ПОСТАНОВА

іменем України

07 жовтня 2022 року м. Кропивницький

справа № 466/8512/20

провадження № 22-ц/4809/954/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Єгорової С.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 28 квітня 2022 рокуу складі судді Драного В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна.

В обґрунтування позову вказувала, що вона помилково тричі здійснила перерахування коштів у розмірі 5260 грн, 3800 грн та 3800 грн на банківський рахунок відповідача. Дана помилка була викликана копіюванням та надсиланням іншою особою невірних даних (реквізитів для оплати), а саме номеру банківської картки отримувача. Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути з відповідача на користь позивача 12860 грн безпідставно набутих ним грошових коштів.

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 28 квітня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 12860 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Усатенко В`ячеслав Юрійович, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

ОСОБА_1 направила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 28 квітня 2022 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 25.06.2020, 02.09.2020 та 03.09.2020 на картковий рахунок відповідача, номер якого закінчувався на 1220, було перераховано грошові кошти у розмірі 5260 грн, 3800 грн та 3800 грн, у загальному розмірі 12860 грн. Факт отримання відповідачем вказаних коштів сторонами не заперечується.

Як убачається з квитанцій Monobank такі перерахування здійснила ОСОБА_4 , призначення платежу зазначено: переказ особистих коштів (а.с.7-9).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач добровільно не бажає повернути позивачу перераховані нею грошові кошти, які зберігає у себе без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11, ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною 2 ст.11 ЦК України, а саме підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Набуття однією із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на безпосередній вимозі закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 19 червня 2019 року у справі №643/822/17, провадження №61-21998св18.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про неналежність та недопустимість наданих відповідачем доказів на підтвердження своїх доводів про те, що грошові кошти у розмірі 12860 грн, які були внесені позивачем на рахунок відповідача, є оплатою за надання ним позивачу послуг щодо купівлі-продажу криптовалют, зокрема, скріншотів (роздруківки) листування у месенджері Telegram з користувачами Anna та Armine та скріншотів з електронних гаманців ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо перерахування 26.06.2020 та 03.09.2020 криптовалюти (а.с.64-69).

Відповідно до вимог ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документу вважається електронний примірник документу з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Роздруківка (скріншот) електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися належним та допустимим доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документу, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення, а зміст такого документу не захищений від внесення правок і викривлення.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.06.2019 року у справі №904/2882/18, від 16.03.2020 року у справі №910/1162/19 та від 19.01.2022 року у справі №202/2965/19.

Враховуючи зазначене вище оригіналом електронного документу вважається електронний примірник документу з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора, проте такі докази відповідачем надані не були. Будь-яких інших документів, які б підтверджували передачу даних грошових коштів відповідачу саме в якості оплати за купівлю-продаж криптовалюти відповідачем не надано.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши зазначені вище обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність позивачем факту перерахування нею грошових коштів відповідачу у розмірі 12860 грн та заперечення факту наявності між сторонами зобов`язань про купівлю-продаж криптовалюти або будь-яких інших цивільно-правових відносин зобов`язального характеру, а тому отримання відповідачем зазначених грошових коштів у сукупності з тим, що відповідач відмовляється їх повертати та не довів наявність інших правових підстав їх отримання, свідчить про те, що відповідач набув дані грошові кошти без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно).

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Усатенко В`ячеслав Юрійович, залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 28 квітня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

C.М. Єгорова