Справа №155/955/22
Провадження №2-з/155/15/22
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2022 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Яремчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Задурської К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горохів заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 без дозволу біологічного батька дитини ОСОБА_1 перетинати кордон України з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до моменту вступу рішення у вказаній справі за позовом про визнання батьківства законної сили.

Заява мотивована тим, що з 2013 року по даний час позивач та відповідач за цим позовом мали стосунки, спільно проживали однією сім`єю. Позивач зареєстрований за спільною адресою з 2015 року. Від цих стосунків у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент народження дитини сторони проживали разом, однак дитина була зареєстрована в органах РАЦС на підставі ч. 1 ст. 135 СК України: батько: ОСОБА_4 ». Також вказує, що дитина зареєстрована по батькові позивача « ОСОБА_5 », що додатково підтверджує факт наявності кровної спорідненості. Після народження дитини позивач постійно спілкувався з ним, проводив час, цікавився її особистим життям, брав участь у вихованні на навчанні сина, надавав йому матеріальну допомогу, тобто, виконував в повній мірі батьківський обов`язок.

На даний час відповідач намагається чинити перешкоду позивачу у спілкуванні та вихованні дитини, а також вивезти її без дозволу позивача за межі країни на постійне проживання.

Заявник вказує, що незастосування заходів забезпечення позову призведе до неможливості спілкування дитини з батьком та спричинить втрату зв`язку дитини з батьком, ймовірно, назавжди, що суперечить положенням Конвенції ООН «Про права дитини» та Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Також вказує, що вивезення дитини за кордон позбавить батька можливості провести відповідну експертизу та підтвердити факт батьківства.

З огляду на наведене, просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 без дозволу біологічного батька дитини ОСОБА_1 перетинати кордон України з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до моменту вступу рішення у вказаній справі за позовом про визнання батьківства законної сили.

Для вирішення питання про забезпечення позову до пред`явлення позову шляхом накладення арешту на майно сторони в судове засідання не викликалися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції до припинення нагляду. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України застосувати заборону виїзду за межі України, як спосіб забезпечення позову.

Встановивши, що обраний спосіб забезпечення позову шляхом заборони виїзду ОСОБА_2 з малолітнім ОСОБА_3 за кордон України не відповідає вимогам статті 150 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Вказане узгоджується із правовою позицією викладеною в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року у справі №643/5842/16-ц.

Керуючись ст. 149-150 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області Яремчук С.М.