Справа№938/219/22
Провадження № 2/938/108/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю: секретаря судових засідань Ласкурійчук С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ОСОБА_2 ,

про стягнення коштів набутих без достатньої правової підстави,

за участю:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: представника - адвоката Парфана Т.Д.,

Обставини справи.

ОСОБА_1 звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 1 862 480,41грн, набутих без достатньої правової підстави.

Ухвалою суду від 07.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд справи на 29.06.2022 зі стадії підготовчого засідання.

Подальший хід розгляду справи викладено в ухвалах суду, що містяться в матеріалах справи.

Ухвалою від 01.08.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 13.09.2022.

В судове засідання 13.09.2022 з`явилися представник позивача та представник відповідача, надали пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 13.09.2022 була оголошена перерва до 29.09.2022.

В судове засідання 29.09.2022 з`явився представник відповідача ОСОБА_3 .

Представник позивача в судове засідання не з`явися, на електронну адресу суду подав заяву (ВХ.№ЕП-1023 від 29.09.2022, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив справу розглянути без участі позивача та його представника.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість завершення розгляду справи без участі позивача та його представника.

В судовому засіданні 29.09.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач ОСОБА_1 посилається на те, що він є власником автомобіля марки «УРАЛ-375», двигун № НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , колір зелений, який він придбав у приватної фірми «Ривеніс». 08.12.2014 він уклав договір на відповідальне зберігання вищезазначеного транспортного засобу із ОСОБА_4 . Однак ОСОБА_4 без законних правових підстав зареєстрував автомобіль за собою, а потім відчужив його за договром купівлі-продажу від 02.12.2015 ОСОБА_2 .

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29.01.2019, яка залишена в силі постановою Верховного суду від 28.07.2021 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 автомобліь марки «УРАЛ-375», двигун № НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , колір зелений, із встановленим краном-маніпулятором; скасовано свідоцтво про реєстрацію ТЗ, видане на ім`я ОСОБА_2 ; зобов`язано Регіональний сервісний центр МВС в Івано-Франківській області зняти автомобіль марки «УРАЛ-375», двигун № НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , колір зелений з державної реєстрації.

На виконання постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 29.01.2019 отримано виконавчий лист, який перебуває на виконанні Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). Вказна постанова суду залишається невиконаною по даний час, спірний автомобіль, не повернуто.

ОСОБА_1 замовлено товарознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлено запитання, яка середня ринкова вартість оренди транспортного засобу, з встановленим краном маніпулятором з гідравлічним керуванням та обладнаного платформою лісовозних коників для перевезення лісоматеріалів на базі автомобіля марки «УРАЛ-375» (або автомобіля з аналогічними технічними характеристиками: вантажопідйомністю 4500-5000кг, колісна формула 6*6) строком на 1 місяць, станом на квітень 2022року, а також на період з грудня 2015 року по квітень 2022 року (помісячно) в гривні без ПДВ.

Згідно даних експертизи середня ринкова вартість оренди вказаного транспортного засобу за період із грудня 2015 року по квітень 2022 року могла становити 1 862 480,41грн.

Позивач вважає, що оскільки спірний автомобіль без жодних правових підстав перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 з грудня 2015 поку по даний час, ОСОБА_1 набув право вимоги щодо стягнення коштів у сумі 1862480,41грн, набутих без достатньої правової підстави у вигляді отримання орендної плати за експлуатацію автомобіля марки УРАЛ-375», двигун № НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 .

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві та стягнути з відповідача кошти у сумі 1862480,41грн, набуті ним без достатньої правової підстави.

Додатково пояснив, що позивач вважає, що оскільки його позовні вимоги задоволені та автомобіль витребувано із чужого незаконного володіння, а відповідач рішення суду, яке набрало законної сили не виконав, то у позивача виникло право звернення до суду із вимогою щодо повернення коштів, які він міг би отримати, за час, коли не міг користуватися транспортним засобом. Зазначив, що ОСОБА_4 повинен був оплачувати ОСОБА_1 за платне зберігання згаданого автомобіля марки «УРАЛ-375», згідно договору, укладеного між ними. Також представник зазначив, що позивач не має доказів того, що ОСОБА_2 за час користування автомобілем марки «УРАЛ-375», отримав кошти, які позивач просить стягнути з нього, однак ствердив, що такі кошти міг би отримати позивач, здаючи транспортний засіб в в оренду. Вказав на те, що між позивачем та відповідачем не було договірних відносин, згідно яких відповідач повинен був сплачувати позивачу оредну плату за користування автомобілем.

Правова позиція відповідача, викладена у відзиві.

Відповідач скористався своїм процесуальним правом, 08.07.2022 представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Парфаном Т.Д. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав у повному обсязі, вважає їх безпідставними, не підтвердженими належними доказами та такими, що не відповідають вимогам закону.

Зокрема зазначив, що дійсно 02.12.2022 ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_4 вантажний автомобіль марки «Урал-375». У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Верховинського районного суду із позовом до ОСОБА_4 про витребування з чужого незаконного володіння автомобіля марки Урал-375. В березні 2016 року до участі у справі, в якості відповідача 2 залучено ОСОБА_2 . У задоволенні даного позову рішенням Верховинського районного суду від 30.06.2022 відмовлено. 22.11.2016 Апеляційний суд Івано-Франківської області ухвалив нове рішення, яким також відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 і ОСОБА_2 .. При цьому суд закрив провадження щодо регіонального сервісного центру МВС України. 01.08.2018 ухвалою Верховного суду справу передано на розгляд Великої Палати Верховного суду.

31.10.2018 ВП ВС направила справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 29.01.2019 Івано-Франківський апеляційний суд скасував рішення Верховинського районного суду від 30.06.2016 і частково задовольнив вимоги ОСОБА_1 -витребував автомобіль Урал-375 з чужого незаконного володіння. 15.03.2019 Верховний суд відкрив провадження у справі і зупинив дію постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 29.01.2019.

28.07.2021 Верховний Суд відмовив у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_4 і залишив в силі рішення апеляційного суду. Рішення про витребування у ОСОБА_2 автомобіля УРАЛ-375 набрало законної сили 28.07.2021.

Разом з тим, в період з 21.08.2021 по 07.06.2022 (дата відкриття провадження у даній справі) позивач не звертався до відповідача з вимогою про повернення автомобіля.

05.03.2022 Розпорядженням голови Верховинської районної державної.адміністрації - начальника військової районної адміністрації №38 автомобіль Урал-375 відчужено у ОСОБА_2 для потреб Збройних Сил України, у зв`язку з введенням в Україні правового режиму воєнного стану (акт від 11.03.2022).

Звертає увагу суду на те, що у зв`язку з використанням в ході розгляду цивільної справи №340/726/15 доказів, посвідчених «фальшивим» нотаріусом СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області 26.05.2020 за заявою ОСОБА_4 розпочато щодо ОСОБА_5 кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Вважає, що оскільки «Урал-375» придбаний відповідачем у ОСОБА_4 відповідно до договору купівлі-продажу №100/2015/2643 від 02.12.2015, на підставі якого отримано свідоцтво про реєстрацію і номерні знаки НОМЕР_4 , тобто, придбання автомобіля відповідачем відбулося у правовому полі, іншого майна, в тому числі грошових коштів, які б належали позивачу, відповідач не набував без достатньої правової підстави і у себе не зберігав, а тому як наслідок, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст.1212 ЦПК України.

Також вважає, що відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст.1214 ЦК України, оскільки відповідач не зберігав у себе без достатньої правової підстави майно позивача і за рахунок майна позивача свої доходи не збільшував.

Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення на позовні вимоги, що викладені у відзиві на позовну заяву підтримав у повному обсязі.

Додатково пояснив, що ОСОБА_2 у 2015 році купив автомобіль марки Урал-375, договір купівлі-продажу спірного автомобіля був укладений з дотриманням норм чинного законодавства, а тому відповідач є добросовісним набувачем і не повинен сплачувати кошти за користування власним майном. Лише 28.07.2021 у зв`язку із набранням законної сили постановою Івано-Франківвького апеляційного суду правова підстава, на якій ОСОБА_2 володів транспортним засобом відпала. Однак 05.03.2022 даний автомобіль було відчужено на користь держави, та саме з цього часу відповідач вже не володіє даним транспортним засобом. Також зазначив, що з 28.07.2021 по 05.03.2022 позивач не звертався до відповідача з приводу спірного транспортного засобу, вважає, що будь які зобов`язання у відповідача могли виникнути лише в цей період, однак позивач своїм правом вимоги не скористався.

Також вважає, безпідставним посилання позивача на постанову ВП ВС від 09.11.2021, оскільки вона стосується земельного законодавста та не може бути застосована за аналогією до правовідносин у даній справі.

Звернув увагу на те, що сам представник позивача ствердив, що доказів того, що відповідач у будь який спосіб отримував доходи за користування транспортним засобом або, що такі доходи міг отримати відповідач він надати не може. Отже це є лише припущенням, однак позовні вимоги не можуть ґрунтуватися на припущенні. Просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Фактичні обставини встановлені судом.

13.03.2019 постановою старшого державного виконавця Верховинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Тамощук А.Я. ВП№58580679 відкрито виконавче провадження з виконання постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 29.01.2019 (а.с.10).

Ухвалою Верховного суду від 15.03.20019 відкрито провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29.01.2019 в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішних справ України в Івано-Франківській області, треті особи товариство з обмеженою вiдповiдальнiстю «Атлант», приватна фірма «Ривеніс» про визнання права власності на автомобiль, визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, витребування майна з чужого незаконного володiння, зняття автомобіля з реєстраційного обліку. Задоволено клопотання адвоката Парфана Т.Д., який діє в інтересах ОСОБА_4 - зупинено дію постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 29.01.2019 до завершення розгляду касаційної скарги (а.с.57).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.07.2021 касаційну скаргу ОСОБА_4 , підписану адвокатом Парфаном Т.Д.-залишено без задоволення, а постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29.01.2019 згідно якої рішення Верховинського районного суду від 30.06.2016 скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову, яким: витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 автомобиль УРАЛ 375 двигун № НОМЕР_5 , шасі № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , колір зелений, а встановленим краном-манипулятором; скасовано свідоцтво про реестрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 автомобіля УРАЛ-375, двигун № НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 ; кузов № НОМЕР_3 , д.р.н. НОМЕР_7 , виданого на ім`я ОСОБА_2 ; зобов`язано Регiональний сервісний центр МВС в Івано-Франкiвськiй області зняти автомобiль УРАЛ-375, двигун № НОМЕР_1 , шасі№ НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 . д.р.н. НОМЕР_8 з державної реєстрації; в іншій частині позову відмовлено, залишено без змін.

Згідно висновку експерта за результатами проведення товарознавчого дослідження від 26.04.2022 №007/22 середня ринкова вартість оренди транспортного засобу, з встановленим краном маніпулятором з гідравлічним керуванням та обладнаного платформою лісовозних коників для перевезення лісоматеріалів на базі автомобіля марки ««УРАЛ-375» (або автомобіля з аналогічними технічними характеристиками: вантажопідйомністю 4500-5000кг, колісна формула 6*6) строком на 1 місяць, станом на квітень 2022року, а також на період з грудня 2015 року по квітень 2022 року (помісячно) в гривні без ПДВ в загальному могла б становити 1862 480,41грн (а.с.11-20).

Позивач вважає, що оскільки спірний транспортний засіб перебуває у відповідача без відповідних правових підстав в період з грудня 2015 року по даний час то, у нього відповідно до ст.ст. 1212, 1214 ЦК України виникло право вимоги до відповідача про стягнення коштів набутих без достатньої правової підстави.

Згідно розпорядження голови Верховинської районної державної адміністрації - начальника військової районної адміністрації №38 від 05 березня 2022 року «Про відчуження майна» автотранспортний засіб марки Урал (номерний знак НОМЕР_9 ), що перебуває на праві власності у ОСОБА_2 (зареєстрованого по місцю проживання в с. Замагора Верховинського району Івано-Франківської області) та знаходиться під арештом, накладеним відділами Держаної виконавчої служби у Верховинському районі, для потреб Верховинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в умовах правового режиму воєнного стану. Передано вищезазначений автотранспортний засіб Верховинському районному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки (А.Россіп) згідно акту передачі-приймання у порядку, встановленому законом (акт приймання-передачі транспортних засобів і техніки від 11.03.2022) (а.с. 59-60).

Оцінка суду.

Предметом позову у даній справі є стягнення коштів набутих без достатньої правової підстави.

Відповідні правовідносини врегульовані положеннями Цивільного кодексу України та Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати зокрема із договорів та правочинів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно позовної заяви, підставою позовних вимог позивач визначив положення статей 1212 та 1214 ЦК України та вказує саме на стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів у вигляді орендної плати за експлуатацію автомобіля.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

За змістом положень статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

При чому, конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норми глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до положень статті 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави для висновку, що зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності таких умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України); отримання або можливість отримання доходів від цього майна.

В судовому засіданні встановлено що, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.07.2021 залишено без змін постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29.01.2019 згідно якої рішення Верховинського районного суду від 30.06.2016 скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову, яким: витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 автомобиль УРАЛ 375 двигун № НОМЕР_5 , шасі № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , колір зелений, а встановленим краном-манипулятором; скасовано свідоцтво про реестрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 автомобіля УРАЛ-375, двигун № НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 ; кузов № НОМЕР_3 , д.р.н. НОМЕР_7 , виданого на ім`я ОСОБА_2 ; зобов`язано Регiональний сервісний центр МВС в Івано-Франкiвськiй області зняти автомобiль УРАЛ-375, двигун № НОМЕР_1 , шасі№ НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 . д.р.н. НОМЕР_8 з державної реєстрації; в іншій частині позову відмовлено, залишено без змін.

Також судом встановлено, що вказаний автомобіль не був повернений відповідачем позивачу, а згідно акту приймання-передачі транспортних засобів і техніки від 11.03.2022 переданий Верховинському районному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки.

Як зазначає сам позивач, та вбачається із долученої до справи копії постанови старшого державного виконавця Верховинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Тамощук А.Я. від 13.03.2019 ВП№58580679, з приводу витребування вказаного автомобіля від відповідача на користь позивача відкрито виконавче провадження.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що предметом даного спору є не витребування у відповідача вказаного автомобіля, а стягнення із відповідача коштів в сумі 1 862 480,41грн, як таких що набуті без достатньої правової підстави у вигляді орендної плати за експлуатацію автомобіля марки «УРАЛ-375», двигун № НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 .

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Одночасно, у відповідності до положень ст.76 ЦПК України доказування у цивільних справах здійснюється за допомогою визначених засобів доказування, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За змістом положень ЦПК України:

- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 3 і 4 ст. 12 ЦПК України);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України);

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Однак, в ході судового розгляду позивачем належними та допустимими доказами не доведено перед судом обставин на які він посилається.

Як уже зазначалося судом, позивач вважає, що відповідач безпідставно зберіг у себе майно а саме кошти у вигляді орендної плати в сумі 1 862 480,41грн за автомобіль УРАЛ 375 двигун № НОМЕР_5 , шасі № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 .

Однак, матеріали справи не містять та в ході розгляду справи не здобуто доказів того, що відповідач безпідставно набув чи зберіг належні позивачу кошти в сумі 1 862 480,41 грн, що такі кошти були отримані чи могли бути отримані позивачем чи відповідачем.

В ході розгляду справи судом встановлено, що на виконання рішення суду у відповідача виник обов`язок повернути позивачу саме транспортний засіб- автомобіль УРАЛ 375 двигун № НОМЕР_5 , шасі № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , а не будь які кошти.

Натомість доказів того, що відповідач будь-яким чином отримував від позивача кошти в сумі 1 862 480,41грн та зберіг такі у себе без правової підстави, сторонами суду не надано.

Суд критично оцінює посилання представника позивача на те, що вказані кошти позивач міг отримати у випадку здачі автомобіль УРАЛ 375 двигун № НОМЕР_5 , шасі № НОМЕР_2 в оренду іншим особам, оскільки суду не надано жодних доказів того, що позивачем велись будь які переговори щодо укладення договорів оренди, чи були укладені договори із третіми особами на оренду вказаного транспортного засобу, однак орендну плату не було отримано через відсутність у позивача автомобіля.

Як встановлено в ході розгляду справи, між позивачем та відповідачем не існувало жодних договірних відносин, за якими, відповідач повинен був сплачувати позивачу орендну плату за автомобіль.

Не доведеними жодними доказами є посилання представника позивача також на те, що за договором відповідального зберігання ОСОБА_4 повинен був оплачувати ОСОБА_1 кошти за зберігання автомобіля марки «УРАЛ-375».

Матеріали справи також не містять жодних доказів того, що відповідач користуючись автомобілем УРАЛ 375 двигун № НОМЕР_5 , шасі № НОМЕР_2 отримав чи реально міг отримати будь які доходи, в тому числі у виді орендної плати.

Відсутність таких доказів підтвердив у судовому засіданні і сам представник позивача. Щодо наведеного позивачем розрахунку розміру доходів, які заявлені до стягнення з відповідача, суд вважає, що наданий висновок за результатами проведення товарознавчого дослідження від 26.04.2022 №007/22 носить лише консультативний характер, який може бути використаний виключно, як джерело довідкової інформації при укладенні договору, на певних, запропонованих сторонами умовах.

При цьому, суд вказує, що наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Також суд вважає хибними посилання позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 09.11.2021 року у справі № 905/1680/20, оскільки зазначена правова позиція сформована відносно дещо інших орендних відносин, які не стосуються предмету спору у даній справі.

Таким чином, аналізуючи пояснення сторін, надані в ході судового розгляду, наявні в матеріалах справи докази, їх достатність і взаємозв`язок, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження безпідставного збагачення відповідача за рахунок позивача та про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати.

Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову, а тому судові витрати понесені позивачем у справі, а саме судовий бір у розмірі 12 405,00грн у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України суд покладає на позивача.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що представником відповідача в судовому засіданні зазначено, що клопотання про стягнення судових витрат ним буде подано протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення, відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України- розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частинами 1-3статті 246 ЦПК України, встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 10-13, 49, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів набутих без достатньої правової підстави - відмовити.

Витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 12 405,00грн залишити за позивачем.

Призначити судове засідання для вирішення питання розподілу судових витрат о 17год 10хв. год 17.10.2022. Відповідачу ОСОБА_2 подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: с. Замагора, Верховинський район, Івано-Франківської області; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ;

Повний текст складено 10.10.2022.

Суддя Роман ДЖУС