Провадження № 2/344/1286/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Дементьєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення коштів у розмірі 81 707, 78 коп. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн., стягнення судових витрат

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення коштів у розмірі 81 707, 78 коп. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн., стягнення судових витрат, в обґрунтування позовних вимог вказав, що 11.10.2017 року він вніс авансовий платіж в розмірі 15 000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень) на рахунок ФОП ОСОБА_2 . Через три тижні він отримав товар - натуральну цементно-пісчану черепицю українсько-бельгійського бренду «ОНДО», згідно даної накладної, за який здійснив доплату у повному обсязі - 40 208 грн. 98 коп. Відповідно до вимог Закону «Про захист прав споживачів» про конкретний перелік відомостей про товари, які повинна містити інформація при їх реалізації, виробник на своєму офіційному сайті вказав, що для виготовлення даної черепиці він використовує передові технології і матеріали, він впевнений у якості, і тому надає гарантію 30 років. Черепиця і всі комплектуючі у жовтні 2017 року були успішно вмонтовані на дах, вілповідно до рекомендацій виробника по монтажу. В березні 2020 року ним виявлено на даху декілька зламаних черепиць, розцінивши це, як збіг, він їх замінив. Але у червні 2021 черепиця почала знову тріскати і ламатися. Провівши її огляд, було виявлено численні тріщини черепиці на великій площі даху. Таким чином, Відповідач ввів в оману Позивача, адже продукція неякісна та не здатна прослугувати 30 років, відповідно до обіцяної гарантії. 01.09.2021 року Позивачем на адресу Відповідача надіслано досудову претензію з вимогою повернути кошти, сплачені за товар. Станом на день подання позову Відповідачем не надано жодної відповіді на вказану претензію. Таким чином, враховуючи те, що черепиця повністю руйнується та не придатна для подальшого використання, виникають підстави для звернення до суду з даним позовом. Просив стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 81707 грн. 98 коп., з яких: 55 208, 98 грн. основоної суми, 26499 грн 89 коп. неустойки та 2000 грн. моральної шкоди.

04.01.2022 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, а якому проти позову заперечив повністю. Ввважає, що позов грунтується на припущеннях та є необгрунтованим. В позовній заяві вказується, що ФОП ОСОБА_2 відповідно до видаткової накладної від 22.09.2017р. позивачем було отримано товар - натуральну цементно-пісчану черепицю українсько-бельгійського бренду «Ондо» за яку оплатив 5208грн. 98коп. Також в позові зазначено, що виробник на своєму офіційному сайті зазначив, що надає гарантію 30 років. При цьому позивачем не зазначається адреса офіційного сайту виробника, а також не надано гарантійного документу саме на 30 років; у жовтні 2017 р. черепиця і комплектуючі були успішно вмонтовані на дах, відповідно до рекомендацій виробника по монтажу. В той же час жодного належного доказу про те, ким саме і чи саме та, що продана по вказаній накладній черепиця була успішно вмонтована на дах відповідно до рекомендацій виробника. Не надано жодного доказу хто контролював та чи були дотримані рекомендації виробника по монтажу; у березні 2020 та червні 2021 позивач виявив, що черепиця потріскала і поламалась і вказує що очевидно ближчим часом це призведе до повної руйнації черепиці. Однак жодного належного доказу, що стало причиною тріскання черепиці не надано. Просив відмовити в задоволенні позову (а.с.37-39).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі

Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечив щодо позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Так, згідно видаткової накладної №718 від 22.09.2017 року ОСОБА_3 придбав у ФОП ОСОБА_2 черепицю на суму 55 208,98 грн.(а.с.15).

01.09.2021 року адвокат Соломон Г.Г. в інтересах ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 направив досудову претензію, в якій просив повернути ОСОБА_1 сплачену за черепицю «Ондо» суму, в розмірі 55 208,98 грн. (а.с. 21-22).

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року № 2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів`продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції.

Відповідно до частини першої ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» право на розірвання договору та повернення сплаченої грошової суми за товар, виникає у споживача лише у разі наявності в товарі істотного недоліку. Так, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Згідно із пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Частиною 2 ст.678 ЦК України визначено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Відповідно до ч.2 ст. 679 ЦК України якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Згідно ч.1 ст. 680 ЦК України покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановленні цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

В позовній заяві позивач посилався на те, що після придбання та вмонтування на дах черепиці, в саме у 2020-2021 році, були виявлені такі недоліки: на даху було декілька зламаних черепиць, черепиця почала тріскати і ламатися.

Однак, належних та допустимих доказів (висновок експерта, тощо), що підтверджують наявність тих недоліків, на які позивач посилався у позові, та, що виявлені позивачем недоліки були настільки істотними, що їх неможливо було усунути або що внаслідок таких недоліків черепиця стала непридатною до використання тощо, позивач суду не надав.

Під час розгляду справи судом, клопотання про призначення експертизи, позивач не заявляв.

Надані позивачем фото, що долучені до позовної заяви, не можуть бути взяті до уваги суду з огляду на те, що невідомо коли, в яких умовах, і саме де зроблені ці фото, отже вони є не належним та не допустимим доказом.

Крім того, позивачем не надано суду доказів повної оплати вказаного товару.

Одночасно процесуальний закон встановлює обов`язок доказування і подання доказів (ст. ст.12, 81 ЦПК України): кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вище викладеного, враховуючи, що позивач не довів належними доказами порушення своїх прав як споживача товару та послуги, суд дійшов висновку,що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення грошових коштів в розмірі 81 707, 78 грн., з яких: 55 208 грн. 98 коп. основоної суми та 26 499 грн 89 коп. неустойки слід відмовити.

Що стосується заявлених позивачем вимог щодо відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивача, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 № 4 у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Звертаючись до суду, позивач обгрунтовує свої вимоги Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 22 Закону України«Про захистправ споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Разом з тим, положення ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів`мають застосовуватися в сукупності з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до ст.711ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю у зв`язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положеньглави 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК України.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

У постановах Верховного суду від 10.01.2019 року у справі №750/11705/15-ц та у постанові Верховного Суду України №6-1575цс16 від 09.11.2016 року висловлена правова позиція, відповідно до якої споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Оскільки, позивач не довів належними доказами порушення своїх прав, як споживача товару та послуги, а решта вимог є похідними, то в задоволенні завданої моральної шкоди в сумі 2 000,00 грн. слід відмовити.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями статті 141 ЦПК України

На підставі викладеного, керуючись статтями 4-5, 11, 82, 205, 678, 679, 680, 711 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», статтями 12, 13, 19, 76, 80-81, 89, 141, 247, 259, 263 - 265, 268, 272, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення коштів у розмірі 81 707, 78 коп. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн., стягнення судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: Повний текст рішення виготовлено 18.10.2022 року.

Суддя Пастернак І.А.