Справа № 462/4605/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ,

заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові в окремому проваджені цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

встановив:

Заявник звернулася до суду із заявою, у якій просить звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав строком на 6 місяців, в якій просить заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувати у місці проживання (перебування) з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ( кімната НОМЕР_1 ); заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися на відстань ближче 300 метрів до місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (кімната НОМЕР_1 ) та інших місць частого відвідування й перебувати одночасно з нею в цих місцях. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, який розірвано 24 травня 2001 року, проте вони разом проживали до червня 2022 року за однією адресою. Зазначає, що ОСОБА_3 систематично вчиняє стосовно неї фізичне та психологічне насильство. Нею декілька разів викликалися працівники поліції за її заявами про вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства. Постановами Залізничного районного суду м. Львова від 18 січня 2017 року та 01 серпня 2022 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 25 червня 2022 року працівниками відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_3 серія АА №203654 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього психологічного насильства відносно ОСОБА_2 . В зв`язку з наведеним, просить заяву задовольнити.

У судовому засіданні заявник та представник заявника заяву підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеному, додатково пояснили, що ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями, неодноразово лікувався від алкогольної залежності, систематично вчиняє щодо заявника фізичне насильство та принижує її нецензурними словами. Окрім цього, зазначили, що ОСОБА_3 має у власності особистий будинок в с.Вуйковичі Мостиського району Львівської області, де він проживав під час того, як відносно нього працівниками поліції двічі було винесено терміновий заборонний припис строком на 5 діб. В зв`язку з наведеним, просять заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 , який будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, зокрема телефонограмою про виклик в судове засідання на номер телефону, який він особисто вказав при складанні на нього працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення /а.с.16/, до суду не з`явився, проте його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Згідно з ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

З урахуванням викладеного і ст. ст. 128-131, 223, 350-5 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності заінтересованої особи.

Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, який розірвано 24 травня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_2 /а.с.5/.

Як убачається з матеріалів справи, 28 травня 2009 року виконавчим комітетом Львівської міської ради видано ордер на житлове приміщення ГО №027616 ОСОБА_2 з сім`єю з п`яти чоловік на право зайняття в порядку обміну житлового приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 (кімната НОМЕР_1 ). До складу сім`ї належать ОСОБА_2 , її колишній чоловік ОСОБА_3 , її доньки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та внучка ОСОБА_6 /а.с.4/.

Зі заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису убачається, що ОСОБА_3 неодноразово вчинялось фізичне насильство щодо заявника.

Відповідно до висновку експерта Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи №2612 від 04 серпня 1999 року у ОСОБА_2 встановлено діагноз: виявлено синці на обличчі, на лівій руці, які утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 31 липня 1999 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я /а.с.6/.

Відповідно до довідки Міського травматологічного пункту №1 від 23 жовтня 1998 року №641 у ОСОБА_7 виявлено струс головного мозку, забійні гематоми обидвох виличних ділянок, забійні гематоми грудної клітки спереду /а.с.7/.

З листа начальника Залізничного РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області Пісного Б.М. від 10 грудня 1998 року убачається, що заява ОСОБА_7 відносно ОСОБА_3 розглянута та в порушенні кримінальної справи відмовлено, а ОСОБА_3 офіційно попереджений про недопустимість антигромадської поведінки по місцю проживання /а.с.7/.

З листа начальника Залізничного РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області Криштановича М.Ф. від 06 червня 2005 року убачається, що заява ОСОБА_7 відносно ОСОБА_3 розглянута та в порушенні кримінальної справи відмовлено, а з ОСОБА_3 проведено профілактичну бесіду в ході якої йому винесено офіційне застереження про недопустимість антигромадської поведінки в майбутньому /а.с.8/.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 18 січня 2017 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та визнано винним у вчиненні домашнього насильства відносно ОСОБА_6 /а.с.9/.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 01 серпня 2022 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та визнано винним у вчиненні домашнього насильства відносно ОСОБА_2 /а.с.3/.

25 червня 2022 року працівниками відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_3 серія АА №203654 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього психологічного насильства відносно ОСОБА_2 /а.с.10/.

Окрім цього, судом встановлено, що у провадженні Залізничного районного суду м. Львова знаходиться протокол про адміністративне правопорушення серія ВАВ №299222 складений працівниками відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, згідно з яким останній 08 серпня 2022 року близько 15 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 (кімната НОМЕР_1 ), вчинив домашнє психологічне домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та принижував її /а.с.16/.

У ст.3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Ст. 27 Конституції України встановлено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Положеннями ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом N 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник.

Приписами частин 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Судом достовірно з`ясовано, що 01 серпня 2022 року заінтересовану особу ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно заявника, а 08 серпня 2022 року відносно нього був знову складений протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц зробив висновок, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП ) може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису.

Судом встановлено, що заінтересована особа ОСОБА_3 та заявник проживають спільно за адресою: АДРЕСА_1 (кімната НОМЕР_1 ).

Разом з тим, як убачається з пояснень заявника наданих в суді, ОСОБА_3 має у власності особистий будинок в с.Вуйковичі Мостиського району Львівської області, а відтак житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 не є його єдиним місцем проживання.

Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 зробив висновок, що тимчасове обмеження права власності кривдника, зокрема тимчасове обмеження у користуванні житловим приміщенням, з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Таким чином, враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявника щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд вважає, що вимоги ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав щодо заборони ОСОБА_3 перебувати у місці проживання - перебування заявника, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (кімната НОМЕР_1 ) та заборони йому наближатися на відстань ближче 300 метрів за цією адресою та інших місць частого відвідування заявника, підлягають задоволенню та є легітимним заходом втручання у права заінтересованої особи ОСОБА_3 у користуванні вказаним житлом.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі докази у сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 є обґрунтованою і тому підлягає задоволенню у спосіб, який просить заявник, а, отже, є необхідність в ухваленні судового рішення про видачу обмежувального припису шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 81, 89, 263, 264, 265, 350-5, 350-6, 350-8, п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 6 (шість) місяців, в якому визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_2 :

1) заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувати у місці проживання (перебування) з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ( кімната НОМЕР_1 );

2) заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися на відстань ближче 300 метрів до місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ( кімната НОМЕР_1 ) та інших місць частого відвідування й перебувати одночасно з нею в цих місцях.

Про видачу обмежувального припису повідомити відділ поліції №1 ЛРУП № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області - для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Заявник: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ( кімната НОМЕР_1 ); РНОКП: НОМЕР_3 ).

Заінтересована особа: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ( кімната НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складений 09 вересня 2022 року.

Суддя:

Оригінал рішення.