УХВАЛА

12 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 464/8571/21

провадження № 61-8265ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 08 квітня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПАТ «СК «ПЗУ Україна») про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 18 083,42 грн та судових витрат.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 08 квітня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 недоплачене страхове відшкодування в розмірі 18 083,42 грн, витрати, пов`язані з оцінкою пошкодженого автомобіля в розмірі 3 000,00 грн та судові витрати в розмірі 908,00 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «СК «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 26 липня 2022 року рішення Сихівського районного суду міста Львова від 24 січня 2022 року залишено без змін.

23 серпня 2022 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права,просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в задоволеній частині, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову до ОСОБА_1 .

У відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких мотивів.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У пункті 1 частини шостої статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Зазначена справа є малозначною в силу закону, оскільки ціна позову в ній становить 18 083,42 грнта не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з врахуванням встановленого з 01 січня 2022 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» цього показника на рівні 2 481,00 грн складає 248 100,00 грн (100 х 2 481,00 грн).

ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що оскаржені судові рішення ухвалені без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц, необхідність відкриття касаційного оскарження в цій справі полягає в тому, що відповідач буде позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, при розгляді іншої справи. Проте особа, яка подала касаційну скаргу, не вказує, які саме встановлені обставини у цій справі вона буде позбавлена можливості спростувати при розгляді іншої справи, як і не зазначає справу, в якій їй потрібно спростовувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями. Посилання у касаційній скарзі на неврахування висновків Верховного Суду є виконанням вимог статей 389, 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги, і не свідчить, що особа, яка подала касаційну скаргу буде позбавлена можливості спростувати встановлені обставини у іншій справі.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 08 квітня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар