С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/983/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

31 серпня 2022 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - Гордієнко В.А.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

ІІ. Описова частина

У листопаді 2018 року Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.11.2018 відкрито провадження у справі.

Позивач посилається на те, що 08 лютого 2007 року між КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір SAMDN5971 «Авторозстрочка», згідно з яким банк зобов`язався надати кредит Відповідачу в розмірі 88511,11 гривень.

Позивач зазначає, що в порушення умов кредитного Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконував та станом 25 вересня 2018 року мав заборгованість по договору на загальну суму в розмірі 1454530,98 гривень, яка включала в себе:

- 62390,91 гривень - заборгованість за тілом кредиту;

- 362454,54 гривень - заборгованість за процентами;

- 22679,50 гривень - заборгованість за комісією;

- 1017006,03 гривень - штрафні санкції у вигляді нарахованої пені.

З огляду на таке Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку, обмеживши свої вимоги сумою в розмірі 117390,91 гривень, з яких: 62390,91 гривень - заборгованість за тілом кредиту, а 55000 гривень - заборгованість за нарахованими процентами.

11 червня 2019 року до суду надійшов відзив ОСОБА_1 , в якому той зазначив, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22.11.2011 по справі №2-4401/11 були задоволені вимоги банку звернення стягнення на предмет застави - автомобіль, яким забезпечувалися зобов`язання позичальника за кредитним договором SAMDN5971 від 08.02.2007.

Враховуючи, що банк 23 травня 2011 року звернувся до суду з вимогами про дострокове погашення усієї заборгованості за кредитом, як зазначає Відповідач, він самостійно змінив строк виконання позичальником зобов`язанням, розпочався перебіг строку позовної давності для звернення в суд з позовом про стягнення заборгованості. Відтак, оскільки з таким позовом АТ «Приватбанк» звернувся лише в листопаді 2018 року, він пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Представник Позивача у судовому засіданні позов підтримала.

Представник Відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи, проте суд не знайшов достатніх підстав для його задоволення, оскільки неявка Відповідача та його представника не перешкоджає вирішенню справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

08 лютого 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір SAMDN5971 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти «Авторозстрочка».

Згідно з умовами вказаного договору Відповідач отримав в кредит 88511,12 гривень на строк до 07.02.2014 під місячну процентну ставку на рівні 0,75% від суми непогашеної заборгованості зі сплатою щомісячної комісії в розмірі 0,5% від усієї суми кредиту.

В якості забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором від 08.02.2007 банку було передано позичальником у заставу автомобіль «Chevrolet Lacetti», д/н НОМЕР_1 .

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів.

Встановлено, що Позичальник свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконував, станом на 02.08.2011 мав заборгованість в загальному розмірі 222581,55 гривень, яка складалася з:

-86508,86 гривень заборгованості за тілом кредиту;

-70073,53 гривень заборгованості за нарахованими процентами;

-11619,66 гривень заборгованості за комісією;

-54359,50 гривень - пені.

У зв`язку з цим ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, і рішенням вказаного суду від 22 листопада 2011 року вимоги банку були задоволені, в рахунок погашення заборгованості Відповідача за кредитним договором SAMDN5971 від 08.02.2007 у розмірі 222581,55 гривень було звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль «Chevrolet Lacetti», д/н НОМЕР_1 .

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Між тим, згідно з розрахунком заборгованості Позичальника за кредитним договором SAMDN5971 від 08.02.2007, складеним Позивачем (а.с. 81-84) проценти за користування кредитом, комісія та пеня продовжували нараховуватися і після ухвалення рішення від 22.11.2011.

Здійснення такого нарахування після зміни строку дострокового виконання зобов`язання, є такими, що суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду про правильне застосування норм права, викладеними у постанові від 28 березня 2018 року №1410цс18 при розгляді справи №444/9519/12.

Так Великою Палатою визначено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов`язання.

Тому нарахування Позивачем додаткових сум процентів, комісії та пені на прострочену заборгованість, хоч і без включення їх до ціни позову, є таким, що суперечать змісту захисту порушеного права.

Відтак, АТ КБ «Приватбанк» має право на погашення кредитної заборгованості лише в межах тієї заборгованості, що була визначена судом при ухвалені рішення 22 листопада 2011 року та сум, нарахованих у якості відповідальності боржника за прострочення ним грошового зобов`язання згідно зі ст. 625 ЦК (такі вимоги не заявлені).

Враховуючи зміст позовних вимог, які обмежені Позивачем сумою в розмірі 117390,91 гривень (62390,91 гривень - заборгованість за тілом кредиту, а 55000 гривень - заборгованість за нарахованими процентами), з урахуванням того, що лише частина заборгованості, визначеної рішенням суду від 22.11.2011, була погашена за рахунок реалізації предмета застави - 65000 гривень (а.с. 64), суд вважає, що вимоги Позивача про стягнення заборгованості є обгрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Кредитор використав своє право, визначене в ч. 2 ст. 1050 ЦК України та 23 травня 2011 року достроково вимагав повернення відповідачем всієї суми кредиту за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет застави. Таким чином, перебіг строку позовної давності для заявлення вимог про стягнення заборгованості розпочався в травні 2011 року та закінчився в травні 2014 року.

Як вбачається з конверту, в якому позовна заява була направлена до суду, датою її прийняття на відправку є 31 жовтня 2018 року, отже Позивачем було пропущено трьохрічний строк позовної давності для вимог про стягнення заборгованості.

При цьому Позивач був обізнаний з 23 жовтня 2013 року про те, що вартості заставленого майна (автомобіля) виявилося недостатньо для погашення усієї заборгованості, визначеної рішенням суду від 22.11.2011. (а.с 64)

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

З огляду на викладене, вимоги про стягнення заборгованості за Договором SAMDN5971 від 08.02.2007 в сумі 117390,91 гривень, задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском Позивачем строку позовної давності.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 267, 526, 530, 549, 610, 633, 634, 638, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Судові витрати покласти на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: