Справа №:755/9700/22
Провадження №: 2/755/6019/22
УХВАЛА

про відкриття провадження

"07" жовтня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зазначене в позовній заяві зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; зазначене в позовній заяві фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання права власності на квартиру, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд визнати за нею право власності на кватиру

АДРЕСА_3 та зобов`язати позивача сплатити на користь ОСОБА_2 - 208 454,44 грн у порядку передбаченому ч. 2 ст.365 ЦК України.

Вимоги позиву обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власником спірної квартири АДРЕСА_3 . На переконання позивача, відповідач протиправно є одноосібним власником спірної квартири. Позивач зазначає, що з 28 серпня

1999 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , від цього шлюбу має доньку - ОСОБА_4 , 2002 року народження, проте з кінця 2010 - початку 2011 року сімейні відносини були практично розірвані за спільною ініціативою. Припинення шлюбу з ОСОБА_3 відбулося лише у 2016 році. З вересня 2011 року позивач та відповідач почали жити спільно у будинку в місті Куп`янську, який винаймала позивачка за власні кошти. Приблизно у кінці 2011 року розпочались систематичні відрядження у місто Київ, а на початку 2012 року позивача було переведено на роботу у селище Щасливе, у зв`язку з чим позивач розпочала винаймати двокімнатну квартиру в м.Києві. Позивач зазначає, що вартість оренди квартири в місті Києві складала 4 800,00 грн., що за курсом долару на той час (2012 рік) складала 600,00 доларів США. На початку літа 2012 року відповідач остаточно переїхав з міста Куп`янська до квартири позивача, а в серпні 2012 року позивач забрала до себе доньку ОСОБА_5 та влаштувала її в школу. Враховуючи високу вартість оренди, позивач вирішила придбати житло у власність із можливим розстроченням платежів у співмірному розмірі до доходів (заробітної плати) та поточній орендній платі за квартиру. Крім того, позивач на той час мала на праві приватної власності об`єкти нерухомості, які могли бути внесками за придбання житла.

14 листопада 2012 року позивач уклала договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 за 260 000,00 грн. Придбання однокімнатної кватири АДРЕСА_3 було призначено на 20 листопада 2012 року, проте, як зазначає позивач, вона істотно затрималася на роботі у зв`язку із вагомим підвищенням її на посаді, тому укладення попереднього договору було усно доручено відповідачу. Загальна сума (ціна) спірної квартири склала 78 344,88 доларів США (що було еквівалентно за курсом 7,99 грн за 1 доларів США) - 626 210,63 грн. На думку позивача достеменно підтвердженим фактом є те, що кошти в сумі 283 977,10 грн це оплата 45,35% всієї вартості квартири за рахунок її особистої приватної власності. В день укладання основного договору, 27 вересня 2013 року, сторони прибули до нотаріуса разом. Позивач бажала укласти основний договір купівлі-продажу квартири особисто, але нотаріус заперечила її право на його укладення, оскільки сторони не були в зареєстрованому шлюбі і попередній договір купівлі-продажу був укладений відповідачем.

18 вересня 2014 року договором про внесення змін та доповнень до основного договору купівлі-продажу квартири ціна спірної квартири була збільшена до еквіваленту у 81 587,11 доларів США із залишковою сумою для сплати в сумі, що еквівалентна 38 379,14 доларів США, яка мала сплачуватися щомісячно на підставі рахунку. Підставою для збільшення ціни спірної квартири було збільшення терміну сплати щомісячних платежів на два роки - до 20 листопада 2018 року.

14 лютого 2015 року договором про внесення змін та доповнень до основного договору купівлі-продажу квартири ціна спірної квартири була зменшена до еквіваленту у 70 275,15 доларів США. На думку позивача, всі щомісячні платежі сплачувалися за рахунок спільних коштів сторін, а тому мають бути розподілені порівну, оскільки сторони жили як сім`я. Також, позивач зазначає, що вона отримала разом із колишнім чоловіком, ОСОБА_3 та донькою у власність у рівних частках квартиру АДРЕСА_5 в порядку приватизації на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1

від 23 серпня 2011 року. 30 січня 2015 року позивач продала зазначену квартиру за 198 171,75 грн, а кошти, за згодою ОСОБА_3 щодо коштів від продажу його частки та щодо коштів, отриманих від продажу частки доньки, були внесені як внесок в сумі 253 507,74 грн з метою закриття угоди - повного погашення основного договору купівлі-продажу квартири. Позивач вважає, що різниця між 253 507,74 грн та 198 171,75 грн, що становить 55 335,99 грн, була погашена за рахунок спільних коштів сторін, а тому має бути розподілена порівну. На думку позивача, її частка особистої приватної власності та частка у спільній частковій власності у спірній квартирі складає 83,97%, а частки відповідача у спільній частковій власності - 16,03%.

Вказану позову заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Вивчивши зміст позовної заяви та додатків до неї, виходячи з положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, згідно яких суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, приходжу до висновку про те, що позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, віднесена до предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва. Підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення або відмови у відкритті провадження у справі, відсутні.

Позовну заяву слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ст.ст.19, 189, ч. 1- 4 ст. 274 ЦПК України, суд приходить до висновку, що дана справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

На підставі викладеного, керуючись статями 19, 30, 128, 175, 177, 187, 189-191, 193, 259-261, 274, 353 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Відкрити провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру.

Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Призначити підготовче засідання на 22 листопада 2022 року на 11 годину 00 хвилин, яке відбудеться у приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва (м. Київ, вул. Пластова, 3,

каб. 43).

В підготовче засідання викликати учасників справи.

Роз`яснити відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву в строк, що не може перевищувати 15 днів з дня вручення копії даної ухвали. Відзив на позовну заяву повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, до відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких гуртуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, відповідач зобов`язаний надіслати позивачеві копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частин третьої - п`ятої ст. 178 ЦПК України, в якій позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам частин третьої - п`ятої ст.178 ЦПК України, в якому відповідач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (відзиву на позовну заяву (відзив); відповіді на відзив, заперечення) є їхнім правом. У разі ненадання учасником справи заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Копії ухвали невідкладно направити сторонам.

Відповідачу направити копію позовної заяви з додатками.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет http://dn.ki.court.gov.ua.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається (ч. 2 ст. 352 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (п.4 ч. 5

ст. 357 ЦПК України).

Суддя: