КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/1317/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/7071/21

15 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Рубан С.М.

- Заришняк Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кулініч Катерини Валеріївни на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Марфіної Н.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 53 856,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Позов мотивований тим, що позивач є орендарем приміщення АДРЕСА_7-НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

13 грудня 2020 року позивач виявила факт залиття орендованого приміщення, а саме в місці проходження транзитного стояку каналізаційної мережі та підтікання під ламінат на підлозі біля стіни.

Факт затоплення приміщення підтверджено Актом про залиття ТОВ «ЖК Сервіс Груп» від 19 грудня 2020 року. В цьому акті зазначено, що наслідком залиття є пошкодження шару штукатурки на поверхні транзитного стояку каналізації мережі та на стіні біля транзитного стояку (поверхня шару штукатурки волога, в деяких місцях є прояви грибку) на площі орієнтовно 9 кв.м. та підтікання під ламінат на підлозі біля стіни на площі 90 кв.м. Причиною залиття є аварія, що трапилась в кв. НОМЕР_2 , власником якої є відповідач.

Згідно висновку про оцінку,наданого ФОП « ОСОБА_3 »матеріальний збиток у зв`язку із залиттям приміщення становить 53 856,00 грн.

Також позивач вказувала, що внаслідок залиття квартири вона зазнала моральної шкоди у вигляді стресу та зміни умов і графіку роботи, оскільки доведеться здійснювати ремонт в приміщенні, який не планувався, що призведе до додаткових витрат часу та зусиль

Позивач зазначала, що вона зверталась до відповідача з претензіями про відшкодування шкоди та витрат на проведення оцінки, однак будь-якої реакції не було.

Посилаючись на вищезазначене, позивач просила задовольнити її позовні вимоги.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кулініч К.В. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати заочне рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що суд першої інстанції не встановив обставини, які мають значення для вирішення справи та дійшов передчасних висновків про те, що стороною позивача не підтверджено належним чином розміру завданої залиттям матеріальної шкоди, не надав оцінки змісту спірних правовідносин, зокрема, дійшов передчасних висновків про те, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достатні та достовірні докази про те, що відповідачка є власницею квартири, в якій сталась аварія та у зв`язку із чим були затоплені орендовані позивачкою приміщення.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 липня 2020 року між ТОВ «РЕНТСОЛЮШН» та ФОП ОСОБА_1 був укладений договір №07/16 оренди нерухомого майна строком з 31.07.2020 року до 30.06.2020 року, що складає 2 роки 11 місяців, предметом якого стало нежитлове приміщення загальною площею 138,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , приміщення №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_3 .

За змістом акту приймання-передачі нежилого приміщення в оренду згідно договору №07/16 оренди нежилого приміщення від 16 липня 2020 року, ТОВ «РЕНТСОЛЮШН» та ФОП ОСОБА_1 склали цей акт про те, що орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нежиле приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3, приміщення НОМЕР_1,НОМЕР_3 , загальною площею 138,50 кв.м. Приміщення після будівельників, прибрані. В приміщеннях санвузлів встановлені вузли обліку води (лічильник води, електроклапан) загалом в кількості - 4 шт. Лічильники тепла не встановлені. Вони будуть встановлені, це питання відповідальності ЖЕК та забудовник. Вікна та вхідні тамбурні двері встановлені та укомплектовані. В приміщеннях встановлені електрощити з ввідним автоматом (встановлено 2 щити), встановлені шафи ПК та пожежна сигналізація. Орендодавець передає, а орендар приймає приміщення в задовільному стані.

За змістом акту 2/12-20 від 02листопада 2020 року приймання-передачі устаткування (обладнання) орендарю згідно договору №07/16 оренди нежилого приміщення від 16 липня 2020 року, орендодавець передає, а орендар приймає устаткування (обладнання) котел опалювальний настінний РRОТНЕRМ Rау (Скат) 6КЕ/14 з шиною еВus - два котла, належним чином встановлені в приміщенні (пусконалагоджувальні роботи проведені) по АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_6 ) в приміщенні АДРЕСА_7 та НОМЕР_3 .

Згідно Акту про залиття, аварію, що трапилась в приміщенні № НОМЕР_1 та НОМЕР_3 (об`єднане) від 19 грудня 2020 року, комісія у складі представника власника приміщень ТОВ «Глобал Офіс», представника експлуатуючої організації майстра ТОВ «ЖК Сервіс Груп» та орендаря ОСОБА_1 склали цей акт про те, що 13 грудня 2020 року в АДРЕСА_1 в приміщенні АДРЕСА_7 та НОМЕР_3 (об`єднане) сталося залиття в місці проходження транзитного стояку каналізаційної мережі. Наслідком залиття є пошкодження шару штукатурки на поверхні транзитного стояку каналізаційної мережі та на стіні біля транзитного стояку (поверхня шару штукатурки волога в деяких місцях є прояви грибку) на площі орієнтовно 9 кв.м. та підкікання під ламінат на підлозі біля стіни на площі 90 кв.м., що заважає повноцінно використовувати приміщення. Було проведено огляд квартир вище поверхом над приміщеннями АДРЕСА_7-НОМЕР_3 в квартирах 1340 на другому поверсі та 1346 на третьому поверсі були виявлені сліди підтікання по стіні біля труб каналізаційного стояку та на самій трубі. Поверхом вище (на 5-му поверсі) над квартирою НОМЕР_2 слідів підтікання не виявлено. Причиною залиття є аварія, що трапилась в квартирі НОМЕР_2 за вищезазначеною адресою. Висновки і рекомендації: представник власника квартири НОМЕР_2 бере на себе зобов`язання з усунення заподіяної шкоди в приміщенні АДРЕСА_7-НОМЕР_3 та витрати пов`язані з усуненням заподіяної шкоди в строки ___. Після виконання робіт сторонами буде складено акт про усунення вищезазначених ушкоджень. Власниця квартири НОМЕР_2 ОСОБА_2 і її представник були запрошені на огляд та обговорення відшкодування матеріальних збитків за погодженням відмовилась бути присутньою та вирішувати питання.

За змістом Висновку про оцінку ринкової вартості від 01 лютого 2021 року, станом на 29січня 2021 року ринкова вартість об`єкта оцінки - права вимоги відшкодування збитку, заподіяного нежитловим приміщенням, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, прим. АДРЕСА_7,НОМЕР_3 і майну, що знаходиться в ній на момент залиття 53856,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказу на підтвердження дійсної належності відповідачу квартири № НОМЕР_2 на праві власності, тобто не доведено статусу відповідача як заподіювача шкоди, що свідчить про відсутність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку щодо відшкодування шкоди. Стороною позивача не підтверджено належним чином розміру завданої залиттям матеріальної шкоди, оскільки у висновку про оцінку розмір шкоди визначений як збиток завданий нежитловим приміщенням та майну, що знаходилось у ньому на момент залиття.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Згідно з п. 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до змісту ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Окрім того, згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає до відшкодування у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина особи.

Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», встановлено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена у додатку № 4.

Згідно з роз`ясненням Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття (лист від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975) факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної сторони є обов`язковою.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач ОСОБА_2 дійсно є власницею квартири, в якій сталась аварія та у зв`язку із чим були затоплені орендовані позивачкою приміщення, тому суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про відсутність правових підстав для покладення на ОСОБА_2 обов`язку щодо відшкодування позивачу шкоди.

Наданий позивачем Акт про залиття від 19 грудня 2020 року не містить відомостей про те, що комісією було обстежено квартиру відповідача. Крім того даний акт був складений не в день залиття 13 грудня 2020 року, а 19 грудня 2020року.

Зазначені обставини ставлять під сумнів те, що залиття квартири сталося саме внаслідок недбалих дій відповідача у справі.

З урахуванням того, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між залиттям та діями відповідача, то відповідно відсутні правові підстави вважати, що відповідачем у справі була завдана шкода позивачу.

Оцінюючи надані суду докази на підтвердження своїх вимог та заперечень учасниками справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивач не довела протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття орендованих позивачем приміщень, а тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову, які не спростовують доводи апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 адвоката Кулініч Катерини Валеріївни залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: