Справа № 466/5587/22
Провадження № 2/466/1931/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Донченко Ю.В.

за участю секретаря судового засідання Назаркевич Ю.В.

Справа № 466/5587/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за участі позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що між нею та відповідачем 26 липня 2014 року укладено шлюб, який зареєстровано у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 1695.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння між ними, постійні сварки та суперечки, свідком яких є їхня дитина. Втратили повагу один до одного, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На момент звернення до суду з позовною заявою проживають окремо, не ведуть спільне господарство, шлюб носить формальний характер.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 01.08.2022 року справу номер 466/5587/2 передано до розгляду судді Донченко Ю.В.

27.07.2020 року з ВАДР ГУ ДМС України у Львівській області надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

Ухвалою судді від 28.07.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та дала аналогічні пояснення тим, які викладені в позові, просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти позову, просив щлюб розірвати.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 26 липня 2014 року, який зареєстровано у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 1695, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно 30.01.2020 року (а.с.8).

Від шлюбу мають мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 07.06.2017 року (а.с.9).

З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що від подружнього життя вони мають неповнолітнього сина, проживають окремо всього лише три місяці, що не виключає можливості їхнього примирення.

Так, позивачем не надано суду доказів в обґрунтування своїх доводів про те, що між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер та при розгляді справи не встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, оскільки сторонами не надано суду належних доказів на підтвердження свої вимог, суд не вбачає підстав для розірвання шлюбу.

Керуючись ст. ст. 12, 13,76, 77, 78, 79, 80, 81,89, 263, 265, 280, 285, 289 ЦПК України, ст. 112 СК України,-

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити у зв`язку з його безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП- НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП- НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Текст рішення складено та підписано 12.09.2022 року.

Суддя Ю. В. Донченко