Справа № 570/2429/22
Номер провадження 4-с/570/10/2022
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2022 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Кушнір Н.В.Кушнір Н.В.,

з участю cкаржника Тарасової І.В.,

її представника адвоката Мартинова О.Ю.,

державного виконавця Гуменюка А.А.,

секретаря судового засідання Новоселецької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.С.Петлюри,10/ цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в:

покликаючись на те, що накладенння арешту на кошти, що містяться на рахунку для виплат пенсії, призводить до порушення конституційних прав боржника, скаржник ОСОБА_1 у поданій до суду 12 липня 2022 року скарзі просить

- визнати неправомірними дії державного виконавця Гуменюка А.А. щодо накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на поточному рахунку, відкритому в АТ Комерційний банк "ПриватБанк" для виплати пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати державного виконавця зняти арешт з коштів на банківському поточному рахунку НОМЕР_1 , відкритий у АТ Комерційний банк "ПриватБанк" для виплати пенсії ОСОБА_1 , що накладений постановою про арешт коштів від 09 червня 2022 року.

У суді скаржник підтримала скаргу повністю і по аналогічних мотивах.

По суті стверджує, що є онкохворою, постійно лікується, її дохід складається лише з пенсії у розмірі приблизно 6 тис. грн. Вона не заперечує проти відрахування з її пенсії по виконавчому листі, але накладення арешту на всі кошти ставить її за межі виживання. Про накладення арешту дізналася лише 16 червня 2022 року, тому вважає, що не пропустила строк для звернення до суду з скаргою.

У судовому засіданні представник скаржника адвокат Мартинов О.Ю. вимоги скарги підтримав та просить задовольнити скаргу, посилаючись на неправомірність дій державного виконавця, що призвели до унеможливлення отримання боржником пенсії.

Вважає, що ДВС повинен враховувати інтереси не лише стягувача, а й боржника, у даному випадку це онкохвора жінка, пенсія - її єдиний дохід, вона згідна виплачувати заборгованість у розмірі 20 % доходу відповідно до ст.69, 70 Закону України "Про виконавче провадження", яку визнає.

Державний виконавець проти заявлених вимог заперечує, вважає свої дії при винесенні оскаржуваної постанови правомірними і такими, що відповідають цілям і меті виконавчого провадження. Просить у задоволенні скарги відмовити, тому що скаржником не доведено, що рахунок, на який накладено арешт, має спеціальний режим використання або, що на кошти, які знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом звертати стягнення, а також така інформація не надходила до державного виконавця від банку.

Виконуючи судове рішення, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" зобов`язаний визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться. В разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено накладення арешту, банк повинен повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту з цих коштів згідно з ч.4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження". Накладаючи арешт на грошові кошти боржника, який не виконав судове рішення, державний виконавець зазначав, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на усіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Тому вважав, що державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови не було порушено вимог закону.

Крім того, кошти, які переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору і відповідно до законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. При цьому арешт на рахунок боржника не впливає на отримання ним пенсії, за його бажанням, готівкою через касу Укрпошти або поштовими переказами на вказаний ним рахунок (адресу). Відтак, думка скаржника про порушення права боржника на отримання пенсії є необґрунтованим. Також боржником не доведено, що рахунок, на який накладено арешт, має спеціальний режим використання або що на кошти, або те, що рахунок відкритий з цільовим призначенням для виплати пенсії, а така інформація не надходила до державного виконавця від банку, де відкрито відповідний рахунок.

Суд, заслухавши їх пояснення, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 09 липня 2022 року державним виконавцем Рівненського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м.Львів/ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №69174672).

09 червня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника на рахунках, що відкриті у АТ Комерційний банк "ПриватБанк", в т.ч. на поточний рахунок №НОМЕР_1 .

До вказаних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

У частинах першій, третій статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Розмір відрахувань із пенсії вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (частина перша статті 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії (частина друга статті 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

В частині другій статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» наведено невичерпний перелік коштів, на які забороняється звернення стягнення та накладення арешту. Зокрема, вказано, про недопустимість накладення арешту та/або звернення стягнення на кошти боржника, що знаходяться на рахунках, накладення арешту або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Перелік коштів (виплат), на які не може бути звернуто стягнення, наведений і в статті 73 Закону України «Про виконавче провадження», серед яких виплати на відшкодування витрат з оплати комунальних послуг та квартирної плати відсутні.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та правових норм можна дійти таких висновків.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом. За ст.7 цього Закону працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.17 вказаного Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п.7 ч.3 ст.18 Закону).

В силу положень ст.56 цього Закону метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду. Відповідно до ст.48 звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається, в першу чергу, на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі, на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

П.8 розділу VIII "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Відповідно до ст.70 вищевказаного Закону загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Ч.3 ст.52 цього Закону встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Тобто, АТ Комерційний банк "ПриватБанк" після отримання постанови державного виконавця про арешт коштів, які знаходяться на рахунку, що належить боржнику ОСОБА_1 , повинен був повідомити, що рахунок НОМЕР_1 , на який накладено арешт, є рахунком зі спеціальним режимом призначення, на який законом заборонено накладення арешту та повернути зазначену постанову без виконання. Однак, таких повідомлень від АТ Комерційний банк "ПриватБанк" на адресу державного виконавця не надходило.

Згідно з абз.2 ч.2 п.1 ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п.10 ч.1 ст.34 цього Закону. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Враховуючи вищезазначене, суду не надано доказів, що виконавцю направлено повідомлення банку про неможливість накладення арешту на рахунки, тому державний виконавець в межах наданих йому повноважень правомірно наклав арешт на кошти боржника. При цьому, банк в якому арештовано кошти боржника, відповідно до ст.52 цього Закону не повідомив державного виконавця про цільове призначення рахунку та не повернув постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходиться на такому рахунку.

Ст.43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності та в інших випадках, передбачених законом.

Так, ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Суду надані належні та допустимі докази, які підтверджують, що державний виконавець за заявою представника боржника не зняв арешт з рахунків, тим самим перешкоджаючи боржнику використовувати нараховану пенсію. Отже, бездіяльність виконавця порушує приписи ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», норми чинного законодавства в сфері оплати праці.

Зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв правомірно, в межах своїх повноважень та у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для задоволення скарги в частині визнання дій державного виконавця неправомірними відсутні. Разом з тим, відмова державного виконавця у знятті арешту із пенсійного рахунку боржника призвела до порушення конституційних прав скаржника. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про часткове задоволення скарги.

Постановляючи ухвалу, суд виходив із часткової доведеності та обґрунтованості скарги, оскільки державний виконавець при накладенні арешту на поточний рахунок НОМЕР_1 діяв у межах вимог законодавства про примусове виконання судових рішень. Так, банк був зобов`язаний повідомити державного виконавця про неможливість накладення арешту на банківський рахунок, адже цей рахунок мав цільове призначення - для виплати пенсії. Тому вважаючи, що дії державного виконавця з приводу накладення арешту на поточний рахунок були правомірними, суд обмежився зобов`язанням зняти накладений постановою від 09 липня 2022 року арешт з коштів на цьому рахунку, що був відкритий боржнику для виплати пенсії.

Керуючись ст.447-453, 353-355 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

частково задоволити скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Зобов`язати Рівненський районний відділ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м.Львів/ зняти арешт з коштів на банківському поточному рахунку НОМЕР_1 , відкритий у АТ Комерційний банк "ПриватБанк" для нарахування пенсії ОСОБА_1 , що накладений постановою про арешт коштів від 09 липня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Кушнір Н.В.