Справа № 739/1773/21
Номер провадження 2/739/64/22
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2022 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді Кочура О.О.,
за участі: секретаря Головня І.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником позивачки - адвокатом Костюченко Владиславом Костянтиновичем до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності за набувальною давністю,-
ОСОБА_1 (далі позивачка), діючи через свого представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на 1/3 будинку з господарськими будівлями за набувальною давністю за адресою АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 належит 2/3 будинку адресою АДРЕСА_1 , який вона набула за нотаріально посвідченим договором дарування частки домоволодіння від 30.07.2002 року, зареєстрованим в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 1110. Право власності на іншу 1/3 частку будинку зареєстровано за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 являвся власником 1/3 частки будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.1954 року, зареєстрованим в реєстрі №2348/9. З 2002 року позивачка, будучи власником 2/3 частки будинку з господарськими будівлями, фактично користується васім будинком, осільки, належна ОСОБА_3 1/3 частка будинку в натурі не виділялася. На той час, коли позивачка стала власником 2/3 частки будинку з надвірними будівлями, власник 1/3 частки вже давно помер, будь-яких відомостей про наявність спадкоємців, які б прийняли спадщину після нього, позивачка не мала, 1/3 частка будинку не була виділена в натурі, отже позивачка стала користуватися всім будинком. ОСОБА_1 відкрито володіє всім будинком, за час її володіння будь-хто претензій на 1/3 частку будинку не заявляв. отже заволоділа ним добросовісно, володіє будинком відкрито та безперервно протягом строку, що перевищує строк, визначений ст. 334 ЦК України. У судове засідання, відкладене на 02.09.2022 року позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з`явились, позивачка попередньо надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі її представника, в якій зазначила що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Новгород-Сіверської міської Чернігівської області Петренко І.М. у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача з якої вбачається, що міська рада позові вимоги визнає у повному обсязі і не заперечує проти задоволення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41). Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, закрема в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Частиною 4 ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести сам позивач є: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 9.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування, набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України). За змістом ст. 344 ЦК України при набувальній давності тягар доказування лягає на позивача. При цьому звернуто увагу на те, що спосіб захисту обирається позивачем, проте не довільно, а з урахуванням вимог закону. Об`єктом захисту є не право, якого просто немає, і не майно (річ), тому що майно в будь-якому випадку не може мати власного захисту, а захищається саме особа незаконного володільця. З матеріалів справи вбачається, що згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 5146071 від 21.10.2004 року та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №308861135 від 02.09.2022 року, 1/3 частка будинку з надвірними побутово-господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , належала на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину 2308/7 від 14.09.1954 року, виданого Новгород-Сіверською державною нотаріальною конторою. Інші 2/3 вищезазначеного домоволодіння, згідно договору дарування частки домоволодіння серії АЕК № 687199 від 30.07.2002 року, на праві приватної власності належать ОСОБА_1 (а.с.4,5,7,37).
Місце проживання позивачки ОСОБА_1 з 20.08.1988 року зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6,9-10).
Згідно відповіді на запит Н-Сіверського районного суду, наданого Сумським обласним Державним нотаріальним архівом, спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, заповіт не посвідчувався (а.с.29-31). Як встановлено в судовому засіданні, позивачка у 2002 році набула у власність 2/3 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , і з цього часу володіє всім будинком, оскільки її частка в натурі не виділялася, а інший співвласник - ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто ще до набуття позивачкою у власність частки будинку, що суд визнає добросовісним володінням. Оскільки судом не встановлено осіб, які ще претендують або могли б претендувати на нерухомість та зважаючи на позицію органу місцевого самоврядування, суд вважає, що інші, аніж позивачка, претенденти на будинок відсутні. Знайшли підтвердження давність, відкритість володіння та його безперервність. Зокрема, давність володіння станом на час подання позову перевищує 10 років і складає понад 19 років. Таким чином, суд, враховуючи наявність законних підстав для задоволення позову та той факт, що визнання відповідачем, Новгород-Сіверською міською радою Чернігівської області, позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, керуючись ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , поданий представником позивачки - адвокатом Костюченко Владиславом Костянтиновичем до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на 1/3 частку будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.1954 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2348/9.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О.Кочура