Справа № 460/4077/18
Провадження №2/944/147/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білецької М.О.

з участю секретаря судового засідання Хархаліс Л.А.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в місті Яворові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

06 вересня 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовної заяви покликаються на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою №б/н від 24 червня 2014 року про отримання банківських послуг, згідно умов якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 31 043, 12 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17 887, 03 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 3339, 03 грн., заборгованості за пенею у розмірі 7 862, 23 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500, 00 грн., штрафу (процентна складова) 1454, 43 грн. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Оскільки ОСОБА_1 порушив зобов`язання з повернення суми кредиту, просить позов задовольнити, стягнути на користь позивача вказану заборгованість, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762, 00 грн.

07 жовтня 2019 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити АТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову у повному обсязі. На обґрунтування відзиву зазначає, що позивачем не надано документів, які підтверджують виникнення кредитних відносин між сторонами, надано лиш розрахунок заборгованості, довідку про зміну умов кредитування, анкету-заяву позичальника, та витяг з умов та правил кредитування, відповідно кредитний договір укладеним не був. Анкета-заява не підтверджує видачу картки, відкриття рахунку та нарахування на неї грошових коштів. Також Згідно вказаної анкети-заяви сторонами не було узгоджено суму наданого кредитного ліміту, відсутня згода на встановлення та зміну кредитного ліміту, розмір процентів за користування кредитом. Надані позивачем Витяг з тарифів та Умов не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки відсутні відомості про ознайомлення з ними, та докази, які підтверджують, що саме ці Умови були актуальними на момент підписання договору. Позивачем не надано доказів одержання кредиту, відсутні документи, які підтверджують зарахування кредитного ліміту та користування саме цими коштами. Факт отримання коштів спростовуються довідкою з Яворівського РВП ГУНП у Львівській області та матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається, що кошти з карти знято шахрайським способом, та за даним фактом відкрито кримінальну справу за ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України. Таким чином, позивачем не доведено порушення його майнових прав за кредитним договором.

04 листопада 2019 року представник позивача скерував на адресу суду відповідь на відзив ОСОБА_1 , відповідно до якого позивач зазначає наступне. Укладення договору здійснюється за принципом укладення між банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу України), підписання анкети-заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. У підписаній анкеті-заяві зазначено, що відповідач ознайомлений з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, тобто в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: заяві позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах. Відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 та забезпечено доступ до вказаного рахунку. Зазначає, що позичальник не звертався за фактом не правильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він погодився з таким нарахуванням. Крім того відповідач користувалася вказаними коштами, здійснював погашення заборгованості. Виписка по картковому рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача баланс станом на дату укладення договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком. Виписка має статус первинного документу. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалися. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту зазначив, що банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 7 500, 00 грн, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування. Відповідач мав можливість за допомогою системи Інтернет банкінгу самостійно знайомитися з балансом свого карткового рахунку. Позивачем надано: наказ про затвердження Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, довідку щодо виданих кредитних карток відповідачу, що підтверджує строки дії кредитних карток та їх цільове призначення, довідку по зміну кредитного ліміту, виписку по рахунку, фотографію вручення кредитної картки, що підтверджує її вручення та отримання відповідачем. Вказані документи підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідача до банку з метою подальшого укладення договору. Також зауважує, що згідно виписки по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що він знав про умови кредитування та визнавав свої зобов`язання за договором. Зважаючи на викладене, а також те, що розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано просить позов задовольнити.

20 січня 2021 позивач ОСОБА_1 скерував на адресу суду додаткові пояснення, які аналогічні за змістом до відзиву на позовну заяву.

Дана справа перебувала в провадженні судді Карпин І.М.

Згідно розпорядження керівника апарату Яворівського районного суду Львівської області № 513 від 01 листопада 2021 року про призначення проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку із закінченням повноважень судді Карпин І.М. та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 листопада 2021 року, справа передана для розгляду судді Білецькій М.О.

Ухвалою судді від 04 листопада 2021 року матеріали справи прийнято до свого провадження.

Ухвалою суду від 16 березня 2022 року судове засідання у справі відкладено у зв`язку із неявкою сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі позивача.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі, пояснив що кошти з його рахунку були зняті шахрайським шляхом. Він звертався з даного приводу до Яворівського РВП ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення відносно нього шахрайських дій, однак станом на даний час кримінальне провадження за його зверненням закрито.

Суд, заслухавши відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`активно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно з ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог ст.ст.76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.06.2014 ОСОБА_1 отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Цей договір укладений сторонами шляхом підписання відповідачем і представником позивача бланку анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 засвідчив, що він ознайомлений та погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, зобов`язується виконувати ці Умови та Правила і регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Як встановлено при розгляді справи, позивач відкрив відповідачу кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку та встановлено кредитний ліміт, який неодноразово змінювався.

Позивач вважає, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 21.06.2018 становить 31 043, 12 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17 887, 03 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 3339, 03 грн., заборгованості за пенею у розмірі 7 862, 23 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500, 00 грн., штрафу (процентна складова) 1454, 43 грн.

Судом встановлено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 24.06.2014 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

На документах, на які посилається позивач, зокрема Тарифи, Витяг з Умов, які визначають такі істотні умови договору як розмір відсотків, термін дії договору, а також строки платежів по кредиту (тіла кредиту та відсотків), підписи сторін відсутні.

Позивач також не зазначив інших доказів існування погоджених сторонами будь-яких істотних умов Договору від 24.06.2014, крім зазначених вище, і з якими, як вважає позивач, відповідач був ознайомлений.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 17 877, 43 грн., що становить суму тіла кредиту, підлягають до задоволення.

Щодо нарахування відсотків за користування кредитом, пені та штрафу, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Договором від 24.06.2014, посилався на Заяву позичальника про приєднання до Умов, Витягу з Тарифів Банку, Витягу з Умов, які розміщені на його сайті.

Судом встановлено, що в анкеті-заяві, підписаній сторонами 24.06.2014, відсоткова ставка, розмір пені та штрафних санкцій, за договором не зазначені.

Згідно з наданим позивачем Витягом із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» від виду кредитної карти («Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRACT» чи «Універсальна GOLD») залежить: кількість днів пільгового періоду кредитування, протягом якого проценти не нараховуються; базова процентна ставка за користування кредитними коштами; розмір обов`язкового щомісячного платежу; розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів; розмір комісії за кредитне обслуговування карти. Однак згідно цього Витягу не зазначений тариф обслуговування кредитною картою відповідача ОСОБА_1 .

Окрім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Умовами кредитування та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк, які додані до позовної заяви, відповідач ОСОБА_1 ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача не може вважатись належним доказом, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Також суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (24.06.2014) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (06.09.2018), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 позивач дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вказаний висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 3 339, 03 грн., заборгованості за пенею у розмірі 7 862, 23 грн., заборгованості за фіксованою частиною штрафу у розмірі 500, 00 грн та процентної складової штрафу у розмірі 1 454, 43 грн., а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Також слід зазначити щодо твердження відповідача про те, що позивачем не надано документів, які підтверджують виникнення кредитного зобов`язання та, зокрема, видачу кредиту, спростовуються долученою позивачем випискою з карткового рахунку ОСОБА_1 за період з 01.06.2014 роду до 21.10.2019 року, яка підтверджує користування відповідачем коштами, які надані АТ КБ «ПриватБанку».

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, зокрема, 04.04.2018 було поповнено карту готівкою на суму 305, 00 грн.

Суд критично оцінює твердження відповідача на те, що саме на позивача покладено процесуальний обов`язок доказування правильності нарахування суми заборгованості, оскільки відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже, суд погоджується із розрахунком заборгованості, наданим АТ КБ «Приватбанк», стороною відповідача такий розрахунок жодним чином не спростовано, не наведено контррозрахунку, який би підтверджував факт повного або часткового погашення заборгованості за договором, не надано доказів повної та своєчасної сплати заборгованості перед банком та відсутності заборгованості за договором або її наявності у розмірі, що відрізняється від запропонованої Банком.

Водночас, підписана відповідачем Анкета-заява про приєднання до умов кредитування, виписка по особову рахунку та довідка про видані відповідачу кредитні картки та зміну кредитного ліміту, фото клієнта з кредитною карткою, є належними і допустимими доказами та підтверджують про наявність між сторонами кредитних відносин.

Крім того, суд не погоджується із твердження відповідача про заволодіння грошовими коштами з картки третіми особами, оскільки відсутні належні докази які підтверджують списання коштів шахраями, а також відсутнє звернення відповідача в банк про внесення картки в стоп-лист платіжної системи, а також звернення ОСОБА_1 про втрату платіжної карки. Крім цього, постановою старшого слідчого Яворівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області Стецишина В.М. кримінальне провадження за заявою ОСОБА_1 щодо вчинення відносно нього шахрайський дій закрито.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.06.2014 в сумі 17887 (сімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім) гривень 43 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1015 (одну тисячу п`ятнадцять) гривень 29 копійок судових витрат, пов`язаних з сплатою судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення проголошено 06.10.2022.

Позивач: АТ КБ «Приватбанк»,

юридична адреса: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д,

.

Відповідач: ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

місце проживання:

АДРЕСА_1 .

РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя М.О. Білецька