Справа № 489/2133/22
Провадження №2/489/1451/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом, яким просили: встановити факт батьківства, а саме те, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 познайомившись у 2000 році, почали проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У свідоцтві про народження дітей, у графі «батько» вказано « ОСОБА_6 », тобто, ім`я та по батькові вказані біологічного батька дітей, а прізвище вказано матері. Вся сімя проживала разом за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_5 на праві приватної власності. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 вели спільне господарство, сумісно виховували дітей, спільно займалися їх вихованням та розвитком. Також діти спілкувалися з ОСОБА_4 , яку завжди вважали рідною бабусею. Військова агресія Росії проти України все порушила. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2 . Фактично спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є його мати, відповідачка по справі та його діти, позивачі по справі. Відповідачка не заперечує проти визнання факту батьківства, оскільки фактично усі ці роки діти вважали її рідною бабусею, а вона їх рідними онуками. Встановлення даного факту є необхідним позивачам для оформлення права на спадщину після смерті батька, оскільки в позасудовому порядку внести зміни в актовий запис про їх народження немає можливості.

Ухвалою суду від 05.08.2022, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представниці позивачів надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачів. На позовних вимогах наполягає.

Відповідачка подала заяву про визнання позову, не заперечувала проти його задоволення та розгляду справи на підготовчому судовому засіданні.

Частина 3 статті 200 ЦПК України передбачає, що суд за результатами підготовчого судового засідання ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Стаття 206 ч. 1 ЦПК України передбачає, що відповідача може визнати позов на будь-якій стадії провадження зазначивши про це зокрема в окремій заяві.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідним сином ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 16.09.2019 за вих. № 19.03.03-21/І/7792/19, ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2017, виданого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Дехтяр Л.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 4-693.

Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 05.12.2017.

ОСОБА_2 в позовній заяві зазначає, що вона познайомилася з ОСОБА_5 у 2000 році та з того часу почали проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , вбачається, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначено: батько - ОСОБА_6 , мати ОСОБА_2 .

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначено: батько - ОСОБА_6 , мати ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 в позовній заяві зазначає, що у свідоцтві про народження дітей, у графі «батько» вказано « ОСОБА_6 », тобто, ім`я та по батькові вказані біологічного батька дітей, а прізвище вказано матері.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_2 .

Позивачами долучено до матеріалів справи фотознімки, на яких, зі слів позивачів, вказані самі позивачі, відповідачка по справі та ОСОБА_5 .

У силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається із роз`яснень, даних в Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі.

Відповідно до змісту ч. 1, ч. 2 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ст.128, ч.1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Частина 1 ст. 135 СК України передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування статті 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним з батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ст.ст.213,215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС.

Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили.

Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Позивачка зазначила, що встановлення факту батьківства потрібно їй для подальшого прийняття дітьми спадщини після смерті батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_4 позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила його задовольнити, не заперечувала факту, що її син ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

З огляду на встановлені факти та досліджені докази в, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Вимоги про розподіл судових витрат позивачем не ставилось, тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача відповідно до їх фактичного понесення.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 141, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «14» вересня 2022 року.