Справа № 175/4598/21
Провадження № 2/175/1343/21
08 вересня 2022 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді: Новік Л.М.
за участю секретаря: Гонти С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Позовні вимоги мотивувала тим, що у червні 2021 р. ОСОБА_1 від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, надійшла Постанова про відкриття виконавчого провадження № 65724127 з примусового виконання Виконавчого напису № 1140, вчиненого 19.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , за яким боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». З метою з`ясування обставин справи, позивач звернулася до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., щодо надання копій всіх документів, які були надані для вчинення виконавчого напису. У відповідь на заяву приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу. Бондар І.М. надала Лист від 06.10.2021 р. № 972/01-16, яким повідомила, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний зберігати нотаріальну таємницю, а тому вважає, що надання зазначених у заяві копій документів буде порушенням норм чинного законодавства. За допомогою електронного ресурсу «Автоматизована система виконавчого провадження», за реєстраційним номером виконавчого провадження та ідентифікатором доступу, позивач ознайомилася з документами, наявними у матеріалах виконавчого провадження, на підставі яких відкрито виконавче провадження № 65724127, а саме: заявою про примусове виконання рішення, поданою представником за Довіреністю та Виконавчим написом № 1140 від 19.04.2019 р. З документів, які містяться в матеріалах виконавчого провадження, є всі підстави вважати, шо вчинення Виконавчого напису № 1140 здійснювалося Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу. Бондар І.М., з порушеннями норм чинного законодавства України. 14 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ПриватБанком правонаступником якового є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», було укладено Кредитний договір № DNU0GK00001604. 14 квітня 2008 р. між ОСОБА_1 (Іпотекодавцем) та ПриватБанком (Іпотекодержателем), правонаступником якового є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», було укладено Договір іпотеки квартири № DNU0GK00001604, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Кредитним договором № DNU0GK00001604 виступає надане в іпотеку нерухоме майно, а саме квартира, шо знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Крім того, строк за який проводиться стягнення 10 (десять) років 7 (сім) місяців 6 (шість) днів, а саме з 14.04.2008 року по 20.11.2018 року. У зв`язку з цим позивачка категорично не погоджується із заборгованістю саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.
Крім того, станом на дату вчинення виконавчого напису, а саме 19.04.2019 року, на розгляді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа №175/5350/13 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки. З матеріалів справи вбачається, що Банк звернувся з позовом до ОСОБА_1 , про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № DNU0GK00001604 від 14.04.2008 року. Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість за Кредитним договором станом на 25 жовтня 2013 року заборгованість становить: 80 344,90 дол. США, з яких заборгованості за тілом кредиту - 31 292,94 дол. США; тоді як Банк зазначає, що ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі: 30 922,00 дол. США та надає Додаток 1 до Кредитного договору де сума кредиту також зазначена: 30 922,00 дол. США, але станом на момент звернення із позовом зазначає заборгованість саме за тілом кредиту у розмірі: 31 292, 94 дол. США. Зазначені обставини додатково свідчать, що заборгованість позивача за Кредитним договором не є безспірною. Також звертаю увагу суду, що банком пропущено строк звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису.
Представник позивача, адвокат Черненко Т.Б. до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, з невідомої суду причини, хоча про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки, яке повернулося на адресу суду.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. відкрито виконавче провадження №65724127 щодо виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса.
Згідно довідки виданої АТ «КБ «ПриватБанк» від 10.09.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 станом на 10.09.2021 року не має заборгованості перед АТ «КБ «ПриватБанк».
За загальними правилами статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Згідно із ч. 1ст. 33 ЗУ «Про іпотеку»у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду; позасудовий - на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя, що передбачено ч. 3ст. 33 ЗУ «Про іпотеку».
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19ст. 34 ЗУ «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів унормовано Главою 14 ЗУ «Про нотаріат»та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.
Згідно з ч. 1ст. 1 ЗУ «Про нотаріат»нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 ЗУ «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено у главі 14 ЗУ «Про нотаріат».
Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів та зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.
При цьому ст. 50 ЗУ «Про нотаріат»передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для таких висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачеві можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
У постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України (постанова від 05 липня 2017 р. у справі № 6-887цс17) захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі.
Таким чином, з наведених приписів вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в переліку, чи подані всі передбачені переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.
Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15.
У даному випадку нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та наявності у кредитора права на безспірне стягнення заборгованості.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, при вчиненні приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. виконавчого напису від 19.04.2019 про звернення стягнення на предмет іпотеки, не було дотримано вимог чинного законодавства, чим порушено права боржника, які підлягають захисту у судовому порядку, тому позовні вимоги слід задовольнити.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1362,00 грн. (908,00 грн. - судовий збір за подання позовної заяви, 454, 00 грн. судовий збір за подання заяви про забезпечення позову), який з урахуванням задоволення позовних підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 87-89 ЗУ «Про нотаріат», ч. 1 ст.141, ст. 247, ст. 263-265, 280-283 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.М. Новік