КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Вербова І.М., Невідома Т.О.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2021 року по цивільній справі за позовом заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Білогородської сільської територіальної громади Бучанського району Київської області до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод користування майном, шляхом скасування наказу, рішення про державну реєстрацію права власності, повернення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Білогородської сільської територіальної громади Бучанського району Київської області звернувся до суду з позовом до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просив:

усунути перешкоди у здійсненні Білогородською сільською територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду з кадастровим номером :01:009:5208 площею 0,99 га, яка розташована на території Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, шляхом визнання незаконним та зкасування рішення п`ятдесятої сесії VII скликання Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.03.2020 № 649/61.

усунути перешкоди у здійсненні Білогородською сільською територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду з кадастровим номером :01:009:5205 площею 0,99 га, яка розташована на території Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, шляхом визнання незаконним та скасування рішення п`ятдесятої сесії VII скликання Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.03.2020 № 649/42.

усунути перешкоди у здійсненні Білогородською сільською територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду з кадастровим номером :01:009:5289 плошею 0,99 га, яка розташована на території Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, шляхом визнання незаконним та скасування рішення п`ятдесятої сесії VII скликання Білогородської сітьської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.03.2020 № 649/41.

усунути перешкоди у здійсненні Білогородською сільською територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду з кадастровим номером :01:009:5204 плошею 0,99 га, яка розташована на території Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, шляхом визнання незаконним та скасування рішення п`ятдесятої сесії VII скликання Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.03.2020 № 649/34.

усунути перешкоди у здійсненні Білогородською сільською територіальною громадою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду, які розташовані в адміністративних межах Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, шляхом скасування рішення п`ятдесятої сесії VII скликання Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22.10.2020 за № 779/4 про зміну цільового призначення земельних ділянок ОСОБА_1 та рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:

-№ 51739027 від 23.03.2020 з одночасним припиненням права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:5208 площею 0,99 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану на території Білородської сільської ради Бучанського району Київської області;

-№ 51832673 від 31.03.2020 з одночасним припиненням права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:5205 площею 0,99 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану на території Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області;

-№ 51833051 від 31.03.2020 з одночасним припиненням права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:5289 площею 0,99 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану на території Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області;

-№ 51858538 від 02.04.2020 з одночасним припиненням права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:5204 площею 0,99 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану на території Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області;

усунути перешкоди у здійсненні Білогородською сільською територіальною громадою права користування та розпорядження земельними ділянками водного фонду з кадастровими номерами :01:009:5208, :01:009:5205, :01:009:5289, :01:009:5204 шляхом їх повернення на користь Білогородської сільської територіальної громади з незаконного володіння ОСОБА_1 .

Поданий позов обґрунтовано тим, що на підставі рішень п`ятдесятої сесії VII скликання Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.03.2020 відповідачам було відведено земельні ділянки з кадастровими номерами :01:009:5208, :01:009:5205, :01:009:5289, :01:009:5204 для ведення особистого селянського господарства.

У подальшому, земельні ділянки з кадастровими номерами :01:009:5205, :01:009:5289, :01:009:5204 на підставі договору купівлі-продажу було передано у власність ОСОБА_1 .

Рішенням Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22.10.2020 № 779/4 змінено цільове призначення земельних ділянок з кадастровими номерами :01:009:5208, :01:009:5205, :01:009:5289, :01:009:5204 на землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

З аналізу додержання вимог земельного законодавства встановлено, що рішення Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.03.2020 № 649/61, № 649/42, № 649/41, № 649/34 в частині передачі у власність земельних ділянок та рішення Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22.10.2020 № 779/4 в частині зміни цільового призначення земельних ділянок є незаконними, що підтверджується листами від ДП «Державного картографо-геодезичний фонд України», Басейнового управління водних ресурсів Середнього Дніпра, Центральної геофізичної обсерваторії імені Бориса Срезневського, оскільки спірні земельні ділянки фактично розташовані в межах прибережної захисної смуги річки Ірпінь та меліоративного каналу Ірпінської осушувально-зволожувальної системи річки Ірпінь, належать до категорії земель водного фонду та не можуть бути передані у приватну власність громадянам (а.с. 1-26).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.12.2021 в позові заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Білогородської сільської територіальної громади Бучанського району Київської області до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод користування майном, шляхом скасування наказу, рішення про державну реєстрацію права власності, повернення земельної ділянки відмовлено (а.с. 211-224).

В апеляційній скарзі, Заступник керівника Київської обласної прокуратури, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказує, що предметом спору у даній справі є земельні ділянки водного фонду стосовно яких положеннями ст. 59 та ст. 83 ЗК України установлено обмеження щодо використання в цивільному обороті.

Крім того, судом не прийнято до уваги те, що чинним законодавством передбачено порядок оскарження саме рішень органів державної влади та місцевого самоврядування про затвердження землевпорядної документації і відведення у приватну власність земельних ділянок, а не такої документації і її складової як окремих розпорядчих документів у разі їх невідповідності законодавству. Як наслідок, прокуратурою оскаржено саме рішення Білогородської сільської ради про затвердження землевпорядної документації щодо відведення у власність спірних земельних ділянок у зв`язку з їх невідповідністю вимогам земельного і водного кодексів України (а.с. 235-239).

30.05.2022 Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції постановив законне та обґрунтоване рішення. Крім того, без проведення геодезичних вимірювань не можливо встановити перетин, накладання та/або часткове розміщення земельних ділянок, що передані у власність відповідачам у межах прибрежної захисної смуги, при цьому, земельно-технічна експертиза по справі не проводилась. Також, встановлені обставини свідчать, що на час прийняття оспорюваних рішень органу місцевого самоврядування, земельні ділянки перебували на обліку у Держгеокадастрі України, як землі сільськогосподарського призначення (т. 2 а.с. 1-5).

07.07.2022 ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що прокурором заявлені вимоги в інтересах Білогородської сільської територіальної громади Бучанського району Київської області, проте, інтереси вказаної територіальної громади представляє саме Білогородська сільська рада, яка є відповідачем у справі і запеерчувала проти заявленого позову прокурора. Крім того, вся земельна документація була перевірена Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та її територіальними органами, а відповідне право власності на земельну ділянку було зареєстровано у встановленому законом порядку, що виключає задоволення апеляційної скарги (т. 2 а.с. 30-38).

В судовому засіданні представник Київської обласної прокуратури - Батюк І.В. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник Білогородської СР - Зінченко К.М., ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 заперечували проти поданої апеляційної скарги та просили її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням п`ятдесятої сесії VII скликання Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.03.2020 № 649/61 ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:5208 площею 0,99 га у с. Білогородка для ведення особистого селянського господарства та передано її у власність зазначеній особі.

Також, рішенням п`ятдесятої сесії VII скликання Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.03.2020 № 649/42 ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:5205 площею 0,99 га у с. Білогородка для ведення особистого селянського господарства та передано її у власність зазначеній особі.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.03.2020 ОСОБА_2 відчужила земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:5205 на користь ОСОБА_1 .

Рішенням п`ятдесятої сесії VII скликання Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.03.2020 № 649/41 ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:5289 площею 0,99 га у с. Білогородка для ведення особистого селянського господарства та передано її у власність зазначеній особі.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.03.2020 ОСОБА_3 відчужив земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:5289 на користь ОСОБА_1 .

Рішенням п`ятдесятої сесії VII скликання Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.03.2020 № 649/34 ОСОБА_4 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:5204 площею 0,99 га у с. Білогородка для ведення особистого селянського господарства та передано її у власність зазначеній особі.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.04.2020 ОСОБА_4 відчужив земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:5204 на користь ОСОБА_1 .

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником земельних ділянок з кадастровими номерами :01:009:5208, :01:009:5205, :01:009:5289, :01:009:5204 на даний час є ОСОБА_1 .

Рішенням Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22.10.2020 № 779/4 змінено цільове призначення земельних ділянок з кадастровими номерами :01:009:5208, :01:009:5205, :01:009:5289, :01:009:5204 на землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (тут і далі за текстом всі законодавчі акти зазначаються в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Прокуратура зазначала, що спірні земельні ділянки із кадастровими номерами :01:009:5208, :01:009:5205, :01:009:5289, :01:009:5204 накладаються на землі водного фонду, а саме на 50 метрову прибережну захисну смугу р. Ірпінь та знаходяться в 25 метровій прибережній захисній смузі каналів.

З метою отримання картографічних матеріалів для підтвердження факту накладки спірної земельної ділянки на прибережну захисну смугу р. Ірпінь було направлено запит до ДП «Державного картографо-геодезичний фонд України», Басейнового управління водних ресурсів Середнього Дніпра, Центральної геофізичної обсерваторії ім. Б. Срезневського, у відповідь на які зазначено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:009:5208, :01:009:5205, :01:009:5289, :01:009:5204 накладаються на землі водного фонду, а саме на водну поверхню та 50-ти метрову прибережну захисну смугу середньої р. Ірпінь і 25 метрові прибережні захисній смуги каналів. Земельні ділянки із кадастровими номерами :01:009:5208, :01:009:5205, :01:009:5204 розташовані в межах нормативної прибережної захисної смуги р, Ірпінь (ширина 50м) на відстані 42-48 м. від урізу води. Водний об`єкт, що розташований поряд із земельними ділянками із кадастровими номерами :01:009:5208, :01:009:5205, :01:009:5289, :01:009:5204 це природний водний об`єкт, річка Ірпінь, права притока р. Дніпро (Київське водосховище). Згідно з ст. 79 Водного кодексу України, р. Ірпінь належить до середніх річок.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісового фонду; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (ч. 1, 2 ст. 20 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом (ч. 1 ст. 116 ЗК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частин 6-10 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Усі води (водні об`єкти) на території України є національним надбанням Українського народу, однією з природних основ його економічного розвитку і соціального добробуту.

Статтею 58 ЗК України передбачено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів; ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.

Згідно зі ст. 87 Водного кодексу України для створення сприятливого режиму водних об`єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколо водних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони. Водоохоронна зона є природоохоронною територією господарської діяльності, що регулюється.

Частиною 4 статті 59 ЗК України визначено, що громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і внутрішнього водного транспорту в порядку, встановленому законом.

За змістом п. «ґ», «е» ч. 4 ст. 84 ЗК України (у редакції, чинній на час прийняття спірних рішень сільською радою) до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом; земельні ділянки, штучно створені в межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, що перебувають у прибережній захисній смузі водних об`єктів, або на земельних ділянках дна водних об`єктів.

Отже, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами :01:009:5208, :01:009:5205, 222480401:01:009:5289, :01:009:5204, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та передачі їх у власність відповідачам, а також проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок на землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що надійшли на затвердження до Білогородської сільської ради відповідали вимогам статей 12, 38-42, 116, 121, та 186 ЗУ України, статтям 19,20,22,23,25-30,50,60,62 Закону України «Про землеустрій», що відповідно підтверджувалось наявними у проектах землеустрою висновками експертів Головних управлінь Держгеокадастру, а тому у Білогородської сільської ради були відсутні підстави відмовити у затверджені зазначених проектів.

Факт належності спірних земельних ділянок до земель сільськогосподарського призначення, відповідно підтверджувалось доданими до проектів землеустрою картографічними даними, експлікаціями і абрисами земельних ділянок.

Листи ДП «Державний картографо-геодезичний фонд України», Басейного управління водних ресурсів Середнього Дніпра та Центральної геодезичної обсерваторії імені Б. Срезневського, на які посилається прокурор як на доказ, не доводять протиправності дій Білогородської сільської ради, а лише підтверджують наявність прибережної захисної смуги р. Ірпінь, а без проведення геодезичних вимірювань неможливо встановити перетин, накладання та/або часткове розміщення земельних ділянок, що передані у власність відповідачам у межах прибережної захисної смуги.

3емельно-технічна експертиза по справі не проводилась.

Встановлені обставини свідчать, що на час прийняття оспорюваних рішень органу місцевого самоврядування і на час розгляду справи судом, спірні земельні ділянки належали до земель сільськогосподарського призначення і, відповідно, перебували та перебувають на державному обліку Держгеокадастру України як землі сільськогосподарського призначення.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанціх, що прокурором не доведено належність до земель водного фонду заявлених в позовній заяві земельних ділянок, та відповідно не доведено неправомірність оскаржуваних рішень сільської ради та необхідності їх скасування.

Вся земельна документація була перевірена Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та її територіальними органами, а відповідне право власності на земельну ділянку було зареєстровано у встановленому законом порядку, що виключає підстави для задоволення апеляційної скарги.

В свою чергу, в матеріалах справи відсутні будь - які докази порушення встановленої процедури Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та її територіальними органами або державним реєстратором речових прав на нерухоме майно, що вказує про безпідставність позиції скаржника.

Крім того, скаржником залишилося поза увагою та не надано доказів відсутності бездіяльності самого позивача (відсутні листи, відповідні реагування прокурора), що вказує про відсутність належного обґрунтування та звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції правильно застосовано до правовідносин норми процесуального права, повно та всебічно досліджено матеріали справи та прийнято обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову. При цьому, доводи апелянта зводяться до його незгоди з висновками суду та на законність і обґрунтованість постановленого судового рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст виготовлено 30 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді І.М. Вербова

Т.О. Невідома