Справа № 569/1486/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Галінської В.В.

секретар судового засідання Калетинець Т.В.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Державний виконавець відділу державної виконавчої служби у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мічуда Євгеній Васильович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Державний виконавець відділу державної виконавчої служби у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мічуда Євгеній Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Державний виконавець відділу державної виконавчої служби у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мічуда Є.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 23.01.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №234 про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, щоу листопаді 2021 року позивач дізнався, що на виконанні у державного виконавця відділу державної виконавчої служби у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мічуди Є.В. перебуває виконавчий напис №234 від 23.01.2019 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. На момент подачі позовної заяви він жодної вимоги відповідача та самого виконавчого напису нотаріуса за № 234 від 23.01.2019 не отримував. Вказує, що також не отримував повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення, яка має передувати подачі документів для вчинення виконавчого напису. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, нотаріус не отримував від позивача первинні документи щодо видачі кредитних коштів та здійснення їх часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тобто у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним. Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 23.01.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №234 про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 31 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» залишено без руху у зв`язку з невиконанням ним вимог п.2 ч. 2 ст. 175 ЦПК та сплатою судового збору не в повному обсязі.

04 лютого 2022 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви, що зазначені в ухвалі суду від 31 січня 2022 року.

Ухвалою суду від 07 лютого 2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04 березня 2022 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, представник позивача ОСОБА_1 . Виноградова- ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, пояснень щодо позовних вимог ОСОБА_1 не подала.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору та державний виконавець відділу ДВС у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мічуда Є.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, пояснень щодо позовних вимог ОСОБА_1 не подав.

Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, відзив на позов не подав, наявні умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Суд ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як встановлено судом із копії рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 березня 2014 року ОСОБА_1 укладено договір № ROH0GF00000536 від 23.09.2005 року та отримав кредит у розмірі 26000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,72 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.09.2025 року.

23 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що належить на праві власності ОСОБА_1 . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, нотаріус пропонує задовольнити вимоги стягувача шляхом перерахування коштів у розмірі: заборгованість за кредитом 19196,07 доларів США; заборгованість за відсотками 24867,69 доларів США; комісія 5638,96 доларів США; пеня - 72597,22 доларів США, що всього становить 122299,94 доларів США, що за курсом НБУ на 01.06.2018 року становить 3421421,05 грн.; витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису 3500 грн.

Строк за який проводиться стягнення тринадцять років два місяці тринадцять днів, а саме з 23.09.2005 року по 06.12.2018 року.

Даний виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №234.

З матеріалів справи вбачається, що 03 листопада 2021 року державним виконавцем Відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мічудою Є.В. відкрито виконавче провадження №67354502 на підставі виконавчого напису №234 від 23.01.2019 року, що виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що належить ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» та виконавчого збору в розмірі 342492,1 грн.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

За загальними правилами статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України "Про нотаріат" та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595.

Відповідно до положень статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями статті 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншій строк давності. Виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

На підставі викладеного, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов"язання боржником.

Отже, відповідно право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов"язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 закону України "Про нотаріат").

З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст. 87-89 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Разом із цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, в тому числі п. 1. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)";

доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту:

"1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання.

Для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;

б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;

в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;

г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладеня, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання;

ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу".

Pобов"язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття.

Згідно положення п.10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 "Про судове рішення в адміністративній справі", згідно якого визнання акта суб"єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус в день вчинення спірного виконавчого напису 23 січня 2019 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед банком на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правова позиція Верховного суду України в справі за №6-887 цс17).

Зважаючи на наведене, та враховуючи ту обставину що на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріус керувався нечинним нормативним актом, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 992 грн.40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Державний виконавець відділу державної виконавчої служби у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мічуда Євгеній Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 23 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за №234, про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що належить ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 992 грн.40 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50 .

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Центральна, 6/9.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державний виконавець відділу державної виконавчої служби у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мічуда Євгеній Васильович, м.Рівне, вул. Замкова, 22-а.

Суддя -