ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1118/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №698/899/21 Категорія: 301030200 Лазаренко В.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

за участю секретаряНовікова О.М. Вініченка Б.Б., Нерушак Л.В., Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Катеринопільської селищної ради Звенигородського району на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 15 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Катеринопільської селищної ради Звенигородського району Черкаської області, третя особа: відділ 2 Управління у Звенигородському районі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, про визнання права на земельну частку (пай) та виділення з земель запасу (резерву), що перебувають у комунальній власності Катеринопільської селищної ради -

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на порушення відповідачем його прав на отримання у власність земельної ділянки за рахунок земель колишнього сільськогосподарського підприємства ( КСП) ім. Леніна.

В обґрунтування позову зазначено, що з листопада 1993 року по червень 1996 року та з липня 1997 року по лютий 2000 року ОСОБА_1 був членом КСП ім. Леніна смт Катеринопіль. Відповідно до рішення Катеринопільської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області за № 5-69 від 26.09.1995 року КСГП ім. Леніна виданий державний акт на право колективної власності на землю серія ЧР 8-19. У доповненні до додатку № 1 державного акту (список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Леніна) позивача було віднесено до осіб, які вибули до моменту паювання (№ 511 списку). Середній розмір земельної частки (паю) по КСП ім. Леніна смт Катеринопіль згідно сертифіката становить 1,81 умовних кадастрових гектарів.

Позивач був членом КСП до, під час і після розпаювання і відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про невідкладні заходи щодо розпаювання земель, переданих у колективну власність» мав право на земельну частку (пай) при розпаюванні земель колективної власності вказаного КСП. Той факт, що ОСОБА_1 працював у КСП ім. Леніна смт Катеринопіль підтверджує архівною довідкою № 212/10, архівною довідкою № 1737/02-48 (яка містить інформацію про вироблені трудодні), Записом у трудовій книжці. Крім того, права позивача як члена КСП ніколи не оспорювалися, зокрема ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧЕ-VIII № 126799 від 02.04.2002 року.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 помилково (безпідставно) було виключено зі списку-членів КСП ім. Леніна Катеринопільської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області, він звернувся до суду з цим позовом.

Просив визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) у розмірі земельної частки (паю) 1,81 в умовних кадастрових гектарах за рахунок земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Леніна, розташованої на території (в адмінмежах) смт Катеринопіль Звенигородського району Черкаської області, виділивши ОСОБА_1 з земель запасу (резерву), що перебувають у комунальній власності Катеринопільської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 15 червня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Леніна, розміром 1,81 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Таке рішення суд мотивував доведеністю позовних вимог щодо наявності правових підстав для захисту порушеного права позивача на отримання у власність земельної ділянки (паю).

При цьому, суд виходив з того, що позивач підтвердив документально своє право на земельну частку (пай), оскільки його прізвище внесено в список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, який додається до Державного акту серії серія ЧР 8-19 на право колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства імені Леніна, виданого 26.09.1995 року. Тому суд дійшов висновку про наявність у останнього права на земельну частку (пай), набутого згідно з Указом Президента N 720/95 від 08 серпня 1995 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям".

Разом з тим, суд відмовив у задоволенні вимоги про виділення йому землі за рахунок земель колишнього КСП ім. Леніна, з земель запасу (резерву), що перебувають у комунальній власності Катеринопільської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області, виходячи з того, що земельна частка (пай) надається членам КСП саме із земель, які перебувають у колективній власності цього КСП і лише у разі неможливості такого надання, земельна ділянка може бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позивач, заявивши свою вимогу лише до Катеринопільської селищної ради, не обґрунтував і не надав відповідних доказів на підтвердження того, що надання йому земельної ділянки із земель, які передані у колективну власність КСП є неможливим.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що право позивача на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у нього титулу власника, тому до позовних вимог ОСОБА_1 позовна давність не застосовується.

Вважаючи рішення незаконним та необґрунтованим, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 було виключено із списку громадян-членів КСП ім. Леніна як такого, що вибув до моменту паювання. Тому йому не було видано сертифікат про право на земельну частку (пай). З моменту внесення змін до додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю, не видачі сертифікату про право на земельну частку (пай) позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Особа, яку помилково не внесено до списку чи виключено з нього, повинен до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутись до загальних зборів членів КСП з питанням про внесення його до списку. Позивач з таким питанням не звертався, а отже звернення з позовом апелянт вважає передчасним.

Крім того, позивач зволікав з вирішенням даного питання, а тому пропустив строк звернення до суду.

У своїй апеляційній скарзі Катеринопільська сільська рада, посилаючись на такі доводи, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у позові відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач з підстав, аналогічних викладеним у рішенні та у позовній заяві, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 26.09.1995 року КСП ім. Леніна Катеринопільської селищної ради Катеринопільського району Черкаської області отримало Державний акт на право колективної власності на землю серія ЧР 8-19, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 12, що підтверджується копією листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Управління у Звенигородському районі Відділ 2 № 29-23-0.270-390/337-21 від 11.10.2021.

Згідно з доповненням до додатку № 1 державного акту серія ЧР 8-19 (список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Леніна) особи, які вибули до моменту паювання під № 511 значиться ОСОБА_1 . Середній розмір земельної ділянки частка (пай) по КСП ім. Леніна смт Катеринопіль площею 1,46 га. За цим сертифікатом на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Леніна смт Катеринопіль розмір земельної частки (пай) становить 1,81 в умовних кадастрових гектарах.

Із копії державного акту на право колективної власності на землю серія ЧР 8-19 від 26.09.1995 року виданого Катеринопільською районною Радою народних депутатів Катеринопільського району Черкаської області вбачається, що КСГП ім. Леніна Катеринопільської селищної Ради народних депутатів видано державний акт на право колективної власності на землю, яким власнику землі передається у колективну власність 1089,6 гектарів землі в межах згідно з планом. Землю передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Катеринопільської районної Ради народних депутатів від 26.09.1995 року за № 5-69. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 12. За № 511 ОСОБА_1 включений до списку осіб, долучених до державного акту на право колективної власності на землю, а відповідно до доповнення до додатку № 1 серед списку осіб, які вибули до моменту паювання, під № 511 значиться ОСОБА_1 ..

У архівній довідці Катеринопільської селищної ради від 08.11.2021 року № 1737/02-48 зазначено, що ОСОБА_1 перебував членом КСП ім. Леніна. Датою вступу в КСП ім. Леніна є листопад 1993 року і по наявних документах працював у КСП ім. Леніна з листопада 1993 року по червень 1996 року та з липня 1997 року по лютий 2000 року, а також зазначено відомості про кількість вироблених ним трудоднів (людиноднів) трудову участь в колгоспному виробництві.

Крім того, 09.09.2021 року ОСОБА_1 Архівним відділом Катеринопільського сектору Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області видано архівну довідку за № 212/10, відповідно до якої в протоколі від 08.02.1994 року № 1 зборів уповноважених членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Леніна смт Катеринопіль вирішено прийняти в члени підприємства згідно поданих заяв ОСОБА_1 .

Згідно фотокопії трудової книжки ОСОБА_1 , він був прийнятий у члени КСП ім. Леніна та перебував у трудових відносинах з КСП ім. Леніна у період з 01.11.1993 року по 14.06.1996 року та у період з 01.07.1997 року по 15.02.2000 року.

ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧЕ-VIII № 126799 від 02.04.2002 року.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і у разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Із пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що невнесення до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Згідно з пунктами 1, 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

З огляду на зазначене, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.

Тобто, за умов відсутності трьох складових одночасно, а саме перебування позивача в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання підприємством державного акта на право колективної власності на землю та включення особи до списку, доданого до цього акта, особа не має права на земельну частку (пай).

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів колективного сільськогосподарського підприємства з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві.

Питання набуття та припинення членства в колективному сільськогосподарському підприємстві регулюється статутом підприємства.

Список громадян, які мають право на земельну частку (пай), як додаток до державного акта, формується самим підприємством відповідно до статуту, розглядається і затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства, підписується головою сільськогосподарського підприємства та головою місцевої ради.

У спірних правовідносинах основою набуття статусу члена й виникнення відповідних прав, пов`язаних з членством у колективному підприємстві, є юридичний склад, що включає в себе прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про прийняття заявника до складу членів колективного сільськогосподарського підприємства та його трудова участь у діяльності цієї організації.

З матеріалів справи встановлено, державний акт на право колективної власності на землю було видано КСП ім. Леніна Катеринопільської селищної Ради народних депутатів 26.09.1995 (а.с. 12).

Також встановленим є той факт, що ОСОБА_1 з 1993 року по 1996 рік був членом цього КСП ім. Леніна.

Вказане підтверджується записами у його трудовій книжці (а.с. 7 зворот), архівною довідкою виконавчого комітету Катеринопільської селищної ради від 08.11.2021 (а.с. 9).

Колегія суддів критично відноситься до посилання апелянта на доповнення до додатку №1 державного акта серія ЧР №8-19, де серед осіб, вибувших до моменту паювання, значиться ОСОБА_1 під номером 511, з огляду на записи у його трудовій книжці, де чітко зазначення не лише про перебування в трудових відносинах з КСП ім. Леніна, а про його в членство в КСП ім. Леніна саме станом на момент паювання в 1995 році.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача порушеного права на отримання земельної ділянки при паюванні КСП, на момент розпаювання якого він був його членом.

Разом з тим, відповідач, як в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі звертає увагу на сплив позовної давності у даних правовідносинах.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

З огляду на зазначені вимоги в цій справі слід застосовувати положення актів цивільного законодавства, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР.

Згідно зі статтею 71 ЦК Української РСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до положень статті 76 ЦК Української РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

За змістом пункту 6 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України правила цього Кодексу щодо позовної давності стосуються тільки тих позовів, строк пред`явлення яких, встановлений попереднім законодавством, не сплив до 01 січня 2004 року. Якщо ж строк позовної давності закінчився до зазначеної дати, то до відповідних відносин застосовуються правила про позовну давність, передбачені ЦК Української РСР 1963 року.

Відповідно до статей 71, 75 ЦК Української РСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується судами незалежно від заяви сторін.

Статтею 80 ЦК Української РСР встановлено, що закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Встановлено, що право на отримання у власність земельної частки (паю) виникло у позивача в 1995 році - в момент видачі КСП ім. Леніна державного акту на право колективної власності на землю.

02.04.2002 ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат).

З позовом про визнання права на пай ОСОБА_1 звернувся в грудні 2021 року, тобто за спливом строку позовної давності.

Доказів того, що позивач з 2002 року проявляв ініціативу з приводу захисту порушеного права, суду не надано.

Відтак, слід констатувати, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом з порушенням строків позовної давності, не зазначивши при цьому причини, які суд міг би визнати поважними.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до позовних вимог ОСОБА_1 позовна давність не застосовується, оскільки право позивача на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у нього титулу власника.

ОСОБА_1 не набував титулу власника земельної ділянки, а мав лише, як член КСП, право на виділення йому у власність земельної ділянки за рахунок земель комунальної власності. Також станом на момент виникнення спірних правовідносин діяли норми ЦК Української РСР, в якому відсутні положення про те, що право власності особи підлягає захисту протягом усього часу наявності у такої особи титулу власника.

А тому, підстави, за яких суд визнав непропущеним строк позовної давності, є необґрунтованими.

Відповідно до правової позиції, що міститься в постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Так як апеляційний суд визнав порушеним право позивача на отримання у власність земельної ділянки (паю), однак позовна давність при зверненні з такими вимогами в 2021 році спливла, це є підставою для відмови в позові.

За таких обставин суд, доводи апелянта про пропуск строку позовної давності є слушними, у зв`язку з чим колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу. Рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Катеринопільської селищної ради Звенигородського району задовольнити.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 15 червня 2022 року скасувати, ухваливши нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Катеринопільської селищної ради Звенигородського району Черкаської області, третя особа: відділ 2 Управління у Звенигородському районі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, про визнання права на земельну частку (пай) та виділення з земель запасу (резерву), що перебувають у комунальній власності Катеринопільської селищної ради, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Катеринопільської селищної ради Звенигородського району Черкаської області судовий збір в розмірі 1362,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2022 року.

Судді