Справа № 932/9702/21
Провадження № 2/201/1591/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі:

головуючого судді Батманової В.В.

з секретарем судового засідання Турбаївською М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з

обмеженою відповідальністю «Аста» до Державного реєстратора відділу реєстраціі майнових прав

Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сердюка Євгена Васильовича, третя особа ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію припинення права власності,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява

Товариства з обмеженою відповідальністю «Аста» до Державного реєстратора відділу реєстраціі

майнових прав Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сердюка Євгена Васильовича, третя особа ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію припинення права власності.

Підставою звернення до суду є обставини, що стали відомі Товариству з обмеженою відповідальністю «АСТА» з матеріалів, які були подані Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровськоі? міськоі? ради на виконання ухвали Жовтневого раи?онного суду м. Дніпропетровська в межах цивільноі? справи № 201/4364/19, та які свідчать про вчинення

державним реєстратором Сердюком Євгеном Васильовичем відділу реєстраціі? маи?нових прав Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровськоі? міськоі? ради державноі? реєстраціі припинення права власності на домоволодіння, належне громадянину ОСОБА_1 з порушенням встановленого порядку - а саме на підставі неналежних документів.

Щодо відносин між позивачем та третьою особою було зазначено, що 30.11.2017 на електронних торгах позивачем було придбано права вимоги за кредитним договором № 10.840.08.40. від 08.02.2008, укладеного між ЗАТ «Хоум Кредит Банк» та ОСОБА_1 , забезпечені наступним маи?ном: двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , площею 70,9 кв.м.

26.12.2017 між ПАТ «Платинум Банк» та позивачем, як переможцем електронних торгів було

укладено Договір № 15-к про відступлення (купівлю-продаж) прав вимога, згідно з яким на користь позивача були відступлені права вимога за Кредитним договором No10.840.08.40 від 08.02.2008,укладеного між ЗАТ «Хоум Кредит Банк» та ОСОБА_1 , права вимоги за договором поруки № 10.840.08.40.1 від 08.02.2008, укладеного між ЗАТ «Хоум Кредит Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно Додатку №1 до Договору №15-к про відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги від

26.12.2017 ТОВ «Аста» набув право вимоги до відповідача на загальну балансову суму заборгованості на день підписання договору 247418,10 доларів США, що складається з суми заборгованості за кредитом -107 907 доларів США, суми заборгованості за нарахованими процентами, за відсотками -139 510,80 доларів США.

В ту ж дату було укладено Договір №15-і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги банком на користь позивача згідно Іпотечного договору № 10.840.08.40.1 від 08.02,2008, укладеного між ЗАТ «Хоум Кредит Банк» та ОСОБА_1 .

Позивач просить суд звернути увагу суду на ту обставину, що реалізація активів неплатоспроможних банків відбувалась у відповідності та на підставі Закону Украі?ни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, Положення щодо організаціі? продажу активів (маи?на) банків, що ліквідуються, регламенту роботи електронноі? торговоі? системи щодо організаціі? та проведення відкритих торгів (аукціонів) з продажу активів (маи?на) банків, що виводяться з ринку та банків, що ліквідуються.

Закон Украі?ни «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не

застосовується до відносин щодо реалізаціі? активів неплатоспроможних банків.

Таким чином, позивачем правомірно та у в порядку встановленому законодавством було набуто прав кредитора (стягувала) щодо ОСОБА_1 на підставі кредитного договору, договору поруки та іпотечного договору від 08.02.2008.

Листом ПАТ «Платинум Банк» вих №10/107360-Л від 26.12.2017 ОСОБА_1 було повідомлено про факт відступлення вимог на користь позивача.

30.07.2018 приватним нотаріусом ДМНО Лещенко О.В. було проведено державну реєстрацію за позивачем права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , в порядку позасудового задоволення забезпечених вимог іпотекодавця.

Також позивачем було зазначено наступне - у квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся, до

Жовтневого раи?онного суду м. Дніпропетровська з позовом до TOB «АСТА» про скасування державноі? реєстраціі? права власності ТОВ «АСТА» на квартиру

АДРЕСА_2 , справа № 201/4364/19.

Однією із ключових позиціи? ОСОБА_1 в даному позові було визначено те, що на момент державноі? реєстраціі? права власності Позивача на предмет іпотеки - квартиру, дане нерухоме маи?но було єдиним маи?ном ОСОБА_1 , а відтак в силу діючого мораторію воно не мало підлягати примусовому відчуженню.

При цьому ОСОБА_1 зазначив, що протягом 2007-2018 років він мав у власності інше

нерухоме маи?но, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . Проте, у

травні 2018 року (тобто за два місяці до реєстраціі? права власності ТОВ «АСТА» на предмет іпотеки) ОСОБА_1 було зареєстровано припинення права власності на дане домоволодіння з

підстав и?ого знищення ще у 2008 році.

Рішенням Жовтневого раи?онного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2019 у справі №201/4364/19 було відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Судом встановлено, що ТОВ «АСТА» було законно здіи?снено стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у відповідності до умов іпотечного застереження, добровільно погодженого сторонами при укладенні іпотечного договору від 08.02.2008.

Постановою Дніпровського апеляціи?ного суду 29.01.2020 у даніи? справі відмовлено в апеляціи?ніи? скарзі ОСОБА_1 . Підтверджено висновки суду першої інстанціі?. Разом з цим, постановою Касаціи?ного цивільного суду Верховного Суду від 26.05.2021 було скасовано вищевказані рішення та постанову, направлено справу на новии? розгляд до Жовтневого раи?онного

суду м. Дніпропетровська.

Однією із вказівок Верховного Суду, обов`язкових до врахування судом першої інстанціі? було дослідження тих обставин, чи діи?сно мав ОСОБА_1 на момент спірних правовідносин інше житло, яке він набув за власним позовом про визнання договору купівлі-продажу діи?сним та, якщо інше житло ОСОБА_1 (домоволодіння по АДРЕСА_3 ) знесено у 2008 року, то чому реєстрація знищення об`єкта проведена лише у 2018 року після судових спорів щодо невиконання договорів кредиту та іпотеки.

Ухвалою Жовтневого раи?онного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2021 було витребувано у Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровськоі? міськоі? ради реєстраціи?ні справи від 22.01.2018 та від 16.05.2018 щодо реєстраціі? права власності і реєстраціі?

знищення домоволодіння ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

Департаментом було надано копіі? відповідних документів до суду. 28.10.2021 представником ТОВ «АСТА» було здіи?снено ознаи?омлення з матеріалами цивільноі? справи № 201/4364/19, зокрема з даними реєстраціи?ними справами від 22.01.2018 та від 16.05.2018 щодо реєстраціі? права власності і реєстраціі? знищення домоволодіння ОСОБА_1 .

Позивачем було встановлено, що 16.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до Відділу реєстраціі? маи?нових прав Департаменту АПДП ДМР, з заявою про державну реєстрацію припинення права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 .

До заяви було додано технічнии? паспорт на житловии? будинок від 19.10.2007, видании? КП

«Дніпропетровське міжміське бюро технічноі? інвентаризаціі?»; технічнии? паспорт на житловии?

будинок від 27.08.2008, видании? КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічноі? інвентаризаціі?»; акт про знесення домоволодіння по АДРЕСА_3 від 27.08.2008, видании? КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічноі? інвентаризаціі?».

Розглянувши подану заяву, відповідач 22.05.2018 прии?няв рішення про державну реєстрацію прав та і?х обтяжень № 41212574, згідно з яким вирішив провести державну реєстрацію на житловии? будинок з реєстраціи?ним номером АДРЕСА_4 , за суб`єктом ОСОБА_1 .

На підстави вказаного рішення, відповідачем було припинено право власності ОСОБА_1 на дане нерухоме маи?но, об`єкт нерухомого маи?на закрито. Відповідні відомості внесено до Державного реєстру речових прав та і?х обтяжень, з чого відповідачем було сформовано витяг з Реєстру від 22.05.2018.

Станом на дату звернення з даною позовною заявою до суду, в Реєстрі відсутня інформація

стосовно даного об`єкту, що підтверджує чинність припинення права власності та закриття розділу по даному об`єкту нерухомого маи?на.

Позивач вважає, що зазначену реєстрацію припинення права власності було здіи?снено відповідачем на підставі неналежних документів поданих третьою особою. Крім цього, вважає, що існують підстави стверджувати, що третя особа, звертаючись із заявою про реєстрацію припинення права власності, вчинив зловживання своі?ми правами, спрямоване на умисне ухилення від власних зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами, які він мав перед позивачем. Відтак позивач вважає, що існують підстави для скасування відповідного рішення про державну реєстрацію припинення права власності.

В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи в його відсутності та наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судове засіданняне з`явився, про дату та час судовго розгдяду неодноразово повідомлявся належним чином.

Третя особа або її представник в судове засідання не з`явилися, була надана заява про те, що

провадження по справі підлягає закриттю, оскільки даний позов повинен розглядатися в порядку

адміністративного судочинства.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за

умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши думки сторін, матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у відповідності до

вимог ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому

цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних

прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення

для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,

встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,

поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих

учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання

доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд

має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках,

коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний

розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які

не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює

наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників

справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної

влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах

повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Судом встановлено, що 16.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до Відділу реєстраціі? маи?нових прав Департаменту АПДП ДМР, з заявою про державну реєстрацію припинення права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 .

До заяви було додано технічнии? паспорт на житловии? будинок від 19.10.2007, видании? КП

«Дніпропетровське міжміське бюро технічноі? інвентаризаціі?»; технічнии? паспорт на житловии?

будинок від 27.08.2008, видании? КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічноі? інвентаризаціі?»; акт про знесення домоволодіння по АДРЕСА_3 від 27.08.2008, видании? КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічноі? інвентаризаціі?».

Розглянувши подану заяву, відповідач 22.05.2018 прии?няв рішення про державну реєстрацію прав та і?х обтяжень № 41212574, згідно з яким вирішив провести державну реєстрацію на житловии? будинок з реєстраціи?ним номером АДРЕСА_4 , за суб`єктом ОСОБА_1 .

На підстави вказаного рішення, відповідачем було припинено право власності ОСОБА_1 на дане нерухоме маи?но, об`єкт нерухомого маи?на закрито. Відповідні відомості внесено до

Державного реєстру речових прав та і?х обтяжень, з чого відповідачем було сформовано витяг з

Реєстру від 22.05.2018.

Так, в силу п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону Украі?ни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме маи?но та і?х обтяжень» (в редакціі?, що була чинною на 16.05.2018), державна реєстрація речових прав на нерухоме маи?но та і?х обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіціи?не визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме маи?но, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме маи?но.

Державніи? реєстраціі? прав, зокрема, підлягає право власності (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону). Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону, державнии? реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностеи? між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме маи?но та і?х обтяженнями, зокрема відповідність обов`язкового дотримання письмовоі? форми правочину та и?ого нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державноі? реєстраціі? прав; відповідність відомостеи? про речові права на нерухоме маи?но та і?х обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме маи?но; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповіднии? правочин пов`язує,можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державніи? реєстраціі?; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та і?х обтяжень,

зупинення державноі? реєстраціі? прав, відмови в державніи? реєстраціі? прав та прии?має відповідні рішення; 3) під час проведення державноі? реєстраціі? прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та

організаціи?, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копіі? документів-.тощо), необхідну для такоі? реєстраціі?, у разі відсутності

доступу до відповідних інформаціи?них систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державноі? влади, підприємства, установи та організаціі? зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовіи? та (за можливості) в електронніи? формі; 4) під час проведення державноі? реєстраціі? прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів Украі?ни; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме маи?но та і?х обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраціи?нии? номер об`єкту нерухомого маи?на під час проведення державноі? реєстраціі? прав; 7) виготовляє електронні копіі? документів та розміщує і?х у реєстраціи?ніи? справі в електронніи? формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копіі? не були виготовлені під час прии?няття документів за заявами у сфері державноі? реєстраціі? прав); 8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державноі? реєстраціі? прав; 9) формує та веде реєстраціи?ні справи у паперовіи? формі. Ведення реєстраціи?ноі? справи у паперовіи? формі здіи?снюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономноі? Республіки Крим значення, Киі?вською, Севастопольською міськими, раи?онними, раи?онними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного маи?на; 10) здіи?снює інші повноваження, передбачені цим Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прии?няття/ отримання документів для державноі? реєстраціі? прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копіи? документів, поданих для державноі? реєстраціі? прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовіи? формі) та і?х розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державноі? реєстраціі? прав, відмови у проведенні державноі? реєстраціі? прав та прии?няття відповідних рішень; 5) прии?няття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державноі? реєстраціі? прав, відмови у проведенні державноі? реєстраціі? прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостеи? про речові права на нерухоме маи?но та і?х обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/ отримання документів за результатом розгляду заяви.

При цьому, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону, документи, що подаються для державноі? реєстраціі? прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державноі? реєстраціі? прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Разом з цим, відповідно до п.п. З,4 ч. 1 ст. 24 Закону, у державніи? реєстраціі? прав та і?х обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме маи?но та і?х обтяження. За наявності підстав для відмови в державніи? реєстраціі? прав державнии? реєстратор прии?має рішення про відмову в державніи? реєстраціі? прав.

Згідно з вимогами п. 75 Порядку державноі? реєстраціі? речових прав на нерухоме маи?но та і?х

обтяжень (Постанова КМУ від 25.12.2015 № 1127, в редакціі?, що була чинною на 16.05.2018), для державноі? реєстраціі? припинення права власності на об`єкт нерухомого маи?на, об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з и?ого знищенням подаються:

1) документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення;

2) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого маи?на (крім випадків, коли право

власності на такии? об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такі документи було знищено одночасно із знищенням такого об`єкта).

Верховнии? Суд діи?шов висновку, що документами, які підтверджують знищення маи?на, можуть бути матеріали технічноі? інвентаризаціі?, що засвідчують факт знищення маи?на, довідки

органів внутрішніх справ Украі?ни, акт про пожежу, офіціи?ні висновки інших установ або організаціи?, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення маи?на тощо (постанова КЦС ВС від 17.01.2019 у справі № 708/254/18).

Згідно з позицією ОСОБА_1 , знищення домоволодіння по АДРЕСА_3 було проведено у 2008 році, з чого 27.08.2008 було складено Акт про знесення домоволодіння, підписании? фахівцем КП «Дніпропетровське МБТІ» Ю.Є. Єременко, та в.о. начальника відділу І.М. Корсуном.

Станом на дату складення відповідного акту, для мети подальшоі? реєстраціі? припинення права власності, а саме у серпні 2008 року діяла редакція Закону Украі?ни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме маи?но та і?х обмежень», згідно зі статтею 19 якого, підставою для державноі? реєстраціі? прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме маи?но, обмежень цих прав, є поміж іншого: інші акти органів державноі? влади або органів місцевого самоврядування, і?х посадових осіб, прии?нятих у межах повноважень, визначених законом.

Разом з цим, статтею 20 вказаноі? редакціі? Закону 2008 року встановлено, що тексти документів, що подаються на реєстрацію прав, мають бути написані розбірливо, наи?менування юридичних осіб - без скорочення та із зазначенням і?х місцезнаходження. Прізвище, ім`я, по батькові фізичних осіб та адреси і?х місця проживання мають бути написані повністю.

Така ж сама вимога міститься у Тимчасовому положенні про порядок державноі? реєстраціі? прав власності на нерухоме маи?но (Наказ Мінюсту від 07.02.2002 № 7/5), яке діяло у вказании? період 2008 року. Згідно з пунктом 2.8. даного Положення, тексти документів, що подаються на

реєстрацію прав, мають бути написані розбірливо, наи?менування юридичних осіб - без скорочення

та із зазначенням і?х місцезнаходження. Прізвище, ім`я, по батькові фізичних осіб та адреси і?х місця проживання мають бути написані повністю.

З урахуванням того, що вказаний акт було складено без дотримання зазначених вище вимог, суд дійшов до висновку , що подані заявником документи для державноі? реєстраціі? не дають змоги

встановити діи?сне припинення речових прав на нерухоме маи?но, що відповідно повинно було мати наслідком відмову відповідача у проведенні державноі? реєстраціі? за заявою третьоі? особи, на

підставі п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону, а отже позов підлягає задоволенню.

Щодо посилань третьої особи на те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно: з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги' про визнання недійсними гіравочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис. Належним відповідачем у таких справах є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої внесений аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; участь_у справі державного реєстратора як співвідповідача /якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) не змінює характеру цього спору на адміністративний.

Відповідні правові позиції викладено у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 серпня 2019 року у справі № 752/8287/18. Таким чином, справи вказаної категорії мають розглядатись судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з Державного бюджету України на користь позивача витрати за сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

На підставі викладеного, Закону Украі?ни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме маи?но та і?х обтяжень», Постанови Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень », керуючись ст. ст. 4,12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аста» до Державного реєстратора відділу реєстраціі майнових прав Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сердюка Євгена Васильовича, третя особа ОСОБА_1

про скасування рішення про державну реєстрацію припинення права власності задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та і?х обтяжень, індекснии? номер 41212574 від 22.05.2018, прии?няте державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровськоі? міськоі? ради Сердюком Євгеном Васильовичем на підставі якого було зареєстровано припинення права власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на об`єкт нерухомого маи?на: житловии? будинок з реєстраціи?ним номером АДРЕСА_4 .

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аста» () витрати на сплачений судовий збір в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Батманова