Справа № 357/2042/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю. , при секретарі Бутова Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року представник ТОВ «Будинок Комфорту» засобами поштового зв`язку звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» заборгованість за договором № 015 від 08.07.2021 року оренди майна з правом викупу в розмірі 89 614,14 грн. та 2 481 грн. судового збору.

В обґрунтування позову вказано, що між сторонами у справі 08.07.2021 року укладено договір № 015 оренди майна з правом викупу, за умовами якого позивач надав відповідачу Смартфон в оренду з правом викупу. Строк оренди за умовами договору складає 24 місяці, щомісячний платіж 2 499 грн., вартість об`єкта оренди при його викупі за 24 місяці складає 59 976 грн. Орендар зобов`язання по сплаті внесків не виконує, внаслідок чого з останнього підлягає стягненню сума прострочених орендних платежів в розмірі 14 994 грн., вартість об`єкта оренди 59 976 грн., сума пені за прострочені платежі 7 147,14 грн. та сума штрафу за розірвання договору (50% вартості об`єкта оренди) 7 497 грн.

04.03.2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

16.05.2022 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні, копії ухвали надіслані сторонам.

19.07.2022 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому висловлено прохання відмовити у задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що під час підписання договору він не був ознайомлений з його умовами, сума телефону за умовами договору не відповідає його ринковій вартості, умови договору є несправедливими, а працівники позивача ввели його в оману, укладаючи такого типу договори. Зокрема несправедливим є штраф у пункті 8.5 договору у розмірі 50% вартості оренди та обов`язок викупити об`єкт оренди за вказаною в п. 1.3 договору ціною або повернути об`єкт оренди. Відповідно до Закону України від 16.06.2020 року № 691-IX, яким внесені зміни у Цивільний кодекс України, позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення на час дії карантину. Також позивач посилається на введений в Україні воєнний стан та підтвердження Торгово-промисловою палатою України настання форс-мажорних обставин (непереборної сили), що свідчить про безпідставність штрафу за розірвання договору та пені за прострочені платежі.

25.07.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить задовольнити позов повністю, вказуючи, що перед підписанням договору позивач надав його ОСОБА_1 для ознайомлення, тому останній міг не підписувати договір, якщо умови договору не влаштовують. Також відповідач отримав заявлений ним товар у відділенні «Нової пошти». Також вказано, що п. 4 договору передбачає нарахування пені, а нарахування штрафу передбачено п. 8.5 Правил. Відповідач не вніс жодного платежу за умовами договору, починаючи з 08.07.2021 по 26.01.2022 року, отже договір між сторонами є розірваним.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позиція сторін по справі висловлена в заявах по суті справи.

Представник позивач неодноразово звертався на адресу суду з клопотанням про розгляд справи без участі.

В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

08.07.2021 року між сторонами у справі укладено договір № 015 оренди майна з правом викупу, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримує у строкове платне володіння та користування на 24 місяці Smart/tel Xiaomi Мі 10Т 6/128Gb Lunar Silver, вартістю 59 976 грн., з наступним переходом права власності на нього від орендодавця на користь орендаря, який зобов`язується щомісячно сплачувати орендну плату в розмірі 2 499 грн.

Пунктом 4 договору визначено, що за прострочення орендних платежів орендодавець має право нарахувати орендарю пеню в розмірі 3% річних від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, починаючи з першого дня прострочення, але не більше 50% від загальної суми прострочених орендних платежів за цим договором.

В пункті 7 цього договору зазначено, що цей договір та Правила надання майна у орендну разом складають єдиний документ, підписанням цього договору орендар підтверджує, що він ознайомлений, розуміє всі умови за зобов`язується виконувати умови цього договору та Правил надання майна у оренду, текст яких знаходиться у вільному доступі за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем на адресу відповідача надсилалось повідомлення-вимога від 13.01.2022 року щодо одностороннього розірвання договору та стягнення заборгованості в судовому порядку.

Відповідач отримав через оператора поштового зв`язку «Нова пошта» замовлений товар, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін.

На підтвердження позовних вимог позивачем також надано розрахунок заборгованості за договором, Правила надання майна у оренду ТОВ «Будинок комфорту», анкета-згода клієнта від 08.07.2021 року, експрес-накладна № 6026 Нова пошта, копії паспорта відповідача та карти платника податків.

При вирішенні справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору (ст. 627 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з п. 12 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Положеннями частин 1, 2, 3, 5 ст. 762 ЦК України передбачено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового звороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно наявних у справі доказів та встановлених судом фактичних обставин даної справи вбачається, що відповідач отримав об`єкт оренди за умовами договору від 08.07.2021 року, однак не вніс жодного щомісячного платежу на виконання умов договору, у зв`язку з чим позивачем заявлені вимоги про стягнення сум прострочених орендних платежів в розмірі 14 994 грн., вартість об`єкта оренди в розмірі 59 976 грн., пені за прострочені платежі в розмірі 7 147,14 грн. та штрафу за розірвання договору (50% вартості об`єкта оренди) в розмірі 7 497 грн.

Згідно пункту 2 договору від 08.07.2021 року № 015, вартість об`єкта оренди Smart/tel Xiaomi Мі 10Т 6/128Gb Lunar Silver, становить 59 976 грн.

Разом з цим, за змістом умов договору від 08.07.2021 року № 015, сторонами не передбачено, що в разі прострочення платежів та розірвання договору, в орендаря виникає обв`язок одночасно сплатити суму прострочених орендних платежів та суму вартості об`єкта оренди в розмірі 59 976 грн., тобто умовами договору не передбачено нарахування грошової суми (прострочених платежів та вартості об`єкта оренди), які разом перевищують вартість об`єкта оренди.

Таким чином, внаслідок порушення відповідачем зобов`язань в частині сплати орендних платежів та подальшим розірвання договору, суд вважає, що позивач вправі за умовами договору заявляти вимогу про стягнення заборгованості, що відповідає вартості об`єкта оренди, тобто вимоги позову в частині стягнення з відповідача прострочених платежів та вартості об`єкта оренди підлягають задоволенню на суму 59 976 грн.

Слід зазначити, що стягнення судом внаслідок розірвання договору вартості об`єкту оренди одночасно із стягненням суми орендних платежів за користування таким об`єктом, які входять у його вартість, сплата якої є підставою для переходу права власності від орендодавця до орендаря на такий об`єкт оренди, свідчило б про порушення вимог справедливості та розумності, які є засадами цивільних правовідносин.

Що стосується позовних вимог про стягнення пені і штрафу, суд виходить з наступного.

У даній справі суд дійшов висновку про порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, що зумовлює настання цивільно-правової відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за договором, позивачем нарахована пеня в розмірі 3% від суми простроченого платежу, що становить 7 147,14 грн. та штраф за розірвання договору (50% вартості об`єкта оренди) в розмірі 7 497 грн.

Правові підстави для стягнення пені позивач обґрунтовує пунктом 4 умов договору, а нарахування штрафу пунктом 8.5 Правил надання майна у оренду.

Водночас згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічні висновки щодо спірних правовідносин та недопустимості подвійної цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язання викладено в постановах Верховного Суду від 25.07.2018 року в справі №2-2171/11, від 16.02.2022 року в справі №333/4292/15-ц, а також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 року в справі № 910/12876/19, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягають врахуванню судами під час ухвалення рішень.

З огляду на вказане, обираючи варіант реалізації розсуду суду в контексті застосування його в системному зв`язку з нормами законодавчих актів, а саме ст. 3, 549, 628, 629 ЦК України та ст. 61 Конституції України суд керується визначеним ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства, яким, крім іншого, є справедливе та неупереджене вирішення судом цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відтак, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за розірвання договору (50% вартості об`єкта оренди).

В частині позову про стягнення штрафу суд також враховує доводи відповідача та умову договору від 08.07.2021 року про те, що текст Правил надання майна у оренду знаходиться у вільному доступі за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже вказані Правила не засвідчені відповідачем цифровим підписом, при цьому здійснений судом перехід за цим посиланням в мережі Інтернет не дав результату в частині пошуку та перевірки умов цих Правил.

Відповідач у відзиві на позов заперечує щодо стягнення з нього штрафу і пені з посиланням на п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до змісту якого позичальник звільняється від обов`язків сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки, штрафу та пені за таке прострочення в період дії карантину.

Пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 (зі змінами) на території України установлено з 19.12.2020 року по 31.12.2022 року карантин.

За змістом пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику).

Разом з цим, позивачем нараховано пеню саме за порушення умов договору оренди з правом викупу, отже дія наведеної правової норми не розповсюджується на правовідносини у даній справі та не є підставою для звільнення відповідача від сплати пені.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, зважаючи на принцип свободи договору, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пеня за прострочені орендні платежі за договором від 08.07.2021 року в розмірі 7 147,14 грн.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доводи відповідача зводяться до незгоди з наданими позивачем доказами, які не спростовані в судовому засіданні відповідачем, останній не відмовлявся від отримання об`єкту оренди та не вчиняв дій щодо повернення телефону орендодавцю.

З урахуванням часткового задоволення судом позову також не знайшли свого підтвердження доводи відповідача про порушення його прав як споживача у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні в матеріалах докази в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 015 від 08.07.2021 року в розмірі 67 123,14 грн.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем пред`явлено позовну заяву з ціною позову 89 614,14 грн., задоволено судом до стягнення 67 123,14 грн., тобто 74,90% від заявленої суми.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 1 858,27 грн. від сплаченого позивачем судового збору пропорційно до розміру задоволених судом вимог.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» заборгованість за договором № 015 від 08.07.2021 року в розмірі 67 123,14 грн. та судовий збір в розмірі 1 858,27 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту», адреса: вул. Алмазова Генерала, буд. 13-А, кімната 200, м. Київ, 01133, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду.

Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.09.2022 року.

СуддяА. Ю. Цуранов