Провадження № 2/712/133/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року Соснівський районний суд міста Черкаси у складі :

Головуючого судді : Токової С.Є.,

при секретарі Тітовій О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина.Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2020 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансово-Кредитний Супермаркет" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказував, що 07.09.2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики №1375815 відповідно до якого ОСОБА_2 була надана позика в сумі 3000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та зі сплатою процентів за користування позикою 0,01 відсоток річних від суми позики. За умовами договору позичальник зобов"язався вчасно повернути позику, сплатити відсотки за користування позикою в порядку, визначеному цим договором та комісією. Сторони домовилися, що повернення позик та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, який є невід"ємною частиною договору позики. Договір укладено дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Строк дії договору до 25.09.2017 року. В порушення умов договору відповідач не сплатив кошти, отримані в позику, а також відсотки та комісію.

З урахуванням наведеного, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту 3000 грн, 117066 грн.- заборгованість за комісією; 9468,39 грн. інфляційні, 5505,14 грн- 3% річних.

Рух справи у суді, доводи учасників справи.

Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з участю (повідомленням сторін).

У відзиві на позов ( а.с. 46-48) відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що коштів на виконання умов договору від 09.07.2017 року в розмірі 3000 грн. він не отримував. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази надання позивачем кредитних коштів. Вказував, що у зв"язку із відмовою у наданні йому коштів він не має жодних зобов"язань перед позивачем. Умови кредитного договору щодо розміру пені є несправедливими, оскільки встановлюють вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором (пункт 5 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів"). Посилається на правовий висновки Верховного Суду України, викладені у постанові у справі № 6-174цс16 .

06.04.2021 року на адресу суду надійшла відповідь представника позивача ТОВ " Фінансово-кредитний супермаркет" на відзив відповідавча ОСОБА_1 . У якому вказується, що позика відповідачу надвалась без відкриття рахунку позичальника . Позикодавець надав доручення ТОВ "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" на здійснення 07.09.2017 року перерахування коштів в сумі 3000 грн. на карту позичальника ( маска картки НОМЕР_1 ) та яка була зазначена ним в особистому кабінеті при подачі заявки на отримання кредиту. Відповідно до довідки від 15.10.2020 року ТОВ "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" надає послуги з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків. У зв"язку з чим вважають, що позивачем надано належні докази отримання відповідачем коштів за договором кредиту.

Фактичні обставини справи, встановлені судом .

Відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ" Фінансовий супермарект", затверджених Загальними зборами учасників ТОВ " Фінансово-кредитний супермаркет", Товариство здійснює надання фінансових послуг, передбачених цими правилами, на підставі відповідних договорів, умови яких повинні відповідати вимогам Цивільного кодексу України, статі 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", статті 11 та статті 18 Закону України " Про захист прав споживачів", статті 10561 Цивільного Кодексу України, інших законів з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг, Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016 року № 913 ( далі - Ліцензійні умови) та вимогами до договорів про надання фінансових послуг фізичним особам, визначених Нацкомфінпослуг та Правилами надання фінансових кредитів здійснюється на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності і цільового використання ( а.с. 18).

07 вересня 2017 року між ТОВ "Фінансово-кредитний супермаркет"та ОСОБА_1 в електронному вигляді було укладено договір позики №1375815( продукт "Он-лайн кредитування)

Згідно з пунктами 2.1., 2.1.1., 2.1.2. договору кредитодавець надає позичальникові фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю,

а позичальник зобов`язується повернути кредит та проценти за користування кредитом відповідно до умов договору, в національній грошовій одиниці України - гривні, в сумі 3 тис.грн. Термін платежу 25 вересня 2017 року( включно). Пунктом 2.2.4. договору процентна ставка (проценти) за користування позикою складає 0,01 відсотків річних від суми позики, вказаної в пункту 2.2.1 даного договору, починаючи з дня надання позики , з погашенням в кінці строку дії договору , або при повному погашенні позики достроково.

Згідно з пунктом 2.1. договору кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в пункті 2.2.1. договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми платежу на платіжну картку позичальника). Сукупна вартість кредиту для позичальника з урахуванням відсоткової ставки за кредитом складає 33,43 % від суми позики ( у процентному виразі) або 1002,84 грн у грошовому виразі та включає в себе 1) проценти за користування позикою 0,00 % від суми позики ( у процентному виразі) або 0,02 грн ( у грошовому виразі); 2) щомісячна комісія 50% від суми позики ( у процентному виразі ) або 1002,82 грн. ( у грошовому виразі) ( додаток № 1 до договору позики, який є невід"ємною частиною вказаного договору). Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 3.1 договору.)

Пунктом 3.2 договору передбачено, що обчислення строку користування позикою та нарухвання процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому, проценти за користування позикою нараховуються у відсотках від суми позики з дня надання позики Позичальнику ( перерахування ) грошових коштів на банківський рахунок , вказаний позичальником ) до дня повного погашення заборгованості за позикою (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Позикодавця) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за позикою. Сума позики, проценти за користування позикою, комісія, складають заборгованість за договором позики. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений договором позики. У випадку прострочення сплати заборгованості за цим договором в повному обсязі або частково, позичальник зобов"язаний сплатити нараховані проценти за користування позикою виходячи з фактичного строку користування, включаючи день погашення (п.п.3 п. 4.2.2 Договору) . Сплатити комісію : 50 відсотків від вказаної у пункті 2.2.1 даного договору суми позики- щомісячно, яка розраховується щоденно, виходячи з загального періоду нарахування , який становить кожні 30 календарних днів з дати укладання цього Договору та сплачується позичальником при погашенні позики; 100 відсотків від вказаної у п. 2.2.1 даного договору суми позики щомісячно, яка розраховується щоденно , виходячи з загального періоду нарахування, який становить кожні 30 календарних днів з дати невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов"язань за цим договором повністю або частково та сплачується позичальником до моменту поагшення власної заборгованості за цим договором в повному обсязі та в порядку , встановленому п. 3.4. Договору ( а.с. 13-16).

Відповідно до довідки ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" товариством за дорученням ТОВ "Фінансово-кредитний супермаркет" 07.09.2017 року здійснено переказ коштів на картку ОСОБА_1 , маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 381172. ( а.с.9)

Мотивувальна частина , застосовані норми права.

Вимогами ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 07 вересня 2017 року між ТОВ "Фінансово-кредитний супермаркет"та ОСОБА_1 в електронному вигляді було укладено договір позики №1375815( продукт "Он-лайн кредитування) умовами якого останьому, як позичальнику було надано позику в сумі 3000 грн. на умовах фінансового кредиту для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю та зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом. Термін платежу - 25 вересня 2017 року. У розділах 2, 4 кредитного договору визначено процентну ставку

за користування кредитом, сукупну вартість кредиту, порядок його повернення та порядок нарахування процентів тощо. Згідно з пунктом 8.1 договору, уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений з текстом Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ " Фінансово-кредитний супермаркет" (далі - Правила), текст яких розміщений на сайті кредитодавця (а. с. 15 ).

Ці Правила є публічною пропозицією (офертою), згідно зі статтями 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Розділами 2 та 3 Правил встановлений порядок надання кредиту та підписання кредитного договору.

У статті 3 Закон України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закон України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закон України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонам електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручні підписів.

Отже, Договір було укладено та підписано в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо неотримання ним коштів від позивача, з посиланням на довідку АТ " Комерційний банк " Приватбанк" від 27.09.2021 року відповідно до якої за результатами розгляду звернення ОСОБА_3 переказів за 07.09.2017 року від організації, wayforpay не зафіксовано, виходячи з наступного.

Так, відповідач не долучає до вказаної відповіді звернення з яким він звертався до АТ Комерційний банк "Приват Банк". Крім того, зазначена довідка не містить інформації про відкритий відповідачем рахунок( рахунки) в установі банку, з метою перевірки маски картки, та спростування проведення транзакції, про яку вказує ТОВ " Вей Фор Пей" ( а.с. 9).

Більше того, як вбачається довідки від 15.10.2020 року ТОВ "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" надає послуги з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків. Перерахування коштів було здійснено за дорученням ТОВ " Фінансово-Кредитний супермаркет" на картку ОСОБА_1 маска картки НОМЕР_1 , код авторизації НОМЕР_2 .

Що стосується стягнення з відповідача 117 066 грн. за боргованості за комісією суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. ст. 526,527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у зобов`язанні належним чином.

Згідност. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідност. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається із договору позики № 1375815 від 07.09.2017 року( п.2.2.4) сторони визначили процентну ставку за користування позикою в розмірі 0,01 відсотків від суми позики, вказаної в п.2.2.1 договору.

Однак, позивач не здійснював нарахування відсотків за користування відповідачем коштів , а здійснив нарахування комісійних в розмірі 117 066 грн, що значно перевищує суму боргу. При цьому, умови договору містять положення про порядок нарахування та сплати процентів, та не містять порядку нарахування та сплати комісії . Як слідує із розрахунку заборгованост і ( а.с.11) комісія нарахована за період з 07.09.2017 року по 30.09.2020 року.

В той же час, у правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, зазначається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказане свідчить, що позивач як позикодавець не вправі нараховувати проценти за користування позикою після закінчення встановленого строку повернення позики, а саме після 25.09.2017 року, а тому суд вважає, що позивач передбачивши в умовах договору нарахування та сплату відсотків їх не нарховував , а здійснив нарахування комісійних за весь строк заборгованості (за три роки ).

Такі неоднозначні умови договору, які за своєю суттю збігаються з іншими термінами суд відповідно до Закону України " Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг " тлумачить на користь споживача.

Вимога про нарахування та сплату комісійних- не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. третій ст. 509 та частинах першій, другій 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Стаття 1048 ЦК України визначає, що плата за користування чужими грошовими коштами встановлюється у вигляді саме відсотків на основну суму боргу, а встановлення плати у вигляді комісійних законом не передбачено, а тому вказана вимога до задоволення не підлягає.

У зв`язку із простроченням виконання зобов`язання за договором позики позивач також просить стягнути з останнього суму інфляційних витрат 9468,39 коп. та 5605 грн. - 3 % річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ураховуючи викладене, дослідивши наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми , суд приходить висновку про необхідність їх перерахунку, так як позивач виходив з того, що сума боргу складає 120 066 грн. , однак з встановлених обставин вбачається, що борг становить 3 000 грн.

Розрахунок витрат від інфляції здійснюється за формуло: 3000 (Сума боргу) *1.222 (Індекс інфляції (добуток щомісячних індексів за відповідний період))/100% - 3000 (Сума боргу ) і складає 666,23 грн.

3% річних суд розраховує, застосовуючи наступну формулу: 3000 грн.(сума боргу) * 3 (процентна ставка)/100%/365 днів* 1122 (кількість днів прострочення), що дорівнює 276,47 грн.

Тому з відповідача підлягає стягненню 666,23 грн. - інфляційних витрат та 276,47 грн. - 3% річних від простроченої суми.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (N 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) N 303-A, пункт 29.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також враховуючи правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 625,1078 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору, суд вважає, що позовні вимоги підлягають слід задовольнити частково.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору в розмірі 2102 грн., сплаченого ним при подачі позову, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності стягнення судового збору вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 37,34 грн .

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 18, 89, 95, 133, 141, 247, 258, 263-265, 279 ЦПК України, ст. 526, 530, 599, 625, 1048 , 1054, 1078 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» ( юридична адреса: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 16, , номер рахунку НОМЕР_4 в АТ «ОТП Банк» МФО 300528) заборгованість за договором позики №1375815 від 07.09.2017 року в сумі 3734 ,10 грн.( в тому числі : інфляційні- 666,23 грн., 3% річних -67,87 грн.) , судовий збір в розмірі 37,34 грн., а всього - 3771,44 ( три тисячі сімсот сімдесят одну ) грн. 44 коп.

Апеляційна скарги на рішення може бути подана протягом 30 днів безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий : С.Є. Токова