Справа № 450/708/22 Провадження № 2/450/1112/22
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

28 вересня 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Михалевського Ю.Р.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою представника позивача, адвоката Федчук Світлани Миколаївни, яка діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Біохім Агро» до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа приватне акціонерне товариство «Українська пожежно страхова компанія» про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою представника позивача, адвоката Федчук Світлани Миколаївни, яка діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Біохім Агро» до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа приватне акціонерне товариство «Українська пожежно страхова компанія» про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Федчук С.М. заявила клопотання про закриття провадження у цивільній справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою суду від 06.04.2022 року відкрито провадження у справі за позовом представника позивача адвоката Федчук Світлани Миколаївни, яка діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Біохім Агро» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Розгляд справи суд постановив проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 28.04.2022 року здійснено перехід з розгляду цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 28.04.2022 року залучено у цивільній справі за позовною заявою представника позивача, адвоката Федчук Світлани Миколаївни, яка діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Біохім Агро» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Протокольною ухвалою від 28.09.2022 року суд задоволив клопотання представника позивача ТОВ «Біохім Агро», адвоката Федчук С.М., про заміну первісного відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Стаття 124 Конституції України передбачає, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України)

Із аналізу ч. 1 ст. 19 ЦПК України можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції і розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин в усіх випадках, за винятком, коли розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне. По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Разом з тим ст. 20 ГПК України визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (стаття 179 ГК України). Таким чином, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання, є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 , як винної особи, різницю між фактичним розміром шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та отриманим страховим відшкодуванням. Відтак, справа підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як встановлено з матеріалів цивільної справи, на момент ДТП цивільно правова відповідальність первісного відповідача ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу ОСЦПВ №ЕР-204190695, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 130000 грн.

Окрім цього, на момент дорожньо транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність ОСОБА_2 також була застрахована згідно Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №56, укладеного з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 100000 грн.

Таким чином, як зазначила представник позивача, цивільно правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована на загальну суму 230 000 грн., що перевищує розмір шкоди, завданої ТОВ «Біохім Агро».

З врахуванням правових висновків, викладених у постановах Великої палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17 та від 22.02.2022 у справі №201/16373/16-ц, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Позивачу ТОВ «Біохім Агро», в інтересах якого діє адвокат Федчук С.М., на момент звернення з позовом до суду до відповідача ОСОБА_2 , як до винної особи, не було відомо про наявність Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №56, укладеного з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», який додатково покриває відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу.

Таким чином, належним відповідачем у даній справі є ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Своє право на отримання страхового відшкодування позивач мотивував, зокрема, статтею 979 ЦП України, якою передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Таким чином, між сторонами, суб`єктами господарської діяльності, виник спір з приводу виплати страхового відшкодування потерпілій особі на підставі наявності договірних відносин, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження по справі, оскільки виходячи з предмету спору, характеру спірних матеріальних правовідносин, підстав виникнення спору та суб`єктного складу сторін, даний спір слід розглядати в порядку господарського судочинства, відтак, клопотання представника позивача ТОВ «Біохім Агро», адвоката Федчук С.М., про закриття провадження по справі підлягає задоволенню.

Роз`яснити сторонам, що згідно з ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 5) ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Таким чином, судовий збір розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривня 00 копійок сплачений позивачем при пред`явленні даного позову до суду згідно платіжного доручення №2364 від 02.02.2022 року, отримувач ГУК Львів/Пустомитівська ТГ/22030101, рахунок отримувача UA0013893, код отримувача: 38008294, Банк отримувача Казначейство України, підлягає поверненню з державного бюджету.

Керуючись п.1) ч. 1 ст. 255, ст.ст. 259, 260 261, 352 ЦПК України, п.5) ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд,-

п о с т а н о в и в :

провадження у цивільній справі за позовною заявою представника позивача, адвоката Федчук Світлани Миколаївни, яка діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Біохім Агро» до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа приватне акціонерне товариство «Українська пожежно страхова компанія» про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - закрити у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Повернути позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Біохім Агро» сплачений судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок.

Роз`яснити позивачу його право на звернення з позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в частині закриття провадження у справі в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду або через Пустомитівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 29 вересня 2022 року.

СуддяД. А. Кукса