Справа №201/9637/21
Провадження № 2/201/693/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Помельніковою Я.М.

за участю представника відповідача адвоката Погорілого А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні автомобілем та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

23.09.2021р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні автомобілем та зобов`язання вчинити певні дії (а.с.№4-6).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 18.10.2021р. позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні (а.с.№46).

29.03.2022р. позивачкою до суду була подана заява про уточнення позовних вимог (а.с.№109).

14.04.2022р. позивачкою подана заява про залишення без розгляду заяви про уточнення позову, яка надійшла до суду 29.03.2022р. (а.с.№111).

Також 14.04.2022р. позивачкою подана заява про зміну предмету позову (а.с.№ 113-114).

Ухвалою суду від 19.07.2022р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.№168 зв. ст.).

Ухвалою суду від 21.09.2022р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) представнику відповідача відмовлено в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі (а.с.№ а.с. № 187, дія № 26).

В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 14.04.2022р. посилалася на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2020р. були задоволені її позовні вимоги та визнано об`єктом спільної сумісній власності подружжя автомобіль марки Hyundai Santa FE, легковий універсал В, білого кольору, 2012р. випуску, об`єм двигуна 2199 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано за кожним з подружжя право власності на Ѕ частку спільного сумісного майна подружжя та визначений порядок користування транспортним засобом - перший та другий тиждень місяця користується ОСОБА_1 , а третій та четвертий тиждень місяця користується ОСОБА_2 . Відповідач рішення суду не виконує, що підтверджується актами державного виконавця, одноособово користується автомобілем та на пропозиції позивачки надати автомобіль в користування не реагує. Просила зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у черговості користуванні автомобілем марки Hyundai Santa FE, легковий універсал В, білого кольору, 2012р. випуску, об`єм двигуна 2199 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом передачі ОСОБА_1 вказаного автомобіля, ключів, пульта від сигналізації, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в користування в першу та другу неділі місяця з 10год. 00хв. та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у черговості користуванні автомобілем марки Hyundai Santa FE, легковий універсал В, білого кольору, 2012р. випуску, об`єм двигуна 2199 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Представник відповідача адвокат Погорілий А.М. (діє на підставі ордеру серія АЕ № 1137824 від 07.06.2022р. - а.с.№138), в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити. В обґрунтування, посилався на те, що спірний автомобіль не є спільною сумісною власністю сторін, а є спільною частковою власністю, оскільки судом визначені частки кожного. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. 358 ЦК України, яка визначає в першу чергу, можливість досягнення домовленості між сторонами щодо спірного майна, і лише у разі відсутності також домовленості можливий судовий захист. Порядок користування майном, що є спільною частковою власністю, можливий лише шляхом виділення частки такого майна в натурі, а у разі такої неможливості виплата відповідної компенсації. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачці належить лише Ѕ частина автомобіля, а тому передача всього автомобіля позивачці буде порушенням права відповідача на володіння та користування транспортним засобом. Також представник відповідача вважав, що позивачкою не доведено, що вона має достатні навички та стан здоров`я, які дають їй право керувати транспортним засобом. Представник відповідача також вважав, що дану заяву про усунення перешкод в користуванні та зобов`язання вчинити певні дії слід було розглядати в порядку виконання рішення суду від 15.06.2021р.

В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи є розписка її представника (а.с.№169).

19.09.2022р. до канцелярії суду надійшла заява позивачки про розгляд справи за її відсутності, ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити (а.с.№172).

Від представника відповідача 21.09.2022р. надійшло клопотання про визнання явки позивачки в судове засідання обов`язковою (а.с. № 173).

Ухвалою суду від 21.09.2022р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) представнику відповідача відмовлено в задоволенні цього клопотання, оскільки предмет позову не вимагає дачі особистих пояснень (а.с. № 186 зв., дія № 20).

Ухвалою суду від 21.09.2022р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) задоволено клопотання позивачки про розгляд справи в судовому засіданні 21.09.2022р. за її відсутності (а.с. № 186 зв., дія № 20).

При розгляді цивільної справи 21.09.2022р. здійснювалася повна фіксація судового процесу технічними засобами відповідно до ч.1 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши присутнього в судовому засіданні представника відповідача, проаналізувавши зміст позовних вимог та заперечень стосовно них, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Згідно до ч.1 ст.16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, серед яких є і визнання права.

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 358 ЦПК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до положень ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, в тому числі згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом обрання такого способу захисту порушеного права, як примусове виконання обов`язку в натурі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2020р. по цивільній справі № 201/13404/18 були задоволенні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя (а.с.№39-43).

Даним рішенням суду визнано об`єктом спільної сумісній власності подружжя автомобіль марки Hyundai Santa FE, легковий універсалВ, білого кольору, 2012р. випуску, об`єм двигуна 2199 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано за кожною стороною право власності на Ѕ частину транспортного засобу та визначений порядок користування наступним чином: перший та другий тиждень місяця користується ОСОБА_1 ; третій та четвертий тиждень місяця користується ОСОБА_2 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26.01.2021р. рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2020р. залишено без змін (а.с.№32-36) та позивачка отримала виконавчий лист (а.с. № 37-38).

В силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлені рішенням суду обставини у цивільній справі № 201/13404/18 не підлягають доказуванню в даній справі.

09.04.2021р. позивачка звернулася з письмовою заявою до відповідача щодо передачі їй автомобіля на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2020р. по цивільній справі № 201/13404/18 (а.с.№30, 31).

Позивачкою та громадянами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 09.04.2021р. та 13.04.2021р. були складені акти про те, що відповідач чинить перешкоди в користуванні та володінні ОСОБА_1 автомобілем (а.с.№ 28-29).

З поданих позивачкою доказів вбачається, що на примусовому виконанні в Соборному ВДВС у м. Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) з 25.05.2021р. перебувало виконавче провадження № 65552076 з примусового виконання виконавчого листа № 201/13404/18 про визначення порядку користування автомобілем (а.с.№26-27, 37-38).

17.06.2021р., 15.07.2021р., 05.08.2021р., 09.08.2021р., 08.09.2021р. позивачка зверталася до начальника виконавчої служби та державного виконавця із заявами, в яких повідомляла, що відповідач не виконує рішення суду, автомобіль переховує та просила здійснити вихід за адресою реєстрації відповідача та вжити заходи щодо передачі автомобіля в користування (а.с.№20-24).

В актах державного виконавця Соборного ВДВС у м. Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) від 02.06.2021р., 17.06.2021р., 16.07.2021р., 05.08.2021р., 09.09.2021р. зазначено, що згідно заяв стягувача боржник жодного разу не надавав можливості користуватися транспортним засобом (а.с. № 19, 18, 17, 14, 15-16).

В акті від 09.09.2021р. зі слів понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_6 державний виконавець зазначив, що боржник постійно користується автомобілем в «свої тижні», а в тижні користування стягувача автомобіль ховає та не користується. Зі слів понятих, боржник коментує, що стягувачу автомобіль у користування ніколи не дасть (а.с.№15).

09.08.2021р. державним виконавцем Кукузою А.Г. складена вимога (залишена в дверях будинку), оскільки боржника не виявлено вдома, що підтверджується актом (а.с.№59, 60).

12.10.2021р. державним виконавцем Кукузою А.Г. складена вимога на ім`я ОСОБА_2 про передачу у користування ОСОБА_1 транспортного засобу (а.с.№54).

Актом державного виконавця від 12.10.2021р. встановлено, що боржника за місцем реєстрації не виявлено та залишено в дверях вимогу від 12.10.2021р. Також актом встановлено, що автомобіль відсутній у дворі та поблизу будинку (а.с.№49).

01.11.2021р. державним виконавцем була здійснена спроба вручення ОСОБА_2 вимоги про надання у користування ОСОБА_1 транспортного засобу (а.с.№52) та актом від 01.11.2021р. з додатком до акту диском із записом, складеним державним виконавцем Кукузою А.Г., разом з понятими встановлено, що за адресою реєстрації боржника виявлено вдома, вручена вимога від 01.11.2021р., однак боржник відмовився від отримання та підпису, і зачинив двері перед державним виконавцем. Також під час обстеження встановлено, що спірний автомобіль за адресою реєстрації боржника відсутній (ас.№ 53).

Факт ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2020р. також підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими вимогами від 07.12.2021р., 04.01.2022р., 13.01.2022р. та актами від 07.12.2021р., 04.01.2022р., 13.01.2022р. (а.с.№95-107).

Актами від 01.03.2022р., 10.03.2022р., 05.04.2022р., 12.04.2022р., 03.05.2022р. та 12.05.2022р., складеними головним державним виконавцем Черновою Л.В., зі слів стягувачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2020р. не виконується, автомобіль він переховує та перешкоджає в користуванні ним (а.с.№126-131).

Актами головного державного виконавця Чернової Л.В. від 06.06.2022р., 10.06.2022р. та 01.07.2022р. встановлено, що боржник в призначений день та час не з`явився, автомобіль ОСОБА_1 не надав (а.с.№ 143-144, 148).

Отже з наданих позивачкою доказів вбачається, що відповідач, будучи обізнаним про наявність судового рішення, яким визначено порядок користування спірним транспортним засобом (апеляційна скарга відповідача на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2020р. залишена без змін а.с. №32-36) ухиляється від виконання рішення суду, як добровільно, так і в примусовому порядку рішення не виконує, що підтверджується наданими позивачкою належними, допустимими та достатніми доказами у розумінні ст.ст. 77-78, 80 ЦПК України.

Таким чином, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач чинить їй перешкоди в користуванні належною часткою транспортного засобу в спільній частковій власності.

Посилання представника відповідача, що зверненню до суду відповідно до положень ст. 358 ЦК України передує укладення між сторонами домовленості щодо порядку користування майном, що є у спільній частковій власності, та передача в користування майна можлива лише у випадку виділення частки майна в натурі, суд оцінює критично, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що близько чотирьох років, з 2018р. між сторонами триває спір щодо транспортного засобу марки Hyundai Santa FE, легковий універсал В, білого кольору, 2012р. випуску, об`єм двигуна 2199 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Під час розгляду справи в суді, представник відповідача не визнавав позовні вимоги, в тому числі щодо визначення порядку користування транспортним засобом, що свідчить про неможливість врегулювання спору за спільною заявою співласників (а.с.№ 39-43).

Крім того, залишення позивачкою без уваги мирової угоди, що надана до відзиву представником відповідача та надіслана на її адресу (а.с.№ 158-159, 162) також свідчить про неможливість вирішення спору між сторонами за спільною заявою співвласників майна, що є спільною частковою власністю.

Відносно заперечень представника відповідача щодо обраного позивачкою способу захисту, який може лише ускладнити питання здійснення спільної часткової власності на транспортний засіб, суд оцінює їх критично, з огляду на те, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду, яким визначено порядок користування спірним майном, фактично одноособово володіє, користується та розпоряджається спільним майном, і в інший спосіб, як зобов`язати його примусово виконати обов`язок щодо передачі у визначені судом тижні автомобіль, не має можливості.

Щодо посилань представника відповідача, що дані вимоги ОСОБА_1 слід розглядати в порядку виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2020р. у цивільній справі № 201/13404/18, варто зазначити, що в провадженні судді Ткаченко Н.В. знаходилось подання державного виконавця Соборного ВДВС ПСМУ МЮ (м. Дніпро) про зміну способу виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2020р. у цивільній справі № 201/13404/18, втім, ухвалою суду від 23.07.2021р. № 201/13404/18 (провадження № 6/201/280/2021) відмовлено в цьому, з посиланням на те, що зміна способу виконання рішення суду в даному випадку змінить по суті зміст рішення суду (на сьогоднішній день ця ухвала переглядається Дніпровським апеляційним судом).

Щодо інших заперечень представника відповідача, суд їх також оцінює критично з огляду на те, що вони не стосуються предмету спору в даній справі та фактично зводяться до оцінки доказів, наданих позивачкою, що є виключною компетенцією суду з огляду на положення ст. 89 ЦПК України.

Підводячи висновок викладеному, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні автомобілем та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити, а саме зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у черговості користуванні автомобілем марки Hyundai Santa FE, легковий універсал В, білого кольору, 2012р. випуску, об`єм двигуна 2199 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом передачі ОСОБА_1 вказаного автомобіля, ключів, пульта від сигналізації, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в користування в першу та другу неділі місяця з 10год. 00хв., а також зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у черговості користуванні автомобілем марки Hyundai Santa FE, легковий універсал В, білого кольору, 2012р. випуску, об`єм двигуна 2199куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Обговорюючи питання про розподіл судових витрат по справі відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахувань задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею при подачі позову судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 908грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 358, 361, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч.1 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні автомобілем та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у черговості користуванні автомобілем марки Hyundai Santa FE, легковий універсал В, білого кольору, 2012р. випуску, об`єм двигуна 2199 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом передачі ОСОБА_1 вказаного автомобіля, ключів, пульта від сигналізації, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в користування в першу та другу неділі місяця з 10год. 00хв.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у черговості користуванні автомобілем марки Hyundai Santa FE, легковий універсал В, білого кольору, 2012р. випуску, об`єм двигуна 2199 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.