Справа № 459/1136/21 Головуючий у 1 інстанції: Дем"яновська Ю.Д.
Провадження № 22-ц/811/512/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Матяш С.І.,

з участю: представника відповідача АТ «Оператор

газорозподільної системи «Львівгаз» - Цар Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

14.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив: визнати протиправними дії товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Львівгаз збут» та акціонерного товариства (далі - АТ) «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» щодо нарахування йому за спожитий природний газ із 01.01.2017 року за показами будинкового лічильника газу; зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» та ТОВ «Львівгаз збут» здійснити перерахунок оплати за газопостачання за період з січня 2017 року по день ухвалення рішення, згідно з нормами споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників газу, що затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 року №619, від 27.02.2019 року №143.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» щодо нарахування ОСОБА_1 за спожитий природний газ із 01.01.2017 року за показами будинкового лічильника газу.

Зобов`язано АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» здійснити перерахунок оплати за газопостачання ОСОБА_1 за період з січня 2017 року по день ухвалення рішення, згідно з нормами споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників газу.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» відмовити.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки їхню сторону не було належним чином повідомлено про судове засідання, призначене на 24.12.2021 року, і справу розглянуто у відсутності представника АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз».

Також звертає увагу, що суд прийняв до уваги недопустимий доказ - акт від 10.12.2021 року, копію якого їхній стороні не було надіслано, і цей документ представник апелянта отримав на електронну адресу 24.12.2021 року о 10:48 год., тобто вже після закінчення судового засідання.

За позицією апелянта, суд не повинен був ураховувати цей документ, як доказ при вирішенні спору по суті, оскільки він одержаний з порушенням порядку, встановленого процесуальним законом.

Крім того, звертає увагу, що суд не розглянув усну заяву їхньої сторони про застосування наслідків спливу позовної давності до вимог, які заявлені поза межами трирічного строку позовної давності.

Наголошує, що така заява оголошувалась в судовому засіданні двічі, що підтверджується протоколом судового засідання від 02.07.2021 року та 06.09.2021 року.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі повідомлялись у встановленому процесуальним законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому розгляд справи проведено відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони апелянта в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є споживачем послуг з газопостачання до квартири АДРЕСА_1 .

Квартира позивача не обладнана індивідуальним лічильником газу.

Оплату за послуги з газопостачання позивач здійснював згідно з нормами споживання природного газу побутовими споживачами у разі відсутності лічильників газу, виходячи з кількості зареєстрованих осіб (1 ос.).

20.12.2016 року ПАТ «Львівгаз», з 17.09.2019 року перейменоване на АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (скорочена назва - АТ «Львівгаз»), встановив на будинок АДРЕСА_1 загальнобудинковий вузол обліку газу, у зв`язку з чим, позивачу з 01.01.2017 року, в односторонньому порядку, здійснювалось нарахування за використаний об`єм природного газу згідно показань загальнобудинкового приладу обліку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування ОСОБА_1 за спожитий природний газ із 01.01.2017 року за показами будинкового лічильника газу та зобов`язання здійснити перерахунок оплати за газопостачання ОСОБА_1 за період з січня 2017 року по день ухвалення рішення згідно норм споживання природного газу побутовими споживачами природного газу, суд першої інстанції виходив із того, що облік газу, у разі відсутності індивідуального лічильника газу, здійснюється за нормами споживання, визначеними Кабінетом Міністрів України, позаяк, відповідач здійснював нарахування за використаний об`єм природного газу згідно показань загальнобудинкового приладу обліку, встановленого без згоди мешканців будинку.

При цьому, судом першої інстанції враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26 жовтня 2021 року в справі №212/5836/17 (провадження №14-11цс21), до розгляду якої ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 10 вересня 2021 року зупинялось провадження в даній справі.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2021 року:

- односторонні дії газорозподільної організації щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу без згоди співвласників багатоквартирного будинку слід кваліфікувати, як протиправні, незалежно від того, чи вчинені вони до 20.01.2018 року, чи після цієї дати;

- дії газорозподільної організації щодо визначення обсягів спожитого природного газу до 01.01.2021 року на підставі показів загальнобудинкового лічильника газу будуть правомірними за одночасного дотримання таких умов: 1) у споживачів не встановлено індивідуальні лічильники обліку газу; 2) загальнобудинковий лічильник газу встановлений з дотриманням положень законодавства, зокрема, за наявності згоди на це співвласників відповідного багатоквартирного будинку;

- за відсутності хоча б однієї з указаних умов дії газорозподільної організації щодо визначення обсягів спожитого природного газу з 01.01.2021 року на підставі показників загальнобудинкового лічильника газу суперечитимуть як Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», так і приписам законодавства про зміст, допустимі обмеження та непорушність права власності.

Законодавство передбачає два механізми визначення обсягу спожитого споживачами газу до встановлення індивідуальних лічильників: за показниками загальнобудинкового лічильника та за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Якщо з будь-яких причин установити загальнобудинковий лічильник природного газу у певний проміжок часу з дотриманням вимог чинного законодавства (зокрема, внаслідок відсутності згоди співвласників будинку) не виявляється можливим, то визначення обсягу спожитого споживачами газу до встановлення індивідуальних лічильників має відбуватися за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення спору в умовах відсутності юридичної визначеності у правовому регулюванні щодо застосування норм споживання природного газу, суд повинен застосовувати останні норми споживання природного газу, які затвердив Кабінет Міністрів України (незалежно від втрати чинності відповідною постановою, зокрема, від визнання її нечинною чи скасування), до затвердження нових норм споживання природного газу.

Також необхідно зазначити, що згідно частини першої статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище, порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про незаконність дій відповідача щодо нарахування позивачеві плати за споживання природного газу на підставі показників загальнобудинкового лічильника газу, оскільки у позивача не встановлено індивідуального лічильника обліку газу, а загальнобудинковий лічильник газу встановлений без наявності згоди на це співвласників багатоквартирного будинку (його мешканців).

У зв`язку з цим, правильним є й висновок суду про обов`язок відповідача здійснити перерахунок по оплаті за спожитий природний газ за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом прийнято рішення на підставі недопустимого доказу - акту від 10.12.2021 року про відсутність згоди мешканців будинку АДРЕСА_1 на встановлення загальнобудинкового лічильника, не заслуговують на увагу, оскільки впродовж усього судового розгляду відповідач не надав жодного доказу на підтвердження правомірності встановлення у будинку АДРЕСА_1 загальнобудинкового приладу обліку газу, показники якого могли б бути враховані під час розрахунку вартості обліку спожитого газу позивачу за відсутності у нього індивідуального лічильника газу. Також колегія суддів звертає увагу, що позивачем неодноразово в судових засіданнях наголошувалось на тому, що жодної згоди на встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу він не надавав, а тому продовжував сплачувати за спожитий газ згідно з нормами споживання, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України.

Доводи апелянта про застосування для відмови у позові наслідків спливу позовної давності, з покликанням на те, що загальнобудинковий прилад обліку газу був встановлений в грудні 2016 року і з січня 2017 року введений в експлуатацію, у зв`язку з чим позивачеві здійснювалось нарахування згідно з показниками загальнобудинкового приладу обліку газу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки порушення прав позивача, як споживача послуг, є триваючим, а предметом спору є оспорювання правомірності дій відповідача щодо нарахування плати за спожиті послуги та зобов`язання вчинити певні дії, зокрема, щодо перерахунку вартості за надані послуги, а тому строк для звернення до суду із вказаними вимогами позивачем не пропущений.

Доводи апелянта про те, що відповідач не був належним чином повідомлений і розгляд справи в останньому судовому засіданні відбувся без участі його представника, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки 10.12.2021 року судом поновлено провадження у справі, до зупинення якого сторони давали пояснення щодо предмета спору, окрім того, апелянта було повідомлено про судове засідання, шляхом відправлення судової повістки в електронному форматі на його офіційну електронну адресу.

Таким чином, підстав для висновку про допущення судом порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення немає, суд правильно вирішив спір по суті, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

У зв`язку з перебуванням одного із членів колегії суддів у відпустці в період з 19 по 23 вересня 2022 року, повний текст постанови складений в перший робочий день після відпустки - 26 вересня 2022 року.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 26 вересня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич