Справа № 185/4312/22
Провадження № 2/185/2484/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Шаповалової І.С., за участі секретаря Величко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ майна, набутого у шлюбі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в період часу з 20 листопада 1998 року до 17 червня 2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

За час шлюбу, а саме 31 березня 2001 року сторонами було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Кибальною Т.М., реєстровий № 727, право власності зареєстровано за відповідачем. На теперішній час позивач проживає окремо від відповідача. Питання про добровільний поділ майна, або про порядок користування квартирою між сторонами не досягнуто.

Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про застосування строків позовної давності, в якій просив про розгляд справи за його відсутності.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом достовірно встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 20.11.1998 по 17.06.2012. (а.с.9).

За час шлюбу, а саме - 31 березня 2001 року сторонами було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Кибальною Т.М., реєстровий № 727, право власності на яке зареєстровано 04.04.2001 в Павлоградському МБТІ. Право власності оформлене на відповідача ОСОБА_2 (а.с.8).

Між сторонами виникли правовідносини щодо розподілу майна подружжя придбаного (набутого) у період шлюбу.

Відповідно до вимог статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною першою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в 'інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Способи та порядок поділу майна подружжя визначені статтею 71 СК України, згідно приписів якої майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Викладене свідчить про те, що спільним майном подружжя є спірна квартира.

Відповідач в в порядку ст. 72 СК України заявив про застосування строків позовної давності щодо спору про поділ майна.

Частиною 2 ст. 72 СК України визначено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Верховний Суд України у постанові від 23.09.2015 у справі №6-258цс15 висловив позицію, що вирішуючи питання перебігу позовної давності, суди мають врахувати, що при визначені початку перебігу позовної давності слід виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, оскільки сам по собі факт припинення шлюбу не свідчить про порушення права власності одного із подружжя. Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності.

У спірній квартирі зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , їх діти: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . У спірній квартирі мешкає позивач з дітьми.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки відповідач не чинив перешкоди у користуванні спільною сумісною власністю, а тому не підлягають застосуванню наслідки пропуску строку позовної давності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає за необхідне задовольнити їх в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що розташована: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1000,00 грн (одна тисяча гривень 00 копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І. С. Шаповалова