Справа № 737/131/22
Провадження № 2/737/117/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Рубаненко Н.Ю., за участі секретаря Решітько А. Д., розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Куликівської селищної ради, представник позивача - Максак Тетяна Леонідівна, третя особа - приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощук Віталій Олександрович, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,

учасники справи не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Максак Тетяна Леонідівна, діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивача - ОСОБА_2 . Після його смерті спадщину прийняла позивач.

До спадкового майна входить, зокрема, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на який померлий за життя не оформилв відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 .

Позовна заява надійшла до суду 21 червня 2022 року.

Головуючий суддя своєю ухвалою від 11 липня 2022 року, після усунення позивачем недоліків, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 08 серпня 2022 року, після чого було оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 13 вересня 2022 року у зв`язку з витребуванням нових доказів.

Позивач та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник позивача надала клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якій селищний голова Постернак Ю. О. повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради.

Від приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощука В. О. надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечень не має.

Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкових справ № 26/2018 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та № 103/2021 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , суд приходить до наступного.

Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина (а.с.15).

Згідно з довідкою № 44 від 22 січня 2018 року, яка видана виконкомом Куликівської селищної ради, ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 , разом з невісткою - ОСОБА_4 та внуком - ОСОБА_2 (а.с.86).

ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.17, 18).

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.20).

Таким чином, ОСОБА_2 є внуком ОСОБА_3 .

Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

У абз. 2, 3 п. 1 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України.

Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР (який був чинним на день смерті ОСОБА_3 ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (який був чинним на день смерті ОСОБА_3 ) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР (який був чинним на день смерті ОСОБА_3 ) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (який був чинним на день смерті ОСОБА_3 ) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи № 26/2018 вбачається, що 28 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощука В. О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с.80).

ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка належала померлій ОСОБА_3 (а.с.88).

Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її внук ОСОБА_2 . Інших спадкоємців, які претендують на спадщину судом не виявлено.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 (а.с.19).

Після її смерті відкрилася спадщина.

Згідно з довідкою № 184 від 15 серпня 2022 року, яка видана Ковчинським старостинським округом на день смерті ОСОБА_4 мала наступний склад сім`ї: син - ОСОБА_2 (а.с.78).

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.20).

Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 не заводилась, на випадок смерті ОСОБА_4 заповіту не залишила (а.с. 75-76).

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Таким чином. спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв її син ОСОБА_2 , оскільки проживав з померлою на час відкриття спадщини і протягом строків встановлених законодавством не заявив відмови від прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 судом не встановлено.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с.24).

Після його смерті відкрилася спадщина.

Згідно з довідкою № 413 від 30 червня 2021 року, яка видана Ковчинським старостинським округом на день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав один за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.98).

ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.16, 20).

Згідно зі ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

З матеріалів спадкової справи № 103/2021 вбачається, що за життя ОСОБА_2 залишив заповіт, за яким земельну ділянку площею, 0,3967 гектара, сіножаті, кадастровий номер :02:002:0340, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку площею 2,6070 гектара, рілля, кадастровий номер :01:002:0340, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , заповів ОСОБА_6 (а.с.101).

17 червня 2021 року ОСОБА_6 звернулася до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощука В. О. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 (а.с.90).

ОСОБА_6 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки, які належали ОСОБА_2 (а.с.109-110).

17 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощука В. О. із заявою про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 (а.с.89).

ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на чотири земельні ділянки, які належали ОСОБА_2 (а.с.109-110).

Таким чином, позивач є єдиною спадкоємницею за законом, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Згідно з постановою приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощука В. О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 214/02-31 від 05.11.2021 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що право власності на вказаний будинок було зареєстровано відносно померлої особи (а.с.14).

28 лютого 2000 року Ковчинської сільською радою на підставі рішення виконкому № 6 від 25 лютого 2000 року було видано свідоцтво про право власності, яке посвідчує що будинок АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_3 (а.с.25).

Згідно інформаційної довідки № 218 від 13.10.2021 року, виданої ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 28 лютого 2000 року (а.с.26).

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про право власності, яке видане у 2000 році, тобто після її смерті, не може посвідчувати, той факт, що ОСОБА_3 на праві власності належав спірний житловий будинок.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

У копії технічного паспорту на даний будинок вказано, що він має наступну характеристику літерами: житловий будинок А-1, веранда а-1, а1-1, сараї Б-1, б-1, Г-1, Д-1, гараж В-1 , погріб Е, рік побудови - 1961 (а.с. 29-31).

У витягах з погосподарських книг Ковчинської сільської ради Куликівського району Чернігівської області на 1980-1991 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 (а.с.22-23).

Відомості щодо самочинного будівництва відсутні.

З вищезазначених витягів з погосподарських книг вбачається, що домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 , відносилося до категорії колгоспного двору.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69).

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства незалежно від роду занять голови господарства відносилися до господарств колгоспників.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

З довідки № 107 від 20 травня 2022 року, яка видана Ковчинським старостинським округом вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.24).

З вищенаведеного слідує, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору мали ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Виходячи з презумпції рівності часток, кожному з них фактично належало право власності на 1/3 частину майна колишнього колгоспного двору.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає встановленим, що житловий будинок як частина майна колгоспного двору належав в рівних частках ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадщину прийняв ОСОБА_2 , спадкоємцем за законом якого є позивач, однак не може оформити свої спадкові права у позасудовому порядку у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на житловий будинок, що є підставою для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на вказане майно.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 81, 89, 200, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 79,5 кв.м, житловою площею 28,8 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами (житловий будинок АДРЕСА_3 , гараж В-1 , погріб Е) в порядку спадкування за законом за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 23 вересня 2022 року.

Суддя Н. Ю. Рубаненко