Провадження № 2/463/606/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

за участю секретаря судового засідання Лаптєва І.В.

в місті Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третіх осіб: приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 квітня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем та зареєстрований в реєстрі за №7524.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з даних виконавчого провадження дізнався про існування оскаржуваного виконавчого напису. Вважає, що такий виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що відсутні докази, які б підтверджували борг позивача по кредитному договору, на якому було вчинено виконавчий напис нотаріусом, а суми вказані у ньому не є безспірними, а отже в судовому порядку виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Кредитний договір, який не було нотаріально посвідчено, не може відноситися до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у розумінні положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», адже на момент звернення відповідача до приватного нотаріуса Личука Т.В. для вчинення виконавчих написів про стягнення відповідної заборгованості 12 квітня 2021 року діяв Перелік документів у редакції постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, в якому вже не існувало чинних положень, які б передбачали можливість вчинення таких дій на укладеному в простій письмові формі договорі. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 12.04.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення на кредитному договорі, що є порушенням cт.81 Закону України «Про нотаріат», позаяк нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі документу, який не відносяться до переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Окрім цього, строк кредитування минув в січні 2016 року, натомість виконавчий напис винесено у 2021 року, тобто після спливу 3 років з дня виникнення права вимоги.

Також, позивач вважає безпідставними нарахування відсотків після завершення строку дії кредитування. Натомість після цього строку не могли бути застосовані і положення ст.625 ЦПК України оскільки розмір заборгованості не був узгодженим та безспірним. Окрім цього, позивач жодних вимог не отримував, а нотаріус не може вчиняти виконавчий напис до спливу 30 днів з часу направлення вимоги боржнику, який є відмінним від іпотекодавця.

Ухвалою судді від 31 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та надано відповідачу термін на подання відзиву на позов.

Крім того, разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 31 січня 2022 року заяву про забезпечення позову було задоволено та зупинено стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису до вирішення спору по суті.

Проте, відповідач відзив не подав. Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на основі наявних доказів.

Враховуючи те, що відповідач відзив не подав, як і клопотання про призначення справи до розгляду з повідомленням сторін, а тому суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем 12 квітня 2021 було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №7524 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» коштів в розмірі 25 533,89 грн.

Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66569680 від 20 серпня 2021 року, на підставі виконавчого напису №7524 від 12. квітня 2021 року.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року № 310/9293/15.

В позовній заяві позивач зазначив, що не погоджується із сумою боргу та така не є безспірною, зокрема, і у зв`язку із пропуском трьох років з дня виникнення права вимоги. Відповідачем дані обставини не заперечуються та не спростовані, жодних доказів безспірності таких суду не надано.

Окрім цього, статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Як установлено вище, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 12 квітня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Вказані позивачем обставини щодо ненадання стягувачем необхідних документів нотаріусу відповідачем жодним чином не спростовано, відзив не подано, як і жодних документів, які надавались для вчинення виконавчого напису.

Таким чином, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Подібна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18.

Аналізуючи сукупність зібраних по справі доказів, суд приходить до висновку, що вчинення спірного виконавчого напису відбулось з порушенням вимоги закону про безспірність заборгованості.

Отже, керуючись принципом змагальності цивільного судочинства, суд вважає, що вчинення виконавчого напису суперечить положенням ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, задовольняючи позов, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-81, 141, 178, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 квітня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем та зареєстрований в реєстрі за №7524.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 1 488,6 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім гривень 60 копійок)

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 31 січня 2021 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

дані позивача: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

дані відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5Б, ;

треті особи:

приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, місцезнаходження: 76014, м. Івано-Франківськ, вул. Коновальця Євгена, буд. 433, кім.28-29;

приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович, місцезнаходження: 73026, Львівська обл., м. Львів, вулиця Янева В., 23, під`їзд, 1, офіс.

Суддя: Гирич С. В.