Провадження № 22-ц/802/686/22 Категорія: 18 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року представник позивача Ганца Крістіана ОСОБА_3 , діючий в межах наданих йому останнім повноважень, звернувся в суд із зазначеним позовом.

Покликався на те, що в мережі Інтернет через соціальну мережу його довіритель позивач ОСОБА_1 замовив у відповідача ФОП ОСОБА_2 сім столешень на загальну суму 119 455 грн, що підтверджується накладною та товарним чеком від 23 березня 2021 року, виданими останньою.

Також вказував, що позивач за придбаний товар, який відповідач мала доставити замовнику, сплатив продавцю за частину вартості товару 32 509 грн 97 коп.

Крім того, позивач зазначав, що відповідач так і не відправила товар покупцю, який він замовив, та не повернула йому кошти, які були ним частково сплачені за придбаний товар.

Ураховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 32 509 грн 97 коп. та відшкодувати йому понесені судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 32 509 грн 97 коп., як попередню оплату за договором купівлі-продажу та 908 грн понесених судових витрат.

Вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права та з висновками, які не відповідають обставинам справи, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просила оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити і відшкодувати їй витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що невиконання нею як продавцем умов договору щодо доставки товару покупцю сталось з вини останнього, а тому сплачений ним завдаток за придбаний товар не підлягає поверненню.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ФОП ОСОБА_2 , одержавши попередню оплату за товар в сумі 32 509 грн 97 коп., у встановлений строк не передала товар покупцю, то останній має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що між сторонами спору в усній формі, через мережу Інтернет було укладенно договір купівлі-продажу дерев`яних столешень, згідно якого відповідач ФОП ОСОБА_2 зобов`язувалася виготовити і продати позивачу ОСОБА_5 сім дерев`яних столешень, вартістю 3 620 євро та доставити товар покупцю.

Крім того, з наявних в матеріалах справи письмових доказів, фотокопій товарного чеку від 23 березня 2021 року, накладної №23/03 від 23 березня 2021 року, встановлено те, що позивач сплатив на рахунок відповідача попередню оплату, за придбаний товар 1 000 євро, що еквівалентно 32 509 грн 97 коп., і ця обставина визнана відповідачем ( а.с. 8-9 ).

Решта суми за товар мала бути сплачена покупцем після доставки продавцем товару у Федеративну Республіку Німеччину. Строк виконання замовлення сторонами визначено - протягом трьох тижнів ( а.с. 10-31 ).

Однак, придбаний позивачем товар не був йому переданий відповідачем.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 1 статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частиною 1 статей 662, 663 ЦК України вказано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент

вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Частинами першою та другою статті 693 цього Кодексу передбачено, що у разі встановлення договором обов`язку покупця частково оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частиною першою статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.

Отже, врахувавши зазначені норми матеріального права та встановивши ті обставини, що відповідач ФОП ОСОБА_2 , отримавши завдаток частину вартості товару, який вона зобов`язувалась виготовити та доставити позивачу згідно з укладеним між ними договором купівлі-продажу, у встановлений строк товар покупцеві не передала, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов вірного висновку про підставність вимог позивача та стягнув з останньої на його користь грошові кошти попередньо ним сплачені за придбаний товар.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність рішення, що оскаржується.

Керуючись ст.ст. 80, 81, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді