Дата документу 05.09.2022
Справа № 333/6692/20
Провадження № 2/334/943/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Козлової Н.Ю., при секретарі Мацуховій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

Представник АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 05.07.2019 року ОСОБА_1 звернулася в рамках проекту monobank, до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 05.07.2019 року.

Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписавши електронним підписом анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених умовами договору та в межах встановленого кредитного ліміту.

Однак ОСОБА_1 порушила взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 02.11.2020 року утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 18396,85 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 18396,85 грн.; заборгованості за пенею та комісією 0,00 грн..

В зв`язку з вищевикладеним АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором, а також судові витрати, які були ними понесені у зв`язку зі зверненням із позовом до суду у вигляді судового збору.

Заочним рішенням Ленінського районного суду від 16.06.2021 року позов Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.07.2019 року у розмірі 18396 (Вісімнадцять тисяч триста дев`яносто шість) гривень 85 коп. та судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного суду від 07.10.2021 року заочне рішення було скасовано, призначено розгляд справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності на підставі наданих суду письмових доказах в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. При цьому, відповідач надав суду свої письмові заперечення мотивуючи їх тим, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем до суду є не допустимим та достатнім доказом, оскільки не є первинним документом, а створений і наданий до суду в односторонньому порядку позивачем. Іншими достовірними доказами існування заборгованості не підтверджено, а з наданого позивачем розрахунку вбачаєтеся, що в рахунок погашення кредиту відповідачем було внесено 20 140,50 грн., при цьому ціна позову складає 18396 грн. Отдже відповідач вважає, що заборгованості у неї перед банком не має, просить суд відмовити у позові.

У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданої заяви представником позивача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, беручи до уваги матеріали позовної заяви суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з такого:

Згідно з положеннями ч. 1ст. 16 ЦК Українита ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст.ст.12,81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 2ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ст. 202 ЦК України закріплено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч.1, 2ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістомст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно матеріалів справи, 05.07.2019 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрило відповідачу поточний рахунок у гривні та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Отже, на підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Але при цьому, з наданах позивачем документів не вбачається, яку суму отримав відповідач, коли вона отримала платіжну картку та її повний номер та коли вона отримала кредитні кошти.

Позивач зазначає у позовній заяві, що згідно з пунктом 5.1 Розділу II Умов обслуговування рахунків фізичної особи, опублікованих на офіційному сайті банку, ліміт кредитування та строк його дії встановлюється згідно умов зазначених в цьому Договорі та відповідному Додатку до нього.

А відповідно до п. 5.6 клієнт повинен здійснювати операції в межах Кредитного ліміту з урахуванням вартості послуг Банку відповідно до Тарифів.

У Анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг від 05.07.2019 року також зазначено "...встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку".

При цьому, додатку, передбаченого п. 5.1, та зазначеного у анкеті-заяві позивач до суду не надав та навіть не зазначив його у переліку доказів, якими підтверджуються викладені у позовній заяві обставини.

З огляду на вищевикладене, між сторонами виникли договірні відносини та спір з приводу порушення зобов`язань визначених договором, а тому доведенню в судовому засіданні підлягають обставини укладення договору надання банківських послуг, надання відповідачу у користування грошових коштів, допущення порушення зобов`язання відповідачем та розмір заборгованості за кредитом.

У даному випадку застосування конструкції договору приєднання його умови розробляло АТ КБ «Універсал Банк».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно з ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1ст. 1046 ЦК України).

Згідно зі змістом ч. 1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Як вбачається із Витягу з Умов обслуговування рахунків фізичної особи договором про надання банківських послуг «Monobank» - є укладений між банком та клієнтом договір про відкриття рахунку, випуск і обслуговування Платіжної картки з можливістю встановлення ліміту кредитування, що складається з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг «Monobank», Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, Інформації щодо відкриття поточного рахунку та випуску електронного платіжного засобу (в разі наявності) та Тарифів (п.1 Терміни та визначення, р. І Загальні умови).

Крім того, суд зазначає, що у розрахунку заборгованості, наданий позивачем до суду, відсутня інформація про номер картки чи карткового рахунку на ім`я відповідача, що робить неможливим їх об`єктивну перевірку щодо правдивості зазначеної в них інформації.

Суд критично ставиться до наданого позивачем розрахунку суми боргу з огляду на те, що позивач зазначає у графіку платежів, що відповідачу було надано кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, а стягнути просить заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 18396,85 грн. При цьому заборгованість за тілом кредиту (згідно розрахунку позивача) в 18 разів більша від наданого кредиту, що є неможливим, оскільки заборгованість за тілом кредиту може бути меншою або дорівнювати розміру кредиту (кредитного ліміту), але не перебільшувати його.

Крім того, розрахунок починається з 06.07.2019 року з суми 3269,00 гри., а не з 1000,00 грн, наданого кредиту, як зазначено позивачем у графіку. У наданому позивачем розрахунку він вказав, що в рахунок погашення кредиту за період з 09.07.2019р. по 30.10.2019р. було внесено 20 140.50 грн. При цьому внесення коштів на погашення кредиту не зменшувало поточної заборгованості на внесену суму.

Отже, внесені відповідачем кошти у розмірі 20140,50 грн. значно перевищує суму кредитного ліміту у (1000,00 грн.) і суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 18396,85 грн.

Таким чином, внесені на рахунок кошти в сумі, які перевищують суму боргу, визначену позивачем (18396,85 грн.), дає підстави вважаати що боргу не існує.

За таких обставин, суд вважає, що позивач не довів своїх позовних вимог, зокрема наявність у відповідача боргу перед позивачем.

Іншими достовірними доказами існування заборгованості не підтверджено.

З огляду на те, що наданими позивачем доказами підтверджується факт отримання відповідачем кредиту на умовах визначених договором і їх повернення, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості, а саме, у графі "залишок поточної заборгованості за наданим кредитом" відсутня заборгованість про що вказує цифра 0, вимога щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18396,85 гри, є такою, що не підлягає задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимогст. 141 ЦПК України. Зокрема, у судові витрати, понесені позивачем, суд відносить витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, з урахуванням п. 2 ч. 2ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.. ст.207,526,549,551,626,628,633,634,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України, ст.ст.12,76, 80, 81,141 ЦПК України та у відповідності до ст.ст.259,263-265,268,273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: Козлова Н. Ю.