ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 вересня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/11159/21

Головуючий у першій інстанції - Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/474/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

третя особа: Деснянський відділ державної виконавчої служби у м.Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Карапути Л.В. від 21 грудня 2021 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складення повного тексту рішення 21 грудня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якому просив зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 30.04.2021 року (справа №750/2492/20, провадження №2/750/833/20) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 250 грн. щомісячно, починаючи з 16.04.2020 року і до повноліття дитини, до розміру 1 500 грн. щомісячно, та просив зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 30.04.2021 року (справа №750/2492/20, провадження №2/750/833/20) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 250 грн. щомісячно, починаючи з 16.04.2020 року і до повноліття дитини, до розміру 1 500 грн. щомісячно. Також позивач ставив питання про стягнення на його користь із ОСОБА_2 понесених ним судових витрат по справі. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.04.2020 року у справі №750/2492/20 шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дочок в розмірі по 2 250 грн. щомісяця на кожну дитину. На виконання вказаного рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 30.04.2020 року в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дочок старшим державним виконавцем Деснянського ВДВС у м.Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Мусієнко О.Г. на підставі виданих виконавчих листів №750/2492/20 від 30.04.2020 року відкрито виконавчі провадження АСВП №62223909 та АСВП №62225417. Позивач вказував, що станом на день винесення судового рішення про стягнення аліментів - 30.04.2020 року, він офіційно працевлаштованим не був, постійних доходів не мав, періодично їздив на заробітки за кордон, його доходи мали мінливий характер, їх розмір був незначним. Позивач зазначав, що з 02.07.2021 року він є офіційно працевлаштованим, працює барменом у ФОП ОСОБА_5 . Відповідно до довідки про доходи, заробітна плата ОСОБА_1 у липні 2021 року становила 2 863 грн. 64коп., у серпні 2021 року - 3 000 грн., у вересні 2021 року - 3 000 грн. Позивач вказував, що оскільки він не отримував постійного доходу до липня 2021 року, у виконавчих провадженнях №62223909 та №62225417 виникає періодична заборгованість по сплаті аліментів, зважаючи на той факт, що розмір стягнутих з нього аліментів є значним, і сплачувати постійно аліменти у визначеному судом розмірі він не в змозі. Позивач стверджував, що піклується про своїх дітей, приймає участь у їх житті, сплачує частину комунальних платежів за утримання квартири, в якій зареєстровані діти сторін, позивач, а також відповідач, забезпечує дітей одягом, взуттям, іграшками, шкільним приладдям та продуктами харчування. Крім того, ОСОБА_1 зазначав, що його батьки є пенсіонерами, отримують невеликий розмір пенсії, мати є особою з інвалідністю 3 групи, тому батьки також потребують допомоги позивача.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.12.2021 року, з урахуванням ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.12.2021 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей, задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, визначених рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 30.04.2020 року, та вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 700 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття; вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 700 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 896 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 21.12.2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 21.12.2021 року є необґрунтованим, і тому підлягає скасуванню, оскільки висновок суду першої інстанції про часткове задоволення вимог заявленого позову не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам законодавства, дане рішення суду першої інстанції від 21.12.2021 року ухвалено із порушенням матеріального та процесуального законодавства. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що судом першої інстанції не дотримано вимог статті 192 Сімейного кодексу України щодо встановлення обставин, наявність яких передбачає зміну розміру аліментів, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, та інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивачем не надано належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану. В матеріалах справи відсутня довідка про доходи позивача або інші докази отримання ним доходу у розмірі 6 500 грн. щомісячно, що стало підставою для часткового задоволення позову. Апелянт стверджує, що судом першої інстанції при розгляді даної справи по суті не було встановлено конкретного розміру доходів позивача під час його роботи за кордоном, та не встановлено, чи зменшився він після офіційного працевлаштування позивача. Таким чином, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду першої інстанції від 21.12.2021року базується на припущеннях, що є порушенням вимог щодо повноти та всебічності розгляду справи, а тому є незаконним. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції прийняв до уваги надану позивачем довідку про доходи, не оформлену належним чином, яка не може бути доказом по даній справі. Апелянт вказує, що судом також не прийнято до уваги тієї обставини, що після розлучення відповідач проживає із двома неповнолітніми дітьми в орендованому помешканні, її середньомісячний дохід становить 4 409 грн. 70 коп., аліменти в повному обсязі відповідач не отримує, існує заборгованість по сплаті аліментів, при цьому, позивач є працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має, в матеріалах справи відсутні докази зміни сімейного стану та докази щодо погіршення стану здоров`я позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення у зв`язку із її необгрунтованістю, та залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції від 21.12.2021 року.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, третя особа: Деснянський відділ державної виконавчої служби у м.Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, учасники даної справи обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що сторони даного спору від шлюбу мають двох доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6,7).

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 30.04.2020 року шлюб між сторонами спору розірвано, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 250 грн. щомісяця, починаючи з 16.04.2020 року до досягнення дитиною повноліття, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісяця, починаючи з 16.04.2020 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-10).

Згідно копій розрахунків заборгованості зі сплати аліментів по виконавчим провадженням №62225417, №62223909 з примусового виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 30.04.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 16,17), заборгованість зі сплати аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 станом на 01.09.2021 року складає 20 850 грн., заборгованість зі сплати аліментів на неповнолітню дитину - ОСОБА_4 станом на 01.09.2021 року складає 16 242 грн. 49 коп.

Як вбачається із копії довідки №7245 від 01.09.2021 року про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13), у вказаному житловому приміщенні зареєстровано 8 осіб, в тому числі, і сторони даного спору та їх діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно копії довідки №25 від 20.09.2021 року Чернігівського ДНЗ №70 Чернігівської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_4 відвідує Чернігівський ДНЗ №70 ''Дюймовочка''. Батько ОСОБА_1 за весь час, що дитина відвідує ДНЗ, приймає участь у вихованні доньки, спілкується з вихователями, відвідує батьківські збори (а.с.14).

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учениці 2-В класу ЗОШ №29 від 23.09.2021 року, батько ОСОБА_6 - ОСОБА_1 в поточному навчальному році регулярно відвідує школу, цікавиться успіхами дитини. В минулому році участі у вихованні доньки не приймав, так як перебував за межами країни. Дідусь та бабуся - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приймають активну участь у вихованні онуки ОСОБА_6 (зі слів мами і дівчинки), забирають її до себе, опікуються нею (а.с.15).

Батьки позивача ОСОБА_1 є пенсіонерами, що підтверджується копіями пенсійних посвідчень ОСОБА_7 від 26.08.2021 року, ОСОБА_8 від 22.05.2019 року (а.с.19). Мати позивача - ОСОБА_8 є особою із інвалідністю 3 групи.

Відповідно до копії довідки з місця роботи №15 від 01.09.2021 (а.с.11), копії довідки про доходи №19 від 01.10.2021 року (а.с.12), ОСОБА_1 працював у ФОП ОСОБА_5 на посаді бармена з 02.07.2021 року, заробітна плата ОСОБА_1 у липні 2021 року становила 2 863 грн. 64 коп., у серпні 2021 року - 3 000 грн., у вересні 2021 року становила 3 000 грн.

01.10.2021 року позивача було звільнено з посади бармена у ФОП ОСОБА_5 , що підтверджується копією наказу про звільнення №10-2021 від 01.10.2021 року (а.с.62).

Відповідно до копії довідки Чернігівського міського центру зайнятості №2419 від 19.11.2021 року, ОСОБА_1 з 06.10.2021 року по 13.10.2021 року перебував на обліку у Чернігівському міському центрі зайнятості, його дохід за вказаний період становив 225 грн. 81 коп. (а.с. 63).

Згідно довідки №21/10/01 від 21.10.2021 року, позивач з 13.10.2021 року працевлаштований у ФОП ОСОБА_9 на посаді кур`єра (а.с.65). Відповідно до довідки №25/11/2021/1 від 25.11.2021 року, заробітна плата ОСОБА_1 на даній посаді за період з 13.10.2021 по 31.10.2021 склала 3 660 грн. (а.с.82).

Вказані дві довідки не містять в собі підписів особи, якою вони були видані - ФОП ОСОБА_9 .

З копії наказу ФОП ОСОБА_9 №6-к/тр від 05.05.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 звільнений з посади кур`єра 06.05.2022 року (а.с.161, зворот).

На підтвердження свого стану здоров`я позивачем надано довідку КНП "Чернігівська центральна района лікарня" №50 від 30.11.2021 року (а.с.87), витяг з історії хвороби стаціонарного хворого №7482 від 30.11.2021 року (а.с.88).

Відповідно до довідки ТОВ "Марконі-Україна" №14 від 08.11.2021 року (а.с.43), ОСОБА_2 працює на посаді офіціанта, її дохід за період з 02.11.2020 року по 31.10.2021 року складає 65 734 грн. 61 коп.

Як вбачається з копії довідки переселенця 764- від 24.03.2022 року (а.с.162, зворот), позивач ОСОБА_1 фактично проживає у м.Луцьку.

Згідно копій довідок від 31.03.2022 року №1330-, №1330-, №1330- (а.с.172-174), відповідач ОСОБА_2 та діти сторін спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи, та фактично проживають у м.Львові.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 21.12.2021 року, частково задовольняючи вимоги позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, суд першої інстанції, із врахуванням зміни матеріального становища позивача визнав за доцільне зменшити розмір аліментів, які стягнуті рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.04.2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі з 2 250 грн. на кожну дитину до 1 700 грн. на кожну дитину.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 21.12.2021 року не узгоджується із фактичними обставинам справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 21.12.2021 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 3 (ч.1) Конвенції про права дитини, 20.11.1989 року, (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до приписів ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 1,2 статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України ''Про охорону дитинства'' регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами 2,3 статті 11 Закону України ''Про охорону дитинства'' визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.2 статті 150, статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 статті 192 Сімейного кодексу України, яка регламентує зміну розміру аліментів, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 21.12.2021 року, при вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції обґрунтовано прийнято до уваги положення статей: 150, 180, 181, 182; ч.1 статті 192 Сімейного кодексу України.

Відповідно до роз`яснень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, зазначено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Апеляційний суд, відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду: від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19, провадження №61-9460св20; від 28.05.2021 року у справі №715/2073/20, провадження №61-1031св21; від 21.07.2021 року у справі № 691/926/20, провадження № 61-7627св21.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з даним позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, позивач ОСОБА_1 посилався на ті обставини, що станом на день винесення судового рішення про стягнення аліментів 30.04.2020 року він офіційно працевлаштованим не був, постійних доходів не мав, періодично їздив на заробітки за кордон, його доходи носили мінливий характер, їх розмір був незначним. З 02.07.2021 року позивач був офіційно працевлаштований, працював барменом у ФОП ОСОБА_5 . Відповідно до довідки про доходи (а.с.12), заробітна плата ОСОБА_1 у липні 2021 року становила 2 863 грн. 64коп., у серпні 2021 року - 3 000 грн., у вересні 2021 року - 3 000 грн. Позивач зазначав, що оскільки він не отримував постійного доходу до липня 2021 року, у виконавчих провадженнях №62223909 та №62225417 виникає періодична заборгованість по сплаті аліментів, зважаючи на той факт, що розмір стягнутих аліментів є для позивача значним, і сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі він не має можливості. При цьому, у позові ОСОБА_1 стверджував, що він піклується про своїх дітей, приймає участі у їх житті, сплачує частину комунальних платежів за утримання квартири, в якій зареєстровані діти сторін спору, приймає участь у забезпеченні дітей одягом, взуттям, іграшками, шкільним приладдям та продуктами харчування. Крім того, ОСОБА_1 у позові зазначав, що його батьки є пенсіонерами, отримують невеликий розмір пенсії, його мати є особою із інвалідністю 3 групи, тому батьки також потребують допомоги позивача.

Згідно приписів ч.1 статті 192 Сімейного кодексу України, яка регламентує зміну розміру аліментів, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1, ч.2 , ч.3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до копії довідки з місця роботи №15 від 01.09.2021 (а.с.11), копії довідки про доходи №19 від 01.10.2021 року (а.с.12), ОСОБА_1 працював у ФОП ОСОБА_5 на посаді бармена з 02.07.2021 року, заробітна плата ОСОБА_1 у липні 2021 року становила 2 863 грн. 64 коп., у серпні 2021 року - 3 000 грн., у вересні 2021 року становила 3 000 грн.

01.10.2021 року позивача було звільнено з посади бармена у ФОП ОСОБА_5 , що підтверджується копією наказу про звільнення №10-2021 від 01.10.2021 року (а.с.62).

Відповідно до копії довідки Чернігівського міського центру зайнятості №2419 від 19.11.2021 року, ОСОБА_1 з 06.10.2021 року по 13.10.2021 року перебував на обліку у Чернігівському міському центрі зайнятості, його дохід за вказаний період становив 225 грн. 81 коп. (а.с. 63).

Згідно довідки №21/10/01 від 21.10.2021 року, позивач з 13.10.2021 року працевлаштований у ФОП ОСОБА_9 на посаді кур`єра (а.с.65). Відповідно до довідки №25/11/2021/1 від 25.11.2021 року, заробітна плата ОСОБА_1 на даній посаді за період з 13.10.2021 по 31.10.2021 склала 3 660 грн. (а.с.82).

Вказані дві довідки не містять в собі підписів особи, якою вони були видані - ФОП ОСОБА_9 .

З копії наказу ФОП ОСОБА_9 №6-к/тр від 05.05.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 звільнений з посади кур`єра 06.05.2022 року (а.с.161, зворот).

На підтвердження свого стану здоров`я позивачем надано довідку КНП "Чернігівська центральна района лікарня" №50 від 30.11.2021 року (а.с.87), витяг з історії хвороби стаціонарного хворого №7482 від 30.11.2021 року (а.с.88).

Відповідно до наданих позивачем апеляційному суду копії довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія якості "Линник" №19 від 23.05.2022 року та копії довідки №20 від 23.05.2022 року про доходи ОСОБА_1 (а.с.161,162), позивач з 12.04.2022 року працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Імперія якості "Линник" за сумісництвом робіт з 12.04.2022 року, при цьому, його дохід за період з 12.04.2022 року по 30.06.2022 року становить 4 353 грн. 33 коп.

Апеляційний суд, відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі №153/1334/16-ц, провадження №61-16362св18. При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, які стосуються заявлених позовних вимог, і без виконання даних процесуальних дій ухвалити обґрунтоване рішення у справі неможливо. За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне проведення апеляційного перегляду даної справи із врахуванням наданого позивачем вищезазначеного доказу щодо його доходів (а.с.162). Матеріали справи містять в собі підтвердження надсилання позивачем копії відзиву із відповідними додатками на адресу відповідача (а.с.154).

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року у справі № 645/2682/19, провадження №61-6399св21, відносно того, що "… Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України 50 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого на відповідний вік дитини. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України "Про виконавче провадження", він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи''.

Приймаючи до уваги вищезазначені докази щодо розміру отримуваної позивачем заробітної плати, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, встановивши фактичні документально підтверджені обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей. А саме, суд першої інстанції, із врахуванням зміни матеріального становища позивача, дійшов висновку про необхідність зменшення розміру аліментів, стягнутих із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2 250 грн. щомісяця на кожну дитину до 1 700 грн. щомісяця на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що судом не дотримано вимог статті 192 Сімейного кодексу України щодо встановлення обставин, наявність яких передбачає зміну розміру аліментів, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, та інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивачем не надано належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану. В матеріалах справи відсутня довідка про доходи позивача або інші докази отримання ним доходу у розмірі 6 500 грн. щомісячно, що стало підставою для часткового задоволення позову. Апелянт стверджує, що судом першої інстанції при розгляді даної справи по суті не було встановлено конкретного розміру доходів позивача під час його роботи за кордоном, та не встановлено, чи зменшився він після офіційного працевлаштування позивача. Таким чином, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду першої інстанції від 21.12.2021року базується на припущеннях, що є порушенням вимог щодо повноти та всебічності розгляду справи, а тому є незаконним.

На думку апеляційного суду, вищевказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 21.12.2021 року, оскільки факт зміни майнового стану позивача підтверджується вищезазначеними наявними в матеріалах справи доказами. При цьому, в ході судового розгляду даної справи відповідачем не заявлялось відповідне клопотання щодо витребування судом доказів відносно розміру доходу позивача під час його працевлаштування за кордоном.

Відповідно до ч.1 статті 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вищезазначені доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 21.12.2021 року щодо часткового задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 позову про зменшення розміру аліментів, оскільки висновки рішення суду першої інстанції від 21.12.2021 року узгоджуються із документально підтвердженими обставинами справи, а також із приписами статті 192 Сімейного кодексу України.

Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції прийняв до уваги надану позивачем довідку про доходи, не оформлену належним чином, яка не може бути доказом по даній справі. Апелянт вказує, що судом також не прийнято до уваги тієї обставини, що після розлучення відповідач проживає із двома неповнолітніми дітьми в орендованому помешканні, її середньомісячний дохід становить 4 409 грн. 70 коп., аліменти в повному обсязі відповідач не отримує, існує заборгованість по сплаті аліментів, при цьому, позивач є працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має, в матеріалах справи відсутні докази зміни сімейного стану та докази щодо погіршення стану здоров`я позивача.

Згідно довідки №21/10/01 від 21.10.2021 року, позивач з 13.10.2021 року працевлаштований у ФОП ОСОБА_9 на посаді кур`єра (а.с.65). Відповідно до довідки №25/11/2021/1 від 25.11.2021 року, заробітна плата ОСОБА_1 на даній посаді за період з 13.10.2021 по 31.10.2021 склала 3 660 грн. (а.с.82).

Вказані дві довідки не містять в собі підписів особи, якою вони були видані.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в контексті документально підтверджених фактичних обставин справи та наданих позивачем письмових доказів, а також приписів статті 192 Сімейного кодексу України, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 21.12.2021 року. Посилання апелянта на ту обставину, що вищезазначена довідка не є належним доказом по справі, не можуть нівелювати встановленого судом факту зміни майнового стану позивача, який, зокрема, підтверджується довідкою №20 від 23.05.2022 року про доходи ОСОБА_1 (а.с.162) та іншими вищезазначеними доказами по справі. Вказані докази по справі апелянтом не спростовано. Отримувана позивачем заробітна плата у вказаному у зазначеній довідці розмірі, спростовує можливість стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання двох дітей у розмірі 2 250 грн. щомісяця на кожну дитину, який було визначено рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 30.04.2020 року.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 21.12.2021 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих фактичних обставин справи, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом в ході розгляду даної справи.

На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.12.2021 року, - необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 23.09.2022 року.

Головуючий: Судді: