СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14644/19

пр. № 2/759/642/22

22 липня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головування судді Сенька М.Ф.,

за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , третьої особи ОСОБА_4 , секретарів судового засідання Щербини А.В., Шапаренка О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чмирук Олександр Валерійович, ОСОБА_4 ,

встановив:

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 82 років в м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

До майна померлого в Дванадцятій київській державній нотаріальній конторі 26.06.2019 року заведено спадкову справу №882/2019 року.

З огляду на спадкову справу встановлено, що за спадщиною звернулись дружина спадкодавця ОСОБА_1 , та діти спадкодавця ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , до спадкової маси входить Ѕ частка домоволодіння (житловий будинок та земельна ділянка) АДРЕСА_1 , спадкодавець 20.05.2016 року склав заповіт, що був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Чмируком О.В. за реєстровим № 847.

ОСОБА_5 , згідно з заповітом, все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і, взагалі, все те, що буде йому належати на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів ОСОБА_2 .

Цим же заповітом було фактично скасовано попередній заповіт від 27.12.2004 року, що посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. за реєстровим №8-8071, за яким ОСОБА_5 заповідав належну йому нерухомість ОСОБА_6 , та ОСОБА_2 в рівних частках.

ОСОБА_1 заявила позов до ОСОБА_2 , за яким просила визнати недійсним заповіт від 20.05.2016 року, що був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Чмируком О.В. за реєстровим № 847.

Позов мотивовано, тим що на час складення заповіту ОСОБА_5 в силу віку, стану здоров`я та алкогольну залежність не розумів значення своїх дій та не міг ними керувати.

Позов прийнято до провадження судді Святошинського районного суду м. Києва Величко Т.О., відповідно до ухвали від 03.09.2019 року.

У зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_7 від здійснення правосуддя, справу прийнято до провадження цього складу суду, про що суддею 06.11.2020 року постановлена ухвала.

Сторонам було забезпечено і вони скористались правом на подання заяв по суті спору.

Ухвалою суду від 07.06.2021 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено ОСОБА_4 . Цією ж ухвалою підготовче провадження закрите, справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 28.07.2021 року у справі призначена посмертна судово-психіатрична експертиза відносно померлого ОСОБА_5 , провадження на час експертизи зупинене.

09.02.2022 року провадження поновлене, про що постановлена відповідна ухвала.

Позивачка в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, надала пояснення, що зводяться до викладеного в її численних письмових заявах.

Відповідач та його представник просили в задоволенні позову відмовити, за необґрунтованістю.

ОСОБА_4 підтримала позов за доводів та підстав заявлених позивачкою.

Інші особи в суд не з`явились, інших заяв по суті спору не надходило.

Вислухавши сторони, дослідивши зібрані докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно зі ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Цивільну дієздатність, як це визначено ст. 30 ЦК України, має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Статтею 225 ч. 1 ЦК України встановлено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Саме на ці норми і посилалась позивачка, як на підставу задоволення позову.

Проте, переконливих доказів в обґрунтування позову позивачкою не надано.

Напроти, згідно з висновком посмертної судово-психіатричної експертизи від 29.11.2021 року №684, ОСОБА_5 , на момент складання та підписання заповіту, а саме 20.05.2016 року, виявляв ознаки органічного ураження головного мозку судинного генезу з інтелектуально-мнестичним зниженням (згідно з МКХ-10:F06.8), і за своїм психічним станом в той період часу усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними.

Даний висновок експертами засновано на аналізі наявної медичної документації, та аналізі зібраних у справі доказів, в тому числі і показань свідків, пояснень сторін, тощо.

Експерт ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердив висновок і пояснив, що доводи позивачки, показання свідків про те, що ОСОБА_5 мав виражені психічні порушення, алкогольну залежність через що не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, не знайшли свого об`єктивного підтвердження насамперед даними медичної документації, вперше такі порушення у нього були зафіксовані лікарями в серпні 2016 року під час його лікування в кардіологічному відділенні Київської міської клінічної лікарні №5, тобто після того, як було посвідчено спірний заповіт.

Доводи позивачки та третьої особи про невідповідність висновку експертизи дійсним обставинам справи є надуманими.

Інші їх доводи, в тому числі і щодо волевиявлення спадкодавця, зводяться до припущень.

Кваліфікація та регалії експертів сторонами під сумнів не поставлено.

Тому, суд знаходить позов необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає.

За такого рішення витрати позивачки на розгляд справи розподілу не підлягають.

Відповідач заяву про відшкодування судових витрат не подавав.

Заходів забезпечення позову судом не вживалось.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня виготовлення повного рішення.

Повне рішення виготовлене 29.09.2022 року.

Можливість отримати інформацію щодо справи, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Головуючий Сенько М.Ф.