Справа №442/4990/22
Провадження №2/442/1106/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі :

головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

встановив :

18.08.2022 позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати їхній шлюб та визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним.

В обґрунтування позову, покликається на те, що між ним та відповідачкою 05.02.2005 було зареєстровано шлюб. В даному шлюбі в них народилось двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спочатку їхні стосунки складалися добре. Однак, згодом вони погіршились та охололи. Почали виникати різного роду конфлікти та непорозуміння. Внаслідок цього він зрозумів, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Його неодноразові намагання налагодити нормальні відносини не дали позитивних наслідків. Їхні відносини надалі постійно погіршувались. Вважає, що подальше спільне життя при таких обставинах є неможливим і формальне збереження шлюбу суперечить її інтересам. Надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, а лише погіршить їхні стосунки та продовжить їх перебіг в часі. Ними погоджено, що після розірвання шлюбу молодша донька залишиться проживати разом з ним, оскільки відповідачка має намір виїхати за кордон.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задоволити.

Відповідачка позов визнала. Вказала, що дійсно їхній шлюб з відповідачем розпався, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Старший син проживає разом з нею, а молодша донька з батьком, а тому не заперечує проти подальшого визначення місця проживання дітей так, як склалось на сьогоднішній час. Після розірвання шлюбу бажає залишитись на прізвищі « ОСОБА_5 ».

Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області Костик М.П. щодо задоволення позову поклалась на думку суду.

Вислухавши вступне слово сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який 05.02.2005 року було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану м.Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 32 (Свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 05.02.2005).

У такому шлюбі в сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_4 (Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 ) та ІНФОРМАЦІЯ_4 донька ОСОБА_6 (Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_3 ).

Відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, на примирення не згодна, а тому у суду немає підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для розірвання шлюбу.

Відповідно до висновку відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №273 від 09.09.2022, беручи до уваги заяви батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подані до заяви документи, враховуючи прихильність дітей окремо до кожного із батьків, враховуючи відсутність зауважень та заперечень комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Дрогобицької міської ради, відділ - служба у справах дітей вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 та малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із матір`ю ОСОБА_2 .

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Що стосується визначення місця проживання дитини, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з ч. 3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Верховний суд у постанові в справі № 200/952/18 від 15.01.2020 року зробив висновок про те, що за загальним правилом, за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Встановлені судом обставини справи об`єктивно свідчать про те, що після припинення шлюбних відносин між сторонами по справі спір про визначення місця проживання дітей відсутній. Сторони з урахування інтересів дітей та їх прихильності погодили між собою, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 буде проживати разом з батьком та малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із матір`ю, про що також свідчить висновок Служби у справах дітей.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визначення місця проживання дітей.

За таких обставин, вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 05.02.2005 у відділі реєстрації актів цивільного стану м.Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №32.

Прізвище ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити без змін.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду, після набрання ним чинності, направити до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації факту розірвання шлюбу.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.09.2022.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області, , юридична адреса: пл. Ринок, 1, м.Дрогобич Львівської області.

Суддя А.П. Хомик