Справа № 214/3265/22
4-с/214/25/22
У Х В А Л А

Іменем України

про відмову у відкритті провадження у справі

23 серпня 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сіденко С.І., дослідивши матеріали скарги №214/3265/22

ОСОБА_1 ,

поданої представником адвокатом Черпурновим Віталієм Івановичем,

на бездіяльність Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Дніпро),

щодо незняття арешту з нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Чепурнов В.І. звернувся до суду 12.07.2022 зі скаргою, в якій просить зобов`язати Саксаганський відділ ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Дніпро) вчинити дії щодо зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_2 , накладеного у виконавчому провадженні АМ №108280 від 24.04.2008, на квартиру АДРЕСА_1 .

Скарга обґрунтована тим, що постановою від 04.07.2022 приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Кучман І.І. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки за результатами перевірки Державного реєстру речових прав, на все майно спадкодавця накладено арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АМ №108280 від 24.04.2008, виданої Саксаганським ВДВС Криворізького МУЮ в Дніпропетровській області. За повідомленням Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), виконавче провадження АМ №108280 від 24.04.2008, в рамках якого був накладений арешт на майно ОСОБА_2 , закрите. Всі матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням терміну зберігання, а накладений арешт в рамках зазначеного виконавчого провадження може зняти лише суд. Оскільки станом на 04.07.2022 згідно бази даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 відсутні, що свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арешту майна боржника, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою.

Ухвалою від 13.07.2022 скарга залишена без руху, заявнику надано десятиденний строк для усунення недоліків. Копія ухвали отримана представником заявника 17.08.2022.

Представником заявника до канцелярії суду 17.08.2022 подано клопотання про долучення відповіді начальника Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), на виконання ухвали суду від 13.07.2022.

Дослідивши матеріали скарги, додані до неї документи, суддя приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за скаргою, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Дослідженням змісту скарги та доданих до неї матеріалів встановлено, що спір виник у зв`язку з наявністю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, записів про обтяження (арешт) нерухомого майна, належного ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що накладено державними виконавцями Саксаганського відділу ДВС Криворізького МУЮ в Дніпропетровській області постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АМ №108280 від 24.04.2008. Наразі жодних виконавчих проваджень на примусовому виконанні у відділі ДВС не перебуває, а виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт, знищено за закінченням терміну його зберігання.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Порядок подання такої скарги регламентовано розділом 7 ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця, вчиненою в рамках виконавчо-процесуальних відносин, що виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем. Аналогічна правова позиція з цього приводу висловлена Верховним Судом у постанові від 04.11.2020 у справі № 520/7100/19.

Таким чином, в порядку цивільного судочинства зі скаргою на дії державного виконавця до відповідного суду, який ухвалив рішення в порядку цивільного судочинства, може звернутися лише стягувач та боржник у виконавчому провадженні.

Інші особи, мають право оскаржити дії виконавця в порядку адміністративного судочинства, звернувшись із позовною заявою до відповідного адміністративного суду в порядку ст. 287 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Як слідує з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.01.2020 у справі №340/25/19, для визначення юрисдикції таких спорів необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

Оскільки ОСОБА_1 не є стороною у виконавчому провадженні, в рамках якого був накладений арешт на майно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та через відсутність відомостей про стягувача, доказів, що виконавчі документи, які перебували на виконанні у відділі ДВС, були видані саме судами, у тому числі Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, на виконання судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства, виключає можливість звернення ОСОБА_1 до суду з даною скаргою та визначає публічно-правовий спір між сторонами, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суддя при вирішенні питання про відкриття провадження по справі відмовляє у такому відкритті.

Частиною 5 статті 186 ЦПК України визначено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Виходячи з вказаних вище правових норм, зазначений спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства відповідним окружним адміністративним судом, яким у даному випадку є Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Керуючись ст.ст. 186, 258-260, 353, 447, 448 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Черпурновим Віталієм Івановичем, на бездіяльність Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Дніпро), щодо незняття арешту з нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання та підписання суддею.

Суддя Сіденко С.І.