Справа № 489/6116/19
Провадження № 6/489/67/22
Ухвала

Іменем України

12 вересня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судових засідань Сухно А.В.,

без участі належно повідомлених про розгляд справи учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 489/6116/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

встановив:

В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого відповідно до заочного рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08.07.2020.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що 08.07.2020 Ленінським районним судом міста Миколаєва було постановлено заочне рішення, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 12.11.2019 і до закінчення терміну навчання - 29.12.2020. Представник відповідача звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в ході розгляду якої представник відповідача намагалась укласти мирову угоду, що мало на меті затягування процесу. 23.10.2020 Ленінським районним судом м. Миколаєва заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

26.11.2020 ОСОБА_1 отримала виконавчий лист, в тексті якого зазначено, що строк пред`явлення даного листа до виконання - до 23.11.2023. Відповідач ОСОБА_2 звернувся до позивача з проханням не подавати вказаний виконавчий лист до виконання одразу, оскільки він перебуває в тяжкому матеріальному стані, однак має намір погасити заборгованість по аліментам добровільно в найближчий час. На прохання боржника ОСОБА_1 не подала виконавчий лист до виконання одразу, однак в зв`язку з невиконанням ним своїх обіцянок, в квітні 2021 вона пред`явила виконавчий лист до виконання. Проте 06.05.2021 ОСОБА_1 отримала повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання через пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання - оскільки виконавчий документ про стягнення аліментів може бути пред`явлений протягом періоду, на який стягуються платежі (сплинув 29.12.2020).

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить визнати поважною причину пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, поновити пропущений строк проявлення виконавчого документа до виконання.

Згідно ухвали Ленінського районного суду від 07.02.2022 заяву судді Коваленка І.В. про самовідвід від розгляду даної заяви було задоволено, справу передано для повторного розподілу між суддями.

У відповідності до протоколу повторного атоматизованого розподілу судової справи між суддями 10.02.2022 заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання прийнято до розгляду суддею Микульшиною Г.А.

Учасники справи (позивач ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_2 та заінтересована особа Заводський відділ ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) в судове засідання не з`явились, про розгляд заяви повідомлені належним чином.

ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила розглянути заяву про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання за її відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідно до частини третьої статті 433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Положеннями частин п`ятої, дев`ятої статті 268 ЦПК України передбачено, що датою ухвалення судового рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали заяви та цивільної справи, судом встановлено наступне.

08.07.2020 Ленінським районним судом м. Миколаєва постановлено заочне рішення по справі № 489/6116/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 12.11.2019 і до закінчення терміну навчання - 29.12.2020.

03.08.2020 представник відповідача ОСОБА_2 звернувся до суду із завою про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.10.2020 заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

26.11.2020 позивач ОСОБА_1 отримала виконавчий лист відповідно до ухваленого рішення, який в квітні 2021 пред`явила для виконання до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Проте 30.04.2021 державним виконавцем Тимченко А.Р. Заводського відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку із тим, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання встановлено ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» (виконавчий документ про стягнення аліментів може бути пред`явлено протягом усього періоду, на який присуджені платежі) пропущено (строк пред`явлення закінчився 29.12.2020), керуючись п. 2 ч. 4 статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання.

При цьому в тексті виконавчого листа вказано, що строк пред`явлення його до виконання - до 23.11.2023. Посилаючись на вказане та зазначаючи про те, що боржник звертався до неї з проханням не подавати виконавчий лист до виконання, обіцяючи погасити заборгованість по аліментам добровільно, ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

22.06.2021 Ленінським районним судом м. Миколаєва (суддя Коваленко І.В.) постановлено ухвалу про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

ОСОБА_1 повторно звернулась до Заводського відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про пред`явлення виконавчого листа до виконання, проте 20.08.2021 виконавчий лист повторно повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» оскільки строк, на який присуджено платежі, скінчився 29.12.2020.

Будучи незгодною з таким рішенням, ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії та бездіяльність начальника Заводський відділ ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

12.11.2021 Ленінським районним судом м. Миколаєва постановлено ухвалу, згідно якої скаргу ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 489/6116/19, виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва, та зобов`язано вжити заходів щодо примусового виконання рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08.07.2020 у справі № 489/6116/19.

Однак згідно постанови Миколаївського апеляційного суду від 05.01.2022 ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.11.2020 скасовано та постановлено нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовлено з посиланням на те, що ОСОБА_1 не залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 . В мотивувальній частині постанови апеляційного суду скаржнику ОСОБА_1 роз`яснено, що це не позбавляє її права повторно звернутися до суду з аналогічною скаргою, але із залученням до участі у справі всіх заінтересованих осіб.

При цьому, ОСОБА_2 звернулась до суду не із скаргою, а із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Водночас, згідно ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Встановлення відповідних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників виконавчого провадження та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження» певних процесуальних дій. Інститут строків як в цивільному судочинстві, так і у виконавчому провадженні, сприяє досягненню юридичної визначеності у даних правовідносинах, а також стимулює їх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся за виконанням судового рішення, відносини стають стабільними.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, саме стягувач під час судового розгляду заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, має довести поважність причин пропуску цього строку.

Як слідує з частини третьої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

При цьому, за положеннями частини першої наведеної норми загальний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання складає три роки, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У даному випадку положення про загальний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання у три роки та відповідне застереження у виконавчому листі не має вирішального значення, оскільки положення закону про строк пред`явлення до виконання рішення про стягнення періодичних платежів є спеціальною імперативною нормою, яка підлягає застосуванню.

Період, на який було присуджено аліменти згідно рішення суду по справі № 489/6116/19, сплинув 29.12.2020. Відповідно ОСОБА_1 при зверненні виконавчого листа по даній справі до виконання в квітні 2021 року, та в подальшому повторно в серпні 2021, - строк подання виконавчого листа до виконання пропущено.

Дослідивши аргументи заявника, суд не вважає, що причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, вказана ОСОБА_1 , є поважною.

У рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин пропуску пред`явлення виконавчого документа. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено з причин, які не є поважними.

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що заява ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, яка розглядається, не є аналогічною тій, яка була розглянута Ленінським районним судом м. Миколаєва раніше (ухвала від 22.06.2021), оскільки з часу розгляду останньої обставини справи змінились, а саме: ОСОБА_1 зверталась до суду зі скаргою на дії і бездіяльність ДВС, повторно зверталась до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження та повторно отримала повідомлення про повернення виконавчого документа без виконання. Вказані обставини не існували на час розгляду попередньої заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись статтями 260, 433 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 489/6116/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 12.09.2022.

Суддя Г.А. Микульшина