Справа №345/1577/22
Провадження № 2/345/631/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.2022 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Бандури Г.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Служба у справах дітей Калуської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що з відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя з відповідачем не склалося і вони шлюб розірвали 15.11.2006 року. Від шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишалася проживати разом із відповідачкою.

Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу він добровільно надавав відповідачці матеріальну допомогу на утримання дочки, приймав участь у її вихованні, час від часу дочка проживала разом із позивачем. Протягом останнього пів року дочка постійно проживає разом із позивачем, з мамою в основному спілкується по телефону, підтримує з нею стосунки, водночас відповідачка дуже погано впливає на дочку, психологічно її травмує.

Позивач просить врахувати, що він має роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання. Спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до дочки. Відповідачка працює, має самостійний дохід, але не має часу займатися вихованням дочки, оскільки працює у місті Івано-Франківську, свого житла там не має. Позивач вважає, що дочці буде краще з ним. Тому позивач змушений звернутися до суду та просить визначити місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із ним.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з вищенаведених підстав, просить суд його задоволити і визначити місце проживання дочки ОСОБА_3 разом із ним.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково. Вважає, що на даний час і до завершення воєнного стану дочка має проживати з батьком і в супроводі соціальних служб. В подальшому після дослідження письмових доказів, позивачка покинула зал судових засідань, мотивуючи це тим, що вона поспішає на роботу. Не заперечила щодо подальшого розгляду справи без її участі.

Представник органу опіки та піклування подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення просить врахувати інтереси малолітньої ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 15.11.2006 року було розірвано (а.с. 6). Від спільного проживання в сторін народилася дочка ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами другою, сьомою-дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з положеннями частини першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до положень частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає.

Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§100).

При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини.

При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Матеріалами справи встановлено, що згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 10.05.2022року (а.с. 8) ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з батьком в однокімнатній квартирі в задовільних умовах. На час обстеження були продукти харчування, одяг та взуття для дитини, облаштоване місце для сну, відпочинку та навчання.

Відповідно до характеристики на ученицю ОСОБА_3 (а.с. 11), батьки дитини офіційно розлучені, з боку дитини не було нарікань на нетактовне, не толерантне відношення батьків; ОСОБА_3 проживає з батьком за адресою АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід (а.с. 14), за медичною допомогою до нарколога та психіатра не звертався (а.с. 15). Відповідно до долучених до матеріалів справи довідок (а.с. 15-20) у позивача відсутня заборгованість щодо сплати комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні також були допитані свідки. Так, свідок ОСОБА_5 , який живе по сусідству з позивачем, пояснив суду, що знає позивача останні два роки відтоді як той поселився по сусідству. Знає, що малолітня дочка проживає з позивачем. Бачив як вони часто двоє гуляють. Охарактеризував позивача як спокійну і культурну людину, який працевлаштований і алкогольними напоями не зловживає.

Свідок ОСОБА_6 , який є батьком позивача, зазначив, що онука ОСОБА_3 приблизно дев`ять останніх місяців проживає з батьком. Останній має роботу і приділяє належну увагу дочці. Оля часто заходить в гості до бабусі і дідуся. Вважає, що онука повинна жити з батьком.

Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачкою, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надано жодних доказів щодо створення належних умов для проживання дочки. Крім того вона фактично не заперечила щодо визначення місця проживання дочки разом із позивачем.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Служба у справах дітей Калуської міської ради (а.с.8-9), орган опіки та піклування вирішив за доцільне визначити місця проживання малолітньої ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 .

Крім того, частинами першою, другою статті 171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання.

Врахування думки дитини щодо її життя передбачає й стаття 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

Отже, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання.

Під час судового розгляду була заслухана думка малолітньої ОСОБА_3 . Так ОСОБА_3 , яка досягла 12 років, ствердила, що на даний час проживає з батьком і надалі хоче з ним жити. Батько створив для неї належні умови проживання. Мама проживає неподалік і вона іноді ходить до неї в гості. Іноді ходить в гості до дідуся і бабусі, які також проживають неподалік.

Отже, малолітня ОСОБА_3 висловили своє бажання проживати разом із батьком, а не матір`ю .

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Таким чином, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, враховуючи сталість соціальних зв`язків малолітньої дочки з батьком, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення ним для дочки необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, відсутність негативного впливу на її виховання і розвиток, а також думку дочки щодо бажання проживати саме разом із батьком та висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 .

Крім того, суд зауважує, що відповідач не обмежена у своєму праві на спілкування з дочкою, прояві турботи відносно дитини, участі у її вихованні та може реалізувати свої права, шляхом домовленості з позивачем щодо встановлення часу спілкування з дочкою або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Законодавством не передбачено можливості встановлення періоду проживання дитини з одним із батьків. За наявності в подальшому спору щодо зміни місця проживання малолітньої дитини, сторони не позбавлені права звертатись до суду з відповідним позовом.

Також суд не вправі визначати умови проживання малолітньої особи з одним із батьків чи зобов`язувати орган опіки і піклування вести постійний моніторинг умов проживання малолітньої особи з одним із батьків.

На підставі викладеного, ст.ст. 7, 141, 157, 161,171 СК України, керуючись ст.ст.13, 81, 109, 141, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 29.09.2022 року.

Суддя