Провадження № 2/686/5456/22
УХВАЛА

(про залишення позовної заяви без руху)

15 вересня 2022 р. м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Продан Б.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення заробітку за час затримки розрахунку, індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заробітку за час затримки розрахунку, індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати.

Під час прийняття заяви, встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст.. 5 ч.1 п 1 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Однак, як вбачається з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 заявила вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час розрахунку при звільненні у розмірі 229 758,93 грн., стягнення індексації заробітної плати за час затримки в розмірі 1 351,60 грн. та стягнення суми компенсації втрати частини заробітної плати в сумі 12 602,25 грн.

Всього ціна позову складає 243 712,78 грн.

За змістом норм статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Правова позиція ВС/ВП № 910/4518/16 від 30.01.2019.

Також суд вважає, що вимоги про стягнення індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати, є майновими вимогами, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Таким чином, позивач звернулась до суду із майновими вимогами, які не містять пільг щодо сплати судового збору, а тому їй необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1% від ціни позову.

Відповідно ст. 4 ч. 2 п. 1 пп. 1 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою стягується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З 1 січня 2022 встановлений прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розмірі 2 481 грн., згідно з абзацом 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік».

Оскільки позивачем заявлено ціну позову 243 712,78 грн., то позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 відсотка зазначеної ціни позову, а саме: 2 437,12 грн.

Оскільки подана заява не відповідає вимогам закону, суддя вважає, що її слід залишити без руху.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заробітку за час затримки розрахунку, індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати, залишити без руху і надати позивачу термін для виправлення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення заявникові ухвали про залишення заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя