Провадження № 2/344/1318/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

15 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

за участі секретаря судового засідання Герлан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПП ,,Галичанка ІФ, ТзОВ ,,Компас Україна про розірвання договору та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить розірвати договір на туристичне обслуговування №13-Грец від 13.08.2021, стягнути з ТОВ ,,Компас Україна та ПП ,,Галичанка ІФ 42670 грн. подвійної вартості туристичного продукту, витрат на правову допомогу, вартість квитка на поїзд, ПЛФ (форми) та 10000 грн. моральної шкоди. В позові вказано, що позивачка 13.08.2021 уклала з ТОВ ,,Компас Україна в особі директора ПП ,,Галичанка ІФ ОСОБА_2 договір на туристичне обслуговування за № 13-Грец. Предметом договору є продаж Туристу Туристичного продукту Туроператора, а саме туристичний тур до Іракліона (Греція) тривалістю 9 днів з 05.09.2021 по 14.09.2021. Загальна вартість туристичних послуг - 19529 грн. На виконання умов вказаного договору, позивачка оплатила відповідачу кошти в сумі 19529 грн. Факт оплати зафіксований у Додатку №1 до договору про туристичне обслуговування № 13-Грец, який підписаний директором ПП «Галичанка ІФ» ОСОБА_2 . За умовами п.2.2 Договору Турагент за встановлену плату відповідно до замовлення туриста зобов`язався забезпечити бронювання та надання туристу комплексу послуг. Всі грошові кошти, що надходять на рахунок Турагента від Туриста, з подальшим перерахуванням їх на рахунок Туроператора, належить виключно Туроператору, і довірені Турагенту лише до повного розрахунку за надані послуги. Однак, 04.09.2021 під час проходження реєстрації в аеропорту м. Львова позивачку не зареєстрували через відсутність заповненої ПЛФ (форми). Також ПП ,,Галичанка ІФ надала пам`ятку туриста, однак пам`ятка була сформована російською мовою, що є недопустимим та не законним відповідно до ч.5 ст.30 ЗУ ,,Про забезпечення функціонування української мови як державної. Пунктом 3.3.4. Договору про туристичне обслуговування №13-Грец від 13.08.2021 передбачено, що за умови повної сплати вартості Туристичного продукту у встановленні даним Договором для підтвердження статусу Туриста, забезпечити Туриста необхідними документами, ваучерами, страховими полісами, авіаквитками на авіарейси, квитками на інший вид транспорту, згідно з графіком відправлення за маршрутом, вказаним у Замовленні. Однак, відповідач 1, в повній мірі не заповнив всі необхідні документи для отримання позивачкою туристичних послуг. Згідно ч.2 ст.12 Закону України ,,Про захист прав споживачів у разі реалізації продукції поза торгівельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) зобов`язаний надати споживачеві документ, який засвідчує факт укладення договору і підставою для виникнення взаємних прав та обов`язків. Такий документ повинен містити інформацію про інші істотні умови договору. У разі ненадання такої інформації суб`єкт господарювання несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 ЗУ ,,Про захист прав споживачів. Також істотні умови договору на туристичне обслуговування передбачені ст.20 Закону України ,,Про туризм, а саме згідно п.10 - правила в`їзду до країни (місця) тимчасового перебування та перебування там. Оскільки ПП ,,Галичанка ІФ не зазначило у договорі про туристичне обслуговування №13-Грец правила в`їзду до країни (місця) тимчасового перебування та перебування там, а саме необхідність заповнення позивачкою ПЛФ (форми), то це призвело до втрати позивачкою можливості отримати туристичні послуги. Для врегулювання даної ситуації, одразу в аеропорті зателефонувала директору ПП ,,Галичанка ІФ ОСОБА_2 , яка визнала, що це її помилка та не змогла заповнити вказану форму ПЛР-форми на місці, тому домовилися наступного дня врегулювати це питання. Однак, наступного дня риторика ОСОБА_2 помінялася - сказала, що їй не до позивачки і врегульовувати дане питання вона не збирається. В результаті позивачка змушена була посеред ночі повернутися поїздом до м. Івано-Франківська. Для допомоги у вирішенні даного питання позивачка 09.09.2021 звернулася до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області. В ході перевірки складено акт перевірки від 28.10.21 р. №0214, де виявлено, що позивачка не змогла скористатися туристичними послугами відпочинку у Греції, через відсутність заповненої ПЛР-форми. Також з метою врегулювання конфлікту позивачка 14.09.2021 зверталася зі скаргами до директора ПП ,,Галичанка ІФ та ТзОВ ,,Компас Україна, однак по даний час відповіді від них не надходило. Отже, Турагент не виконала взятті на себе за договором на туристичне обслуговування зобов`язання, внаслідок чого позивачка зазнала матеріальних збитків. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України ,,Про туризм за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, тур агент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену у договорі відповідно до чинного законодавства. Відповідно до п. 6.2 договору на туристичне обслуговування №13-Грец від 13.08.2021 ,,відповідальність Туроператора обмежується розміром подвійної вартості туристичного продукту. Позивачка просить суд розірвати договір на туристичне обслуговування №13-Грец від 13.08.2021 та зобов`язати відповідачів повернути сплачені кошти в сумі подвійної вартості туристичного продукту, витрат на ПЛФ, вартість квитка на поїзд зі Львова до Івано-Франківська та витрат на правову допомогу. 19529x2+500+112+3000=42670. Загальна сума - 42670 грн. Відповідно до ч.2 ст.22 Закону, при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральне страждання позивачки виразилось, зокрема, у тяганині при розгляді звернень, специфічних особистих особливостей, складності ситуації, в яку потрапила, ступеня вразливості, збільшеної реакції на стрес, також необхідності захищати свої права у судовому порядку, збиранні доказів, що в свою чергу призвело до порушення звичайного режиму життя, непередбачених для сім`ї матеріальних витрат на готування позову. При цьому, звертає увагу суду на те, що довгий час намагалася вирішити питання з відповідачем мирним шляхом, йшла на поступки, але не зважаючи на наміри, телефонні дзвінки та листи, які направлялися на адресу відповідача, вказані питання не були вирішені, що в свою чергу завдало позивачці моральних страждань. З урахуванням наведеного, просить суд стягнути 10000 грн. моральної шкоди. Орієнтовна сума понесених витрат складається із суми сплаченої за написання позовної заяви до суду в розмірі 3000 грн., яку просить стягнути.

Позивачка просила про розгляд справи за її відсутності, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідачі повідомлені судом про відкриття спрощеного провадження, про порядок і умови реалізації сторонами їх процесуальних прав і обов`язків. Відповідачі не подали суду відзивів на позов чи його заперечення.

Відповідно до п.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

13.08.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Компас Україна, в особі директора Соловйової Ганни, (Туроператор), від імені та за дорученням якого на підставі Агентського договору (Турагент) в особі директора Бордун З.М., з однієї сторони та ОСОБА_1 , з іншої сторони, уклали договір на туристичне обслуговування № 13-Грец. Турагент виступає від імені Туроператора виключно в межах агентського договору укладеного між ними для проведення діяльності, яка пов`язана з продажем Туристу туристичного продукту Туроператора.

За умовами п.2.2 договору Турагент за встановлену цим договором плату відповідно до замовлення Туриста зобов`язується забезпечити бронювання та надання Туристу комплексу послуг, а Турист зобов`язується на умовах цього договору прийняти та оплатити Турагенту вартість замовленого Турпродукту. Всі грошові кошти, що надходять на рахунок Турагента від Туриста, з подальшим перерахуванням їх на рахунок Туроператора, належить виключно Туроператору, і довірені Турагенту лише до повного розрахунку за надані послуги.

За умовами п.2.6 договору після підтвердження бронювання туроператор зобов`язується надати за замовленням Туриста комплекс туристичних послуг, визначений даним договором, а турист зобов`язується оплатити його.

За умовами п.3.1.6 договору Турист має право на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок невиконання або неналежного виконання умов Договору іншою стороною при дотриманні вимог, передбачених п.3.3 цього Договору.

Згідно п.4.1 договору загальна вартість туристичних послуг становить 19529 грн.

За п.6.1, п.6.2 договору у випадку порушення своїх зобов`язань за договором однією зі сторін, сторона, що порушила своє зобов`язання, несе відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Розмір майнової відповідальності Туроператора перед Туристом не може перевищувати обсягу завданих Туристу збитків. У випадку ненадання Туристу належно оплачених туристичних послуг, свою відповідальність Туроператора обмежується розміром подвійної вартості туристичного продукту, за винятком випадків, за умови надання Туристом належно оформлених підтверджуючих документів на право вимоги по відшкодуванню, передбачених даним Договором.

Позивачка також надала суду копію замовлення на бронювання туристичних послуг додаток №1 до договору на туристичне обслуговування, що є невід`ємною частиною договору на туристичне обслуговування, в якому визначено деталі туру.

В пам`ятці туристу на російській мові, копію якої надала позивачка, зазначено про те, що необхідно заповнити спеціальну форму пасажира за 24 години до перетину кордону на сайті, який зазначено у пам`ятці і отримати персональний QR код.

Позивачкою надано копію підтвердження №669642 від 13.08.2021 заброньованих послуг.

За ПЛР тест позивачка сплатила 500 грн., що підтверджується копією наданої позивачкою розрахункової квитанції від 03.09.2022.

01.11.2021 Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області надало відповідь про розгляд звернення, в якому зазначено, що звернення позивачки від 09.09.2021 розглянуто. За результатами розгляду було проведено позаплановий захід державного нагляду у ПП ,,Галичанка ІФ, про що складено акт перевірки від 28.10.2021 №0214. Зазначено, що суб`єкт господарювання надав позивачці пам`ятку туристу, де було зазначено про необхідність заповнення ПЛР форми, однак на пам`ятці була відсутня відмітка про отримання позивачкою вказаної пам`ятки. Крім цього, пам`ятка була сформована російською мовою, що недопустимо, оскільки інформація про товари та послуги на території України надається державною мовою. Оскільки ПП ,,Галичанка ІФ не зазначило у договорі з позивачкою правила в`їзду до країни тимчасового перебування та перебування там, а саме необхідність заповнення позивачкою ПЛР форми, то це призвело до втрати позивачкою можливості отримати туристичні послуги. ПП ,,Галичанка ІФ надано припис до акту перевірки з вимогою повернути позивачці загальну вартість не отриманих туристичних послуг в сумі 19529 грн. та внести зміни до договору в частині істотних умов договору.

Позивачкою надано копію проїзного документу відправлення Львів - Івано-Франківськ за 05.09.2021 на суму 112,50 грн.

28.10.2021 складено припис ПП ,,Галичанка ІФ про виконання законних вимог про усунення порушень законодавства про захист прав споживачів.

07.12.2021 складено протокол про адміністративне правопорушення ІФ №06 щодо ОСОБА_2 директора ПП ,,Галичанка ІФ.

07.12.2021 складено протокол про адміністративне правопорушення ІФ №07 щодо ОСОБА_2 директора ПП ,,Галичанка ІФ.

Постановою від 14.12.2021 №01-06/132 за невиконання припису про усунення порушень від 28.10.2021 №0214 на ПП ,,Галичанка ІФ накладено штраф у розмірі 340 грн.

Постановою від 14.12.2021 №01-06/133 за відсутність інформації про продукцію застосовано до ПП ,,Галичанка ІФ штраф у розмірі 85 грн.

Постановою від 14.12.2021 №01-06/134 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 85 грн.

Постановою від 14.12.2021 №01-06/135 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.156-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 102 грн.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.20 Закону України ,,Про туризм за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.

За правилом ч.12 ст.20 Закону України ,,Про туризм Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.

Згідно із наведеною нормою закону саме туроператор, а не турагент є особою, яка несе відповідальність перед туристом за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування.

Статтею 33 Закону України ,,Про туризм передбачено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України ,,Про захист прав споживачів споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Згідно ч.2 ст.10 Закону України ,,Про захист прав споживачів якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків.

В ч.1 ст.12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч.3 ст.12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідачів.

В ч.2 ст.13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч.5 ст.81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч.7 ст.81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Таким чином на відповідачів на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов`язок на спростування доводів позивача щодо порушення відповідачами зобов`язань перед позивачем.

Відзиву на позов чи його заперечення від відповідачів суду не надходило.

Доказів спростування вимог позивача відповідачі суду не надали.

За змістом ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди.

Частиною 2 ст.33 Закону України ,,Про туризм заподіяна туристу моральна шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності у порядку встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України ,,Про захист прав споживачів при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Також у Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року № 4 ,,Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує положення п.9 вказаної постанови Пленуму ВС України, відповідно до якої розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення моральної шкоди частково у розмірі 2000 грн., що є достатнім, розумним і справедливим з огляду на встановлені обставини.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Згідно позову, позивачка зазначила, що орієнтовна сума понесених витрат складається із суми сплаченої за написання позовної заяви до суду в розмірі 3000 грн. Згідно вимог позову позивачка просила стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу.

Представник позивачки подав суду ордер на надання правової допомоги виданого на підставі договору про надання правової допомоги №30/21 та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Однак суду не надано документу, що свідчить про оплату надання правничої допомоги, оформленого у встановленому законом порядку.

Понесені позивачем витрати на правову допомогу адвоката не підтверджені, а тому не можуть бути компенсовані за рахунок відповідача.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

У Х В А Л И В :

позов задовольнити частково.

Розірвати договір на туристичне обслуговування №13-Грец від 13.08.2021 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Компас Україна в особі директора ПП ,,Галичанка ІФ Бордун З.М.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компас Україна () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) кошти за договором на туристичне обслуговування №13-Грец від 13.08.2021 року у розмірі 39058 грн., вартість квитка Львів-Івано-Франківськ в сумі 112 грн., вартість ПЛР-тесту на Коронавірус SARS-CoV-2 (COVID-19) в сумі 500 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Компас Україна () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бородовський С.О.