СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6322/22

пр. № 2/759/3477/22

03 жовтня 2022 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1826,44 грн., три відсотки річних за період невиконання грошового зобов`язання в розмірі 789 грн. 00 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн. та судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.10.2019 року задоволено позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та стягнуто на його користь із ОСОБА_2 завдані збитку у порядку регресу в розмірі 8635 грн. 64 коп., судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3700 грн.

30.12.2021 року відповідачем було здійснено фактичне виконання зазначеного рішення суду у повному обсязі.

У зв`язку тривалим невиконанням рішення Святошинського районного суду м. Києва, як грошового зобов`язання, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 1826 грн. 44 коп. та три відсотки річних в розмірі 789 грн. 00 коп.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2022 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 33-34).

Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали.

Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва № 759/20140/18 від 30.10.2019 року задоволено позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та стягнуто на його користь із ОСОБА_2 завдані збитку у порядку регресу в розмірі 8635 грн. 64 коп., судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3700 грн. (а.с. 7-9)

06.12.2019 р. на виконання вказаного рішення видано виконавчий лист.

Постановою приватного виконавця від 30.12.2021р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 759/20140/18 від 06.12.2014 р. закінчено у зв`язку зі повною сплатою ОСОБА_2 заборгованості 12.08.2021 року (а.с. 12-13).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Зобов`язання по стягненню боргу за рішенням суду зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов`язанням.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Із позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути із відповідача інфляційні втрати та 3 % річних за період із 13.12.2018 року по 29.12.2021 року.

Однак виникнення зазначеного грошового зобов`язання обумовлено рішенням суду від 30.10.2019 року, а тому період невиконання рішення слід рахувати від дати набрання ним законної сили, а саме з 29.11.2019 року. Крім того, як вбачається із постанови приватного виконавця, боржник здійснив фактичне виконання рішення суду 12.08.2021 року, а тому останнім днем прострочення зобов`язання слід вважати 11.08.2021 року.

Таким чином суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача інфляційних втрат у розмірі 997,59 грн. та 3 % річних у розмірі 440,74 грн., а всього підлягає стягненню - 1438,33 грн.

Крім цього позивач просить стягнути із відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2500 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.01.2019 року між позивачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та адвокатом Самойленком П.М. було укладено Договір про надання правової допомоги № 30/01/19 (а.с. 17-19).

Так, відповідно до детального опису робіт від 25.02.2021 року позивачу було надано такі послуги: 1) аналіз судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції по справі (2 год., вартість -500 грн.); 2) написання позовної заяви та підготовка документів для подання позову до суду (5 год. - 1500 грн); крім цього позивачем було здійснено авансування послуг адвоката для здійснення супроводу судової справи у розмірі 500 грн. (а.с. 20).

04.02.2022 року сума у розмірі 2500 грн. була сплачена позивачем на користь адвоката Самойленка П.М. (а.с. 21).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних - задоволено частково, з огляду на приписи ст. 141 ЦПК України, щодо стягнення судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі (1438,33: 2615,44) х 100 % = 55 %; 2500 х 0,55 = 1375 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 545 грн. 82 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 625 ЦК України, 12, 13, 81, 141, 200, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) інфляційні втрати суми боргу за період з 29.11.2019р. по 11.08.2021р. в розмірі 997 грн. 59 коп., три відсотки річних за цей же період в розмірі 440 грн. 74 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 1375 грн. та судовий збір в розмірі 545 грн. 42 коп., а всього підлягає стягненню 3358 грн. 75 коп.

В решті позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Кириленко