Провадження № 2/521/1999/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 вересня 2022 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Мурзенко М.В.,
при секретарі Корнієнко Л.В.,
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача адвоката Стороженко О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
У грудні 2021 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернулась з позовом представник ОСОБА_1 адвокат Стороженко О.П. до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, у якому просила суд у порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на (одну другу) частку квартири за адресою АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_2 право власності (одну другу) частку квартири за адресою АДРЕСА_1 .
Позовна заява обґрунтована тим, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 31.05.2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу у сторін народились двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час перебування у шлюбі сторонами по справі набуте спільне майно, а саме: двокімнатна квартира загальною площе 43,2 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 від 30.08.2012 року, яке видане виконавчим комітетом Одеської міської ради, зазначене нерухоме майно оформлене на ім`я відповідача - ОСОБА_2 . Додатково зазначили, що позивачка постійно працювала та працює, на підтвердження чого надали довідку №190 від 06.12.2021 року, що вона дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 м Одеси з 27 серпня 2004 року, отже, майно, придбано позивачем та відповілачем за спільні кошти. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №284882971 від 16.11.2021 року зазначено, що за ОСОБА_2 з 11.09.2012 року зареєстровано право приватної власності 1/1 частки квартири, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САЕ 671275 від 30.08.2012 року. У зв`язку з чим, позивачка звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя.
Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 14.12.2021 року позовна заява була залишена без руху.
Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 28.12.2021 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 17.02.2022 року.
Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 17.02.2022 року (протокольною) по справі було вирішено питання щодо витребування доказів.
Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 28.04.2022 року (протокольною) по справі було вирішено питання щодо витребування доказів.
Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 01.06.2022 року (протокольною) по справі було вирішено питання щодо витребування доказів. Також, по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.08.2022 року.
У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Представник позивача адвокат Стороженко О.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно, шляхом направлення судових повісток на адресу місця реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
За таких обставин суд, зі згоди позивача, представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторони позивача, приходить до наступного.
Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31.05.2021 року шлюб між сторонами було розірвано. (а.с.18) Від шлюбу у сторін народились двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16-17)
В період перебування в шлюбі відповідачем було укладено з ПП «Перспектива-Ріелтор» договір № ПВ-3.3/Ф-22 від 29.11.2011 р., відповідно до умов якого ПП «Перспектива-Ріелтор» зобов`язалось передати у власність відповідача після закінчення будівництва квартиру будівельний АДРЕСА_3 (а.с. 94-97),
Додатковою угодою до цього договору від 22.06.2012 року були внесені зміни: визначено поштовий адрес квартири: АДРЕСА_1 , уточнено загальну площу квартири 43,2 кв.м., уточнено суму договору 287 280 грн. 00 коп. (а.с. 97а).
Вказану квартиру було передано за актом приймання-передачі позивачу 22.06.2012 року.
Враховуючи положення п. 6.1.вказаного договору, відповідно до якого передача квартири здійснюється після оплати 100 % суми договору, суд доходить висновку про повну її сплату в період з дати укладення договору до моменту підписання акту приймання-передачі квартири, тобто в період перебування сторін по справі в зареєстрованому шлюбі.
30.08.2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі договору № ПВ-3.3/Ф-22 про інвестиційну діяльність від 29.11.2011 року, додаткової угоди від 22.06.2012 року, акту приймання-передачі від 22.06.2012 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на квартиру серії АДРЕСА_4 , яка складається з приміщень, загальною площею 43,2 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м. (а.с.93)
Відповідно до довідки про визначення ринкової вартості частки двокімнатної квартири, загальною площею 43,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 складає 497432,00 грн. (а.с.22-26)
Згідно змісту глав 7 та 8 Сімейного кодексу України, власність сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.
Згідно із частиною 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає розподілу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на наведені положення закону діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте ними за час шлюбу, визнання ж такого майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка потребує доведення. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи викладене, суд погоджується з позицією позивача про те, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності сторін по справі як така, що набута в період шлюбу, доказів спростування презумпції, встановленої ч. 2 ст. 60 СК України, матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Таким чином, суд приходить до висновку про виділ сторонам по справі в порядку поділу спільного майна подружжя по частки квартири за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 4974,32 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 23.12.2021 року. (а.с.36)
Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 4974,32 грн.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
У відповідності до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Від сторони відповідача клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката не надходило, у зв`язку із чим, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування таких витрат 15 000 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.
Виділити у власність ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) (одну другу) частку квартири за адресою АДРЕСА_1 .
Виділити у власність ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) (одну другу) частку квартири за адресою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 4974 (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят чотири) грн. 32 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в загальному порядку в тридцятиденний строк.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 29 вересня 2022 року.