РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/15683/21

Провадження № 22-ц/4815/1031/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго",

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 червня 2022 року (ухвалене у складі судді Панас О.В.) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,-

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ТзОВ "Рівнетеплоенерго" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ТзОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником (квартиронаймачем) якого є ОСОБА_1 . У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань по оплаті отриманих послуг з теплопостачання у відповідачки виникла заборгованість у сумі 31835,68 грн.. Просить стягнути з ОСОБА_1 зазначену заборгованість, а також інфляційне збільшення в сумі 3539,92 грн., 3% річних - 3 108,56 грн. та судові витрати в сумі 2270,00 грн..

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 червня 2022 року позов ТзОВ "Рівнетеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Рівнетеплоенерго" заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 2693 грн. 39 коп., 3% річних 1053 грн. 00 коп., інфляційні втрати 2597 грн. 34 коп..

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався тим, що заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання підлягає стягненню з відповідачки у межах строку позовної давності та з врахуванням сум, які були сплачені останньою після звернення ТзОВ "Рівнетеплоенерго" із даним позовом.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ТзОВ "Рівнетеплоенерго" оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що місцевим судом невірно визначено розмір заборгованості, який підлягає задоволенню у випадку застосування трирічного строку позовної давності, а також не взято до уваги також факт здійснення відповідачем неодноразових оплат за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що є підставою для переривання цього строку.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник відповідача просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ТзОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по 1/2 частці кожний відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно витягу оборотної відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_1 , станом на липень 2021 року, виникла заборгованість за надані позивачем послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 31835,68 грн..

Статтею 67 ЖК України, передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Розрахунок вартості наданих позивачем послуг з теплопостачання здійснюється відповідно до тарифів затверджених рішеннями виконавчого комітету Рівненської міської ради 137 від 09 жовтня 2008 року, № 6 від 04.01.2011р, та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення Товариству з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплопенерго» № 449 від 23.04.2014 р., № 569 від 23.05.2014, № 664 від 13.06.2014р., № 792 від 27.06.2014 р., № 146 від 17.10.2014р., № Ц71 від 31.03.2015 р., № 174 від 21.05.2015 р„ № 1101 від 09.06.2016 р. та №1536 від 28.12.2017 р., № 1791 від 11.12.2018р.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК Української РСР, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної і гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини 1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання», ч.1, 2 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» - утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників, квартиронаймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у строки встановлені договором або законом.

Згідно п. 18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження правил надання населенню послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», - плата за послуги вноситься щомісяця, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, інші правочини, а також юридичні факти, зокрема і факт надання послуг.

Статтями 319, 322 ЦК України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги", що кореспондується із ч. 2 ст. 68 ЖК УРСР, квартирна плата та плата за комунальні послуги нараховується та вноситься щомісячно.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно ч. 1 ст. 509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи те, що відповідачка є власником житлового приміщення (власність зобов`язує утримувати своє майно ст. 322 ЦК України), на її ім`я відкритий особовий рахунок, вона користується наданими послугами з гарячого водо та теплопостачання, відтак є споживачем послуг, отримує квитанції на оплату, вносить частково платежі за отримані послуги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 зобов`язана оплатити заборгованість.

Разом з цим, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду щодо правомірності стягнення з відповідачки заборгованості в межах трирічного строку позовної давності (11693,39 грн.) та з врахуванням оплат, які були здійснені після відкриття провадження у даній справі (квитанції від 04.11.2021р., 02.11.2021р., 27.10.2021р. на загальну суму 9000 грн.) у розмірі 2693,39 грн., а також інфляційні втрати в сумі 2597,34 грн. та 1053,00 грн. - 3% річних.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача 2693,39 грн. заборгованості за послуги з водо- та теплопостачання, а також інфляційні втрати в сумі 2597,34 грн. та 1053,00 грн. - 3% річних.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Заразом, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судовим рішенням на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (Hirvisaari v. Finland ("Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 червня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.