Справа №:755/4702/22
Провадження №: 2-др/755/61/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" жовтня 2022 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Коваленко І.В.,

при секретарі - Назаровій І.В.,

за участю сторін:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Проніна О.А.,

заявниці ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №755/4702/22 за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя,

В С Т А Н О В И В:

13.06.2022 року до Дніпровського районного суду міста Києва, в порядку статті 109 Сімейного Кодексу України, звернулись заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зі спільною заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має спільних неповнолітніх дітей.

25 липня 2022 року рішенням Дніпровського районного суду міста Києва ухвалено: спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя - задовольнити. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 14 листопада 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 758. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище « ОСОБА_3 ».

29 липня 2022 року (вх.№23466) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду спільну заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просять доповнить резолютивну частину рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25.07.2022 у справі №755/4602/22: «Встановити факт, що відповідно до договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладеного 08 червня 2022 року та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журвалевою С.П. 08 червня 2022 року, зареєстрованим у реєстрі №297, місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_1 ».

Заяву обґрунтовують тим, що 25.07.202022 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі №755/4602/22 задоволено спільну заяву та прийнято рішення про розірвання шлюбу. Рішення щодо місця проживання дітей з батьком не прийнято. Відповідно до спільної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 останні просили визначити місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , та неповнолітнього сина ОСОБА_5 разом із батьком ОСОБА_1 , однак стосовно цієї позовної вимоги, судом рішення не ухвалено. Таким чином, оскільки стосовно вимоги щодо визначення місця проживання дітей з батьком ОСОБА_1 , з приводу якої сторони давали докази - договір від 08 червня 2022 року, зареєстрований у реєстрі №297, не ухвалено рішення, тому виникає необхідність ухвалення додаткового рішення.

У судовому засіданні заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Пронін О.А. підтримали заяву щодо ухвалення додаткового рішення та просили її задовольнити. Додатково заявники пояснили суду, що встановлення факту проживання дітей разом з батьком необхідне у зв`язку з тим, що при зверненні до соціальних служб, служби ймовірно можуть вимагати, окрім нотаріально посвідченого письмового договору від 08.06.2022 року, яким визначено місце проживання дітей та врегульовано порядок здійснення батьківських прав, ще й рішення суду, яким має бути визначено місце проживання дітей. При цьому, заявники ще не звертались з будь-яких питань до соціальних служб та офіційної відмови відповідно не отримували. Також заявниця ОСОБА_2 пояснила, що дане рішення потрібне їй для виїзду за кордон по робочим питанням, при цьому що є перешкодою виїзду за кордон на даний час заявниця не пояснила.

Вислухавши заявників та представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Проніна О.А., дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Згідно п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Сімейного кодексу України визначено, що Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей визначені у Главі 13 Розділу ІІІ Сімейного кодексу.

Питання щодо визначення місця проживання дітей регламентовані статтями 160, 161 Сімейного кодексу України. Вказані норми визначають суб`єктів, які можуть вирішувати питання місця проживання дитини як за згодою, так і при наявності спору між батьками.

Так, відповідно до вимог ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до вимог ст.161 Сімейного кодексу України, я кщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Сам порядок вирішення вказаного питання про визначення місця проживання дитини між батьками регламентується постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року «Про порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини»(у разі досудового вирішення справи органом опіки та піклування) або Цивільним процесуальним кодексом України (у разі наявності спору між батьками).

Отже, Сімейним кодексом України врегульовано процедуру визначення місця проживання дитини державними органами (зокрема судом) лише в разі наявності спору між батьками. Офіційної процедури визначення місця проживання дитини в разі відсутності спору із залученням державного апарату не існує. В разі якщо спір між батьками відсутній, місце проживання дитини визначається за згодою батьків, тобто в договірному порядку.

Суд також звертає увагу на те, що місце проживання дітей в Україні визначається не лише за рішенням суду, але й за рішенням органу опіки та піклування, договором між батьками, що може укладатися у простій письмовій формі, а також посвідчуватися нотаріально, і звичайно батьки можуть укласти договір усно, що також є законним способом визначення місця проживання дітей у відповідності до статті 160 Сімейного кодексу України.

Подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подаючи до суду в порядку окремого провадження спільну заяву про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, виконали вимоги ч. 1 ст.109 Сімейного кодексу України, а саме: разом із заявою надали нотаріально посвідчений письмовий договір про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей, у зв`язку з чим 25 липня 2022 року було ухвалено відповідне рішення, яким розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 14 листопада 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 758.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, статтями 24, 55, 56, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, статтями 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 142, 259, 263 - 265, 274, 279, 353 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №755/4702/22 за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовити.

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині вимог щодо встановлення факту, що відповідно до договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладеного 08 червня 2022 року та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журвалевою С.П. 08 червня 2022 року, зареєстрованим у реєстрі №297, місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_1 , - залишити без розгляду.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст ухвали складений 12 жовтня 2022 року.

Суддя: