі.

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував з 26.01.2008 року по 28.01.2010 року з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Білоцерківського районного суду Київської області від 09.07.2015 року з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на дитину в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно, до повноліття дитини. Донька проживала разом з матір`ю, хоча часто перебувала на утриманні батька. 25.08.2021 року відповідач ОСОБА_4 , перебуваючи у нетверезому стані, побила малолітню доньку ОСОБА_5 , забрала у неї телефон та вигнала з дому. Після чого, дитина постійно проживає з позивачем та його батьками, які проживають в м. Гребінка Лубенського району Полтавської області. Позивачем створені всі необхідні умови для життя доньки ОСОБА_5 . Позивач разом з новою сім`єю і донькою ОСОБА_5 проживають у квартирі, яка належить на праві приватної власності матері позивача ОСОБА_6 , вказана квартира відповідає усім необхідним вимогам та умовам для проживання доньки та її всебічного і повного розвитку.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні суду пояснив, що сторони проживали разом близько двох років. Після розірвання шлюбу позивач сплачував аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 . З 25.08.2022 дитина постійно проживає разом з батьком, перебуває на його утриманні. Однак з початку війни дитина проживає з бабою та дідом в м. Гребінка Лубенського району Полтавської області. Відповідач ОСОБА_4 зловживає спиртними напоями, отримує аліменти, які стягуються з позивача, хоча фактично більше року не бачила свою доньку ОСОБА_5, не надавала їй жодної матеріальної допомоги. Аліменти відповідач використовує не за призначенням, дитину не забезпечує, взагалі не цікавиться її життям.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Онищенко Н.В. позов підтримала.

Третя особа - Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) на адресу суду направили клопотання про розгляд справи без участі представника відділу ДВС (а.с. 54).

В судове засідання відповідач повторно не з`явилася, про день та час розгляду даної справи була повідомлена належно, жодних клопотань чи заперечень суду не подала, та відповідно до положень ст. 128, 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи.

На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 26.07.2022 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в загальному порядку, призначив справу до підготовчого засідання (а.с. 29)

01.09.2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача про допит свідків. (а.с. 37-39)

05.09.2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання третьої особи про відкладення розгляду справи. (а.с. 44)

19.09.2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання третьої особи про проведення підготовчого засідання за відсутності представника Служби у справах дітей БМР. (а.с. 57)

19.09.2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області ухвалою занесеною до протоколу судового засідання ухвалив допитати в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , заслухати в судовому засіданні думку дитини ОСОБА_3 в присутності психолога, закрив підготовче провадження по справі та призначив справу до розгляду по суті.

29.09.2022 року на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування ВК БМР. (а.с. 70-71)

Суд, з`ясувавши позицію учасників процесу, заслухавши думку неповнолітньої дитини, покази свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.01.2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , від якого у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 13.08.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області. (а.с. 10)

Встановлено, що у Білоцерківському відділі ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) перебуває на виконанні виконавчий лист № 357/3130/15-ц 2/357/1584/15, виданий 20.07.2015 року на виконання рішення Білоцерківського районного суду Київської області від 09.07.2015 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 03.03.2015 року. (а.с. 11,12)

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 займає посаду начальника Білоцерківського зонального відділення Військової служби правопорядку Центрального управління Військової служби правопорядку (по м.Києву і Київській області), за місцем роботи характеризується виключно позитивно. (а.с. 19)

З довідки №30/756 від 07.06.2022 року, виданої заступником начальника Білоцерківського зонального відділення військової служби правопорядку, вбачається що на утриманні позивача знаходиться сім`я у складі: ОСОБА_9 (дружина), ОСОБА_10 , 2013 р.н. (донька), ОСОБА_11 , 2021 р.н. (син) (а.с. 20)

З характеристики № 61 від 20.06.2022 року, виданої директором Гребінківської гімназії Гребінківської міської ради Полтавської області, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зарекомендувала себе позитивно, виховується в сім`ї батька ОСОБА_1 , велику роль у її вихованні приділяють дідусь та бабуся. (а.с. 21)

Відповідно до Висновку органу опіки та піклування ВК БМР про визначення місця проживання дитини, комісія прийшла до висновку щодо доцільності проживання неповнолітньої ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 . Наведене підтверджено рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 23.09.2022 р. за № 651 (а.с. 70-71)

Із вказаного висновку вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі із ОСОБА_9 , від вказаного шлюбу мають двох малолітніх дітей ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В неповнолітньої ОСОБА_3 склалися доброзичливі родинні стосунки з усіма членами нової сім`ї батька, але вона виявила бажання проживати разом із дідом і бабою з боку батька ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , котрі мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично неповнолітня проживає з ними вже другий рік. Батько турбується про виховання, навчання, розвиток та здоров`я дочки, постійно спілкується з нею, приїжджає в гості, забирає її до себе до дому.

Мати дитини ОСОБА_15 надала до Служби у справах дітей БМР заяву, в якій зазначила, що не заперечує щоб її дочка ОСОБА_5 і надалі проживала з батьком, у діда й баби.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно положень ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

За ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У ч. 1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно ст.141 цього Кодексу мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

В ст.150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так у вказаній статті зазначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

В ч. 2 цієї ж статті вказано, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Згідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Згідно ч.1 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

В зв`язку з наведеним, керуючись ч. 2 ст. 13 ЦПК України, суд постановив ухвалу про необхідність з`ясування думки неповнолітньої ОСОБА_3 щодо спірного питання.

Думка дитини була заслухана в судовому засіданні в присутності психолога ОСОБА_16 та представника третьої особи по справі ОСОБА_17 .

Неповнолітня ОСОБА_3 повідомила, що 25.08.2021 року востаннє бачила маму. Того дня вони посварилися, мама її ображала, а потім побила. Неповнолітня шукала захисту в батька, який її забрав від матері. Дитина повідомила, що мама випиває, під час спільного проживання мама на неї уваги не звертала, ображала та соромилася вад дитини. Із новою сім`єю батька у неповнолітньої ОСОБА_5 склалися гарні відносини, з братиком та сестрою спілкується добре. Наразі, ОСОБА_5 проживає з бабусею і дідусем, та виявила бажання проживати у них надалі поки триває воєнний стан в Україні.

Суд з`ясовуючи думку дитини, встановив, що неповнолітня однозначно бажає проживати з батьком, однак у зв`язку з воєнними діями на території України, їй спокійніше проживати з бабусею та дідусем у Полтавській області.

Також, при вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги, що батько дитини ОСОБА_1 в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки, переймається життям, здоров`ям, належним вихованням своєї дитини, суд враховує матеріальне забезпечення батька, його працевлаштування.

Суд враховує Висновок органу опіки та піклування ВК БМР щодо доцільності проживання неповнолітньої ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою забезпечення саме інтересів дитини, необхідно визначити місце проживання неповнолітньої з батьком, оскільки матір не цікавиться життям дитини, не утримує свою доньку та сама дитина бажає проживати з батьком.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , яка приходиться матір`ю позивача, суду показала, що неповнолітня ОСОБА_5 своїй матері не потрібна. Сторони розлучились коли дитині було 2 роки, свідок постійно забирала онуку на канікули. В серпні 2021 року відповідачка побила свою дитину, син з нарядом поліції забрав доньку ОСОБА_5 та привіз її до баби з дідом, і з того часу дитина проживає в м. Гребінка Лубенського району Полтавської області та ходить там до школи. Свідок переймається життям і здоров`ям своєї онуки, організовує їй заняття з психологом, щоб відновити мову, батько дитини і її дід з бабою переймаються майбутнім дитини. Позивач бажав вирішити спір мирним шляхом, просив відповідача відмовитися від аліментів, але вона не реагує, не йде на контакт.

Свідок ОСОБА_14 , який приходиться батьком позивача, суду показав, що онука ОСОБА_5 проживає рік у м. Гребінка Лубенського району Полтавської області, перебуває в гарних відносинах зі своїми дідом і бабою, а також у дитини гарні відносини з новою сім`єю батька, де їй завжди раді, ОСОБА_5 має власне місце в квартирі батька. Позивач турбується про свою доньку, разом зі своїми батьками повністю забезпечують її всім необхідним, досягли позитивних результатів в лікуванні психологічної травми у дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

В даному випадку, як було встановлено судом, неповнолітня ОСОБА_3 проживає з платником аліментів та з його батьками, тобто дитина повністю перебуває на утриманні свого батька, а отже, є безпідставним стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання доньки, яку він і так утримує.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Отже, враховуючи, що донька проживає з батьком та перебуває на його утриманні, проте існує обов`язкове до виконання не скасоване рішення суду, яким із позивача на даний час стягуються аліменти на користь відповідача на утримання дитини, суд робить висновок про те, що позов підлягає задоволенню, шляхом припинення стягнення з позивача аліментів, починаючи з дня звернення до суду з вказаним позовом, а саме з 12.07.2022 року.

Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по справі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 7,18, 141,150,157, 160,161,171, 179, 180, 273 СК України, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 280 - 282, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Припинити, з 12.07.2022 року, стягнення аліментів із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН : НОМЕР_2 ), що стягуються на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Білоцерківськорго міськрайонного суду від 09.07.2015 року за виконавчим листом №2/357/1584/15 від 20.07.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 судові витрати по справі в сумі 1984 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд -якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 13.10.2021 року.

СуддяО. Я. Ярмола