Справа № 521/2754/22
Номер провадження № 2/521/2530/22
15.09.2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси
в складі: головуючого судді Леонова О.С.,
при секретарі судового засідання Трояненко А.Ю.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.
Відповідно до Свідоцтва про право власності на житловий будинок Серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , є власником на праві приватної власності будинку під АДРЕСА_2 . Свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.07.2009 року № 851; замість договору купівлі - продажу від 23.09.1998 року, укладеного на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» за № Н/98-0522, зареєстрованого ОМБТІ та РОН від 16.10.1998 року., під № 4852 стор. 4 кн.23.
01 вересня 2008 року, ОСОБА_1 зареєструвала ОСОБА_2 , у будинку АДРЕСА_2 .
З січня 2010 року, вони проживали окремо один від одного і спільного господарства ми не вели, ОСОБА_2 , забрав усі свої речі та майно і з`їхав.
10 грудня 2013 році рішенням Малиновський районний суд м. Одеси шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
Таким чином з січня 2010 року і по сьогоднішній день (тобто, повних 12 років), відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в будинку не має.
У зв`язку з вищевикладеним позивач змушена звернутися до суду.
Ухвалою Малиновського районного суду від 21.03.2022 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.
Позивач через канцелярію суду надійшла заява, в якій зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, відзив на позов до суду не надавав, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
2. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні фактичні обставини справи.
Відповідно до Свідоцтва про право власності на житловий будинок Серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , є власником на праві приватної власності будинку під АДРЕСА_2 . Свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.07.2009 року № 851; замість договору купівлі - продажу від 23.09.1998 року, укладеного на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» за № Н/98-0522, зареєстрованого ОМБТІ та РОН від 16.10.1998 року., під № 4852 стор. 4 кн.23.
У будинку АДРЕСА_2 на даний час зареєстрований ОСОБА_2 .
З січня 2010 року, вони проживали окремо один від одного і спільного господарства ми не вели, ОСОБА_2 , забрав усі свої речі та майно і з`їхав.
10 грудня 2013 році рішенням Малиновський районний суд м. Одеси шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
Відповідно до акту від 10.03.2020 року, 06.10.2021 року, та 01.02.2022 року, відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає.
3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права
Як регламентує стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Як регламентує ст. 29 ч.1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно із ст. 317 ч. ч. 1, 2 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
У силу ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Як чітко регламентує ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 405 ЦК України при відсутності члена сім`ї власника житла без поважних причин понад один рік, він втрачає право на користування цим житлом та у відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, позивачем по справі повністю сплачено судовий збір, що підтверджується квитанцією долученою до матеріалів справи.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 281, 282, п. п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням заводольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Встановити порядок виконання рішення суду, яке після набрання ним законної сили, буде підставою для зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 .
Судові витрати залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 15.09.2022 року.

Суддя О.С. Леонов