ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/794/22 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участі секретаря Дідух М.Є.

та сторін представника ОСОБА_1 адвоката Коцюби Н.Я.; представника апелянта адвоката Коваль Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в режимі відеоконференції із застосуванням програмного забезпечення EasyCon № 607/14567/21 за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2022 року, ухваленого суддею Братасюком В.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк, в особі уповноваженого фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія про визнання зобов`язань припиненими та припинення обтяжень, -

В С Т А Н О В И В:

в серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк, в особі уповноваженого фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія про визнання зобов`язань припиненими та припинення обтяжень.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.12.2006 року між ним та АТ «Український інноваційний банк» було укладено кредитний договір №161/06-ф, за умовами якого банком йому було надано кредитні кошти у сумі 70 000 грн., в подальшому 28.11.2007 року було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору, згідно якого банк збільшив ліміт кредитної заборгованості та надав позичальнику кредитні кошти на загальну суму 80 600 грн.

На забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодавцем передано в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно - домоволодіння (житловий будинок з цокольним поверхом і підвалом, літню кухню і підвалом, хлів) загальною площею 349,4 кв м, заставною вартістю 170 000 грн, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить йому на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності від 26.12.1995 року. У зв`язку із укладенням договору іпотеки 14.12.2006 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г.В. накладена заборона відчуження вищевказаного об`єкту нерухомості та внесено запис до державного реєстру іпотек за реєстраційним № 4222598.

Звернувшись до нотаріуса з питанням зняття заборони та припинення іпотеки він отримав відмову. Йому було роз`яснено, що від установи банку повідомлення про погашення кредиту та повідомлення про припинення іпотечного договору не одержано. 30.03.2021 року він звернувся листом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» про надання довідки про повне виконання кредитного договору № 161/06-ф від 13 грудня 2006 року, однак отримав відмову через відсутність доступу до інформації, що стосується розрахунків по укладеному договору, водночас зазначено що ПАТ «Укрінбанк» перейменовано на ПАТ «Українська інноваційна компанія». На адресу зазначеної компанії також було направлено звернення щодо надання довідки про повне виконання кредитного договору № 161/06-ф від 13.12.2006 року та вчинення дій щодо зняття заборони та припинення іпотек на домоволодіння, яке передавалось в іпотеку в забезпечення виконання умов кредитного договору, однак відповіді отримано не було. З огляду на викладене, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано іпотеку за іпотечним договором від 14.12.2006 року, укладеним між АТ Український інноваційний банк та ОСОБА_1 , посвідченим нотаріально та зареєстрованим в реєстрі за № 8946, такою, що припинена.

Припинено обтяження щодо заборони відчуження нерухомого майна та вилучено запис з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 4221343, накладеного 14.12.2006 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г.Д. та зареєстрований в реєстрі за № 8947/37, на домоволодіння (житловий будинок з цокольним поверхом і підвалом, літню кухню з підвалом, хлів) загальною площею 349,6 кв м за адресою АДРЕСА_1 .

Припинено обтяження та вилучено запис про іпотеку з Єдиного державного реєстру іпотек № 4222598, що був внесений до Державного реєстру іпотек 03.12.2006 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г.Д., у зв`язку з посвідченням договору про внесення змін до іпотечного договору від 03.12.2007 року на домоволодіння (житловий будинок з цокольним поверхом і підвалом, літню кухню з підвалом, хлів) загальною площею 349,4 кв м, за адресою АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ Український інноваційний банк адвокат Коваль Л.Л. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2022 року в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначила, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.10.2016 року у справі № 910/18650/16 було частково задоволено заяву про вжиття запобіжних заходів та витребувано від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оберемка Р.А. оригінали всіх статутних документів, правовстановлюючих документів на нерухоме майно, оригінали кредитних справ за період з 2002 року по 11.10.2016 року (кредитних договорів, договорів застави, іпотек, поручительства, документів, що підтверджують виконання/невиконання сторонами своїх зобов`язань за відповідними договорами), оригінал реєстру власників іменних цінних паперів у паперовому/електроному вигляді, оригінали рахунків в цінних паперах акціонерів, що стосуються публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Укрінком. Отже, усі матеріали кредитних справ та інформація щодо розрахунків за кредитними договорами, у тому числі з позивачем, наразі перебувають у ПАТ Українська інноваційна компанія.

Для перевірки стану розрахунків не тільки оплат, а й нарахувань відповідно до умов договору, отримання та спрямування оплати, тощо наданих позивачем документів недостатньо.

Таким чином, доказів повного виконання зобов`язань за кредитним договором, вважаємо, позивачем не надано, відповідно, позовні вимоги не доведені допустимими та достатніми доказами.

Також протягом тривалого часу правомочності кредитора у правовідносинах банку з позичальниками намагалась отримати ПАТ Українська інноваційна компанія.

Процедура виведення з ринку неплатоспроможного банку ПАТ Укрінбанк триває, а ПАТ Укрінком не набуло прав кредитора за кредитними договорами, у тому числі на отримання коштів в рахунок виконання зобов`язань, у тому числі у відносинах з позивачем. З урахуванням викладеного, в контексті предмета спору підлягають доказуванню обставини виконання зобов`язання належному кредитору.

Також суд вийшов за межі позовних вимог захистивши права позивача іншим способом, ніж були заявлені позовні вимоги.

Представник ОСОБА_1 адвокат Коцюба Н.Я. подала відзив на апеляційну скаргу представник ПАТ Український інноваційний банк адвокат Коваль Л.Л. у якому зазначила, що не заслуговує на увагу посилання апелянта про те, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Укрінбанк, не має доступу до бази даних регістрів бухгалтерського обліку та первинної документації ПАТ Укрінбанк, що унеможливлює пошук інформації, що стосується розрахунків по укладеному кредитному договору, так як ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.10.2016 року по справі № 910/18650/16 від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було витребувано оригінали кредитних справ за період з 2002 по 11.10.2016 рік (кредитних договорів, договорів застави, іпотеки, поручительства та документів, що виконання/невиконання сторонами своїх зобов`язань за відповідними договорами), що стосується ПАТ Укрінбанк.

Проте, згідно ст. 92 ГПК України оригінали письмових доказів зберігаються у суді в матеріалах справи. За заявою особи, яка надала суду оригінал письмового доказу суд повертає оригінал доказу цій особі після його дослідження, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи, або після набрання судовим рішенням законної сили. У матеріалах справи залишається засвідчена суддею копія письмового доказу або витяг з нього. Але відповідачем не надано жодного документа про те, що він звертався з відповідним клопотанням, про повернення йому оригіналів документів, які стосуються кредитної справи щодо встановлення або відсутності заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору, до господарського суду і судом було відмовлено в задоволенні клопотання про надані оригінали документів.

В даному випадку така бездіяльність відповідача є протиправною та позбавляє позивача його належного права, передбаченого Конституцією України щодо права володіння та розпорядження своїм майном, яке належить йому на праві приватної власності та є непорушним.

Враховуючи, що відповідач не виконав необхідних дій щодо внесення відомостей про зняття заборони та припинення іпотеки у єдиний державний реєстр, позивач за захистом свого порушеного права щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, змушений був звернутися в суд.

У судовому засіданні представник ПАТ Український інноваційний банк адвокат Коваль Л.Л. апеляційну скаргу підтримала з мотивів, викладених в ній.

Представник ОСОБА_1 адвоката Коцюби Н.Я. апеляційну скаргу представника ПАТ Український інноваційний банк адвоката Коваль Л.Л. не визнала, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 13.12.2006 року між ОСОБА_1 та АТ «Український інноваційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Український інноваційний банк», було укладено кредитний договір № 161/06-ф, за умовами якого банком позичальнику було надано кредитні кошти у сумі 70000 грн. За користування кредитними коштами була встановлена плата в розмірі 17 процентів річних, із терміном повернення кредиту 11.12.2009 року.

28.11.2007 року було укладено Договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору, згідно якого банк збільшив ліміт кредитної заборгованості та надав позичальнику кредитні кошти на загальну суму 80 600 грн. Інші умови кредитного договору залишені без змін.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 161/06-ф від 13.12.2006 року, 14.12.2006 року між ОСОБА_1 та АТ «Український інноваційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Український інноваційний банк», було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г.В. за реєстровим № 8946, згідно якого ОСОБА_1 передано в іпотеку будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: цегляний житловий будинок з цокольним поверхом і підвалом, літню кухню і підвалом, хлів) загальною площею 349,4 м кв, житловою площею 122,8 кв м, заставною вартістю 170 000 грн.

Будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності від 26.12.1995 року, видане Білецькою сільською радою на підставі рішення виконкому № 60 від 18.10.1995 року, і стверджується копією витягу з реєстру права власності на нерухоме майно.

У зв`язку із укладенням договору іпотеки 14.12.2006 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г.В. на підставі ст. 73 Закону України "Про нотаріат" було накладено заборону відчуження на предмет договору іпотеки. В Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 14 грудня 2006 року внесено заборону на відчуження за № 8947/37 та внесено запис до державного реєстру іпотек за реєстраційним № 4222598.

03.12.2007 року було укладено договір про внесення змін до іпотечного договору, який посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г.Д. та зареєстровано в реєстрі за № 7127. Цього ж числа нотаріусом до державного реєстру іпотек за реєстраційним № 0422В614ДА внесено реєстраційні зміни, зв`язку з укладанням зазначеного договору.

Станом на березень 2020 року ОСОБА_1 на виконання умов кредитного договору сплачено 141 548,13 грн., з яких: 100 000 грн. - сума кредиту, 36 276, 92 грн. - сума відсотків за користування кредитними коштами, 5271,21 грн. - комісія за обслуговування кредиту, що стверджується квитанціями із зазначенням платежу - погашення кредиту ОСОБА_1 , що містяться в матеріалах справи (а.с. 23-37).

Як зазначає ОСОБА_1 звернувшись до нотаріуса з усною заявою про припинення обтяження нерухомого майна іпотекою та вилучення записів з реєстру заборони відчуження нерухомого майна він отримав відмову, так як відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору.

Постановою Правління Національного банку України від 24.12.2015 року № 934 ПАТ "Укрінбанк" було віднесено до категорії неплатоспроможних та згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 року № 239 запроваджено тимчасову адміністрацію і призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних, 22.03.2016 року на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Правлінням Національного банку України винесено постанову № 180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк".

22.03.2016 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 385 "Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк", призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк".

30.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» з проханням про надання довідки про повне виконання кредитного договору № 161/06-ф від 13 грудня 2006 року.

Однак листом вих. №89 від 08 квітня 2021 року ОСОБА_1 отримав відмову від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» Караченцева А.Ю. про надання довідки про повне виконання кредитного договору № 161/06-ф від 13 грудня 2006 року. При цьому уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» зазначила, що наразі вона не має доступу до бази даних регістрів бухгалтерського обліку та первинної документації ПАТ «Укрінбанк», що унеможливлює пошук інформації, що стосується розрахунків по укладеному кредитному договору, так як ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.10.2016 року по справі № 910/18650/16 від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було витребувано оригінали кредитних справ за період з 2002 по 11.10.2016 роки (кредитних договорів, договорів застави, іпотеки, поручительства та документів, що виконання/невиконання сторонами своїх зобов`язань за відповідними договорами), що стосується ПАТ «Укрінбанк» на даний час найменування - ПАТ «Українська інноваційна компанія». Окрім того, в листі зазначено, що згідно Правил застосування переліку документів, що утворюються в діяльності НБУ та банків України, затверджених постановою Постановою Правління НБУ № 130 від 27.11.2018 року строки зберігання кредитних договорів, застави, інших документів справи визначені на протязі 5 років після моменту виконання умов договору.

Звернення ОСОБА_1 яке було направлено ПАТ «Українська інноваційна компанія», щодо надання довідки про повне виконання кредитного договору № 161/06-ф від 13 грудня 2006 року та вчинення дій щодо зняття заборони та припинення іпотек на будинковолодіння, яке передавалось в іпотеку в забезпечення виконання умов кредитного договору, залишено без жодного реагування, ні відповіді на даний лист, ні вчинення дій по зняттю заборони та припинення обтяження здійснено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частина друга статті 509 ЦК України). Однією з таких підстав є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Нормами ч. 1 ст. 510 ЦК України встановлено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

В даному випадку кредитором та іпотекодержателем був АТ «Український інноваційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Український інноваційний банк», найменування якого на теперішній час ПАТ «Українська інноваційна компанія».

Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

При цьому основним зобов`язанням є зобов`язання боржника за договором позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також інше зобов`язання, що виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Виходячи з аналізу наведених норм, припинення іпотеки, як засобу забезпечення виконання зобов`язання, пов`язано з припиненням основного зобов`язання, в даному випадку з припиненням зобов`язань за кредитним договором позивача перед АТ «Український інноваційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Український інноваційний банк», найменування якого на теперішній час ПАТ «Українська інноваційна компанія».

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

За змістом правила, викладеного в частині першій статті 593 ЦК України, відбувається припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання, що забезпечено у такий спосіб.

Встановлення факту припинення основного зобов`язання в результаті його належного виконання має своїм наслідком також й припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки.

Звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, на підставі частини першої статті 593 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України), Верховний Суд зробив висновок, що у разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Отже, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором.

Наведений правовий висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14 та підтримано Верховним Судом в постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 695/3790/15-ц, постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 126/1056/15-ц.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про іпотеку", обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

Відповідно до ст. 74 Закону України "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно з п.п. 5.1. п.5 гл.15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні, зокрема, повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки).

Разом з тим в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виконання іпотекодержателем вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про іпотеку", тобто направлення нотаріусу у визначений законом строк заяви про державну реєстрацію припинення іпотеки після повного погашення боргу за кредитним договором № 161/06-ф від 13 грудня 2006 року, зобов`язання за яким було забезпечено іпотекою відповідно до іпотечного договору від 14.12.2006 року.

Водночас ПАТ «Укрінбанк» є банком, що ліквідується, на даний час найменування - ПАТ «Українська інноваційна компанія».

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 5 ч. 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Пунктом 1 частини 1 статті 2 цього Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки кредитний договір № 161/06-ф від 13 грудня 2006 року, є припиненим належним його виконанням, що не оспорюється сторонами, то, відповідно, є припиненою іпотека за іпотечним договором від 14.12.2006 року, укладеним між АТ «Український інноваційний банк» та ОСОБА_1 , посвідченим нотаріально та зареєстрованим в реєстрі за № 8946.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта про те, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.10.2016 року у справі № 910/18650/16 було частково задоволено заяву про вжиття запобіжних заходів та витребувано від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оберемка Р.А. оригінали всіх статутних документів, правовстановлюючих документів на нерухоме майно, оригінали кредитних справ за період з 2002 року по 11.10.2016 року (кредитних договорів, договорів застави, іпотек, поручительства, документів, що підтверджують виконання/невиконання сторонами своїх зобов`язань за відповідними договорами), оригінал реєстру власників іменних цінних паперів у паперовому/електроному вигляді, оригінали рахунків в цінних паперах акціонерів, що стосуються публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Укрінком. Отже, усі матеріали кредитних справ та інформація щодо розрахунків за кредитними договорами, у тому числі з позивачем, наразі перебувають у ПАТ Українська інноваційна компанія, оскільки у відповідача відсутні будь-які докази наявності самого кредитного договору та неповного чи повного виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором.

Згідно ст. 92 ГПК України оригінали письмових доказів зберігаються у суді в матеріалах справи. За заявою особи, яка надала суду оригінали письмового доказу, суд повертає оригінал доказу цій особі після його дослідження, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи, або після набрання судовим рішенням законної сили. У матеріалах справи залишається засвідчена суддею копія письмового доказу або витяг з нього.

В матеріалах справи відсутні докази щодо спростування відповідачем непогашення позивачем заборгованості по кредиту, яка підтверджується копіями квитанцій про сплату кредиту: тіло 100000 грн. (при отриманні 80600 грн), відсотків -36 276,92 грн та комісії -5 271,21 грн.

Будь-яких позовів зі сторони відповідача щодо непогашення заборгованості по кредиту із 2009 року по даний час не подавалось. Як ствердив представник апелянта в судовому засіданні, що у них відсутні будь-які документи по даному кредитному договору. Доказів на спростування доводів наданих позивачем на сплату заборгованості відповідач представити не може із-за їх відсутності.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що вони вживали заходів для повернення їм спірного кредитного договору, оскільки відповідачем не надано жодного документу про те, що він звертався з відповідним клопотанням про повернення йому оригіналів документів, які стосуються кредитної справи щодо встановлення або відсутності заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору до господарського суду і судом було відмовлено в задоволення клопотання про надання оригіналів документів.

Доказів пред`явлення вимог, їх обґрунтування та реалізації відповідно до вимог статті 625 ЦК України або будь-яких інших вимог за період фактичного невиконання кредитного зобов`язання ОСОБА_1 перед відповідачем матеріали справи не містять.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано достатніми доказами, факт виконання зобов`язання за кредитним договором № 161/06-ф від 13 грудня 2006 року в повному обсязі, де юридичним наслідком належного виконання зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки відповідно до статей 598, 599 ЦК України є їх припинення, кредитор та іпотекодержатель свою діяльність не припинив, однак перебуває на стадії ліквідації, наявність записів щодо обтяження нерухомого майна у Державному реєстрі іпотек та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позбавляє ОСОБА_1 , як власника будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що було передано в іпотеку, можливості реалізувати свої права на володіння, користування та розпорядження своїм майном, тому суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивача частково.

Не відповідають дійсності твердження апелянта на те, що вони були позбавлені можливості приймати участь у судових засідання першої інстанції, оскільки в матеріалах справи є належні докази про повідомлення представника відповідача про день, час та місце розгляду справи, однак їх представник не з`явився в судове засідання і не повідомив причин не явки.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Оскільки за клопотанням ПАТ Український інноваційний банк було ухвалою суду від 08.08.2022 року відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення, тому колегія суддів вважає, що слід стягнути з ПАТ Український інноваційний банк (вул. Січових Стрільців, 17 м. Київ ЄДРОУ 05839888) в дохід держави судовий збір в розмірі 5448 (п`ять тисяч чотириста сорок вісім) гривень за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2022 року без зміни.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк (вул. Січових Стрільців, 17 м. Київ ЄДРОУ 05839888) в дохід держави судовий збір в розмірі 5448 (п`ять тисяч чотириста сорок вісім) гривень за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2022 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак