Справа № 569/8242/22
11 жовтня 2022 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складісудді Левчука О.В.,
за участі секретаря судового засідання Янок М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс»
про визнання трудових відносин припиненими
учасники справи у судове засідання не з`явилися
Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» про визнання трудових відносин припиненими. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він працював на посаді провідного інженера з електрохімічного захисту енергетичного відділу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» з повною зайнятістю. З підстави невиплати заробітної плати, грубого порушення умов трудового договору відповідачем як роботодавцем, позивач - ОСОБА_1 звернувся до директора ТОВ «Прикарпатзахідтранс» із заявою про звільнення за власним бажанням - на підставі ч. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України - у зв`язку з порушенням ТОВ «Прикарпатзахідтранс» законодавства про працю, угод, умов трудового договору. Останнім робочим днем, згідно з заявою про звільнення, позивач просив вважати дату - 09.07.2021.
Заяву про звільнення за власним бажанням позивач надав у відділ кадрів ТОВ «Прикарпатзахідтранс», що підтверджується відміткою на заяві про її отримання 09.07.2021 о 8.00 годині заступником начальника відділу кадрів ОСОБА_2 .. Разом з тим, у відповідь на вказану заяву, всупереч чинному трудовому законодавству, роботодавцем не було вчинено жодних належних та пов`язаних зі звільненням дій. Тому, відповідну заяву позивач також був змушений надіслати поштою 09.07.2021 разом з іншими заявами про звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України інших працівників - цінним листом з описом вкладеного на адресу відповідача. Слід наголосити, що зазначений лист не повернувся відправнику, тобто був отриманий одержувачем. Згідно зі змістом заяви ОСОБА_1 про звільнення за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України від 09.07.2021, ним чітко зазначено, що підставою для звільнення є грубе порушення ТОВ «Прикарпатзахідтранс» як роботодавцем засад трудового законодавства, норм договорів та угод, статей 97, 115 КЗпП України, статей 22, 24 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24.03.1995 року, розділ № 8 п. 116, п, 117, п, 3,1 Колективного договору. Зокрема, керуючись ч.3 ст.38, статтями 44, 47, 116 КЗпП України, згідно з заявою, просив у зв`язку з порушенням власником законодавства про працю, угод, умов трудового договору, звільнити його з підприємства ТОВ «Прикарпатзахідтранс» за власним бажанням на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України; останнім робочим днем вважати 09 липня 2021 року; в день звільнення видати ОСОБА_1 на руки: копію наказу про звільнення; трудову книжку; довідку про середню заробітну плату та довідку про розрахунок належних до виплат коштів при звільненні; виплатити на користь ОСОБА_1 в день звільнення розрахункові: заробітну плату, вихідну допомогу (згідно зі ст. 44 КЗпП), компенсацію за невикористану відпустку по день звільнення. 09 липня 2021 року був останнім робочим днем ОСОБА_1 у ТОВ «Прикарпатзахідтранс», проте відповідачем, як роботодавцем, не було вчинено жодних належних дій у відповідь на подану позивачем заяву про звільнення, не виконано імперативних вимог трудового законодавства: не видано ні наказу про звільнення, ні трудової книжки з відповідним записом, ні інформації про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, відповідач не провів остаточний розрахунок при звільненні. Тому, ОСОБА_1 змушений захищати свої трудові права та свободи в судовому порядку, та просить визнати припиненими з 09 липня 2021 року трудові відносини між позивачем та відповідачем за власним бажанням на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, адже іншого способу захистити свої права немає.
Ухвалою суду від 27 червня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 03 серпня 2022 року з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач ОСОБА_1 та його представниця ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, відзив не подав, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки та опублікування оголошення на офіційному сайті Судової влади України.
Відтак, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Як стверджується трудовою книжкою ОСОБА_1 , 01.03.2018 позивач переведений на посаду провідного інженера з електрохімічного захисту енергетичного відділу, згідно з наказом № 26-ПР від 28.02.2020 в ТОВ «Прикарпатзахідтранс». Відомості про звільнення позивача в трудовій книжці відсутні.
09 липня 2021 року позивач звернувся із заявою до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс», у якій просив розірвати трудовий договір з 09.07.2021 на підставі частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю; останнім робочим днем вважати 09 липня 2021 року; в день звільнення видати йому на руки: копію наказу про звільнення; трудову книжку; довідку про середню заробітну плату та довідку про розрахунок належних до виплат коштів при звільненні; виплатити на користь ОСОБА_1 в день звільнення розрахункові: заробітну плату, вихідну допомогу, згідно з ст. 44 КЗпП, компенсацію за невикористану відпустку по день звільнення. Вказана заява отримана заступником начальника відділу кадрів ОСОБА_2 09.07.2021 о 08:00.
У відповідь на вказану заяву роботодавцем не було вчинено жодних належних та пов`язаних із звільненням дій, доказів зворотнього відповідачем суду не подано.
09.07.2021 позивачем було надіслано на адресу відповідача поштовим зв`язком цінним листом з описом вкладеного заяву про звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.
Згідно змісту заяви позивача про звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України від 09.07.2021 слідує, що підставою для звільнення є грубе порушення ТОВ «Прикарпатзахідтранс» як роботодавцем засад трудового законодавства, норм договорів та угод, статей 97, 115 КЗпП України, статей 22, 24 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24.03.1995, розділ № 8 п. 116, п, 117, п, 3.1 Колективного договору.
Отже, між сторонами виникли спірні правовідносини з питання припинення трудових відносин, які регулюються нормами трудового законодавства.
Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначав, що «визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації».
Відповідно до статті 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
За змістом частини першої статті 115 КЗпП України, роботодавці зобов`язані виплачувати заробітну плату працівникам не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів.
Невиконання роботодавцем обов`язку із своєчасної виплати заробітної плати дає працівнику право вимагати розірвання трудового договору у строк, визначений працівником відповідно до частини третьої статті 38 КЗпПП України.
Відповідач не виплачував позивачеві в повній мірі заробітну плату, що підтверджується, зокрема індивідуальними відомостями про застраховану особу по формі ОК-5, випискою з банківського рахунку про рух коштів, копії яких долучені до матеріалів справи.
У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача із заявою від 21.10.2019 про розірвання трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗПП України, видачі належним чином оформленої трудової книжки, виплату заборгованості із заробітної плати та вихідної допомоги.
Крім того, відповідачем не винесено наказ про звільнення позивача, не видано трудову книжку, не проведено розрахунок при звільненні. Дані обставини не спростовані відповідачем, судом не здобуто доказів, які спростовують твердження позивача.
Таким чином, бездіяльність відповідача порушує право позивача на розірвання трудового договору за власним бажанням у визначений ним строк, яке надано частиною третьою статті 38 КЗпП України.
Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що оскільки вище аналізованими нормами трудового законодавства на роботодавця покладено обов`язок провести звільнення із працівником у строк, який просить останній, адже причина у заяві була вказана поважною у відповідності до ст. 38 КЗпП України; відповідач не звертався до позивача із листом про підтвердження доказами причини звільнення, причини невиплати заробітної плати позивачу не пояснив, а відтак суд прийшов висновку, що трудові відносини фактично припинені між сторонами згідно з частиною 3 статті 38 КЗпП України.
Таким чином суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 992 грн 40 коп.
Керуючись ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, п.3 Розділ ХII "Прикінцеві положення"Цивільного процесуальногокодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатзахідтранс" про визнання трудових відносин припиненими задовольнити.
Визнати припиненими з 09 липня 2021 року трудові відносини ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн 40 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Повне найменування учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Повне судове рішення складено та підписано 11.10.2022.
Суддя Левчук О. В.