Справа № 367/1260/20
Провадження №2/367/1075/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

12 серпня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Глушко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів зазначивши, що 20.02.2018року рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/8444/17 шлюб між нею та ОСОБА_2 розірваний. Від шлюбу мають трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 зайняв позицію не утримувати своїх дітей. Тому, вимушена була звернутись до суду про стягнення аліментів на утримання трьох дітей в примусовому порядку. Ірпінським міським судом Київської області 23.04.2018року у справі №367/2147/18 видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26.03.2018року і до досягнення дітьми повноліття. 22.07.2019 року звернулась до Ірпінського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Київської області на примусове виконання судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання трьох дітей. Однак, боржником зобов`язання не виконувалось, що спричинило утворення заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості по виконавчому листу №367/2147/18 від 23.04.2018 заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає за період з 26 березня 2018року по 15 серпня 2019року - 49539,00 грн. Заборгованості по аліментам відповідач сплатив, тільки з тієї причини, що він часто здійснює перельоти між країнами Україна та США, а тому з остраху, що не зможе пройти митний контроль сплатив борг. Просить суд стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 26.03.2018року по день сплати заборгованості (26.12.2019року) у розмірі 46 539грн.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Щербиною Л.А. подано відзив на позовну заяву. В якому зазначено, що дана позовна заява є безпідставною, не обґрунтованою, достовірно не мотивованою, не підтвердженою належними доказами та такою, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Дійсно він з позивачкою мають трьох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Він постійно спілкувався та спілкується зі своїми дітьми, приймає участь у їх вихованні та постійно надавав та продовжує надавати кошти для задоволення матеріальних та побутових питань. Грошові кошти на утримання дітей перераховувались в добровільному порядку та надавались готівкою позивачці. Крім того, він оплачував лікування дітей. Придбав два планшети Samsung Galaxy, взуття та одяг, оплачував комунальні послуги за будинок у смт. Ворзель, де проживала позивачка з дітьми. Як стало відомо із позовної заяви, у 2018 році позивач звернулася до Ірпінського міського суду із заявою про видачу судового наказу на стягнення аліментів в примусовому порядку. 23.04.2018 року у справі №367/2147/18 видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку. Про винесення даного судового наказу йому не було відомо. Копія наказу йому не надходила. Крім того, до відділу державної виконавчої служби на виконання даний судовий наказ надійшов 24.07.2019 року. У заяві про відкриття виконавчого провадження позивачка вказала адресу проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , хоча їй достеменно була відома адреса його реєстрації: АДРЕСА_2 , оскільки у позові про стягнення пені за несплату аліментів вказаний вірний адрес його реєстрації. Позивачкою штучно створено умови для того щоб у нього утворилася заборгованість для маніпуляціями останнім, оскільки їй достеменно відомо про те, що відповідач регулярно здійснює авіаперельоти до Сполучених Штат Америки. А внесення його до реєстру боржників - значно завдасть шкоди його діяльності.

23.12.2019 року відповідачу стало відомо про те, що його внесено в реєстр боржників по виконавчому провадженню №59642872. 24.12.2019 року відповідач з`явився до державного виконавця, дізнався про наявність виконавчого провадження на підставі судового наказу по справі №367/2147/18 та отримав повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 21.12.2019 року та реквізити для сплати заборгованості по аліментах. Того ж дня відповідач в повній мірі оплатив борг у сумі 53 158,50 грн. Станом на 13.08.2020 року існує навіть переплата в розмірі 2 248 грн.

Враховуючи, що заборгованість по аліментах виникла не з вини відповідача, оскільки останньому не було відомо про наявність судового наказу та виконавчого провадженняпросить суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Глівая С.В. подали до суду відповідь на відзив, в якому просить відмовити у прийнятті відзиву від 13.08.2020 року у зв`язку з пропущеним строком на подання відзиву відповідачем.

Позивач в судове засідання не з`явилась. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Товянський В.С. через канцелярію суду подав заяву про розгляд цивільної справи без його участі, позов підтримав, просив задовольнити вимоги у повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились. Його представник адвокат Щербина Л.А. через канцелярію суду подала заяву про розгляд цивільної справи без їх участі. Додатково повідомила, що ОСОБА_2 постійно проживає в Сполучених Штатах Америки. Періодично приїздить до України при цьому проживає в АДРЕСА_2 . Даний факт достеменно відомий позивачці, оскільки навіть у відповіді на відзив, її представниця долучила копію заяви про видачу судового наказу, де вказано, що ОСОБА_2 живе і працює за кордоном. Про наявність судового рішення про стягнення визначеної суми аліментів з березня 2018 року відповідачу відомо не було. Тим більше не було відомо про відкриття виконавчого провадження, адже в такому випадку відповідач аліменти на дітей сплачував би офіційно через державну виконавчу службу, як це робить з моменту, коли йому стало відомо про судове рішення, виконавче провадження по сьогоднішній день. Відповідач постійно спілкувався та спілкується зі своїми дітьми, приймає участь у їх вихованні та постійно надавав та продовжує надавати кошти для задоволення матеріальних та побутових питань. Грошові кошти на утримання дітей перераховувались в добровільному порядку та надавались готівкою відповідачці. Крім того, відповідач оплачував лікування дітей. Придбав два планшети Samsung Galaxy, взуття та одяг, оплачував комунальні послуги за будинок у смт. Ворзель, де проживала відповідачка зі своїми дітьми. Надані документи підтверджують факт перерахування грошових коштів на потреби дітей, оплату лікування у період коли державним виконавцем розраховано заборгованість. Як відомо із позовної заяви, у 2018 році позивач звернулася до Ірпінського міського суду із заявою про видачу судового наказу на стягнення аліментів в примусовому порядку. 23.04.2018 року у справі №367/2147/18 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку. Про винесення даного судового наказу відповідачу не було відомо. Копія наказу йому не надходила. Крім того, до відділу державної виконавчої служби на виконання даний судовий наказ надійшов 24.07.2019 року. У заяві про відкриття виконавчого провадження відповідачка вказала адресу фактичного проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , хоча їй достеменно було відомо, що він там не проживає, а також їй була відома адреса реєстрації останнього: АДРЕСА_2 , оскільки у позові про стягнення пені за несплату аліментів вказаний вірний адрес реєстрації відповідача. Судовий наказ видано стягувачу 27.04.2018 року і пред`явлено до виконання лише 24.07.2019 року, тобто більше ніж рік документ лежав у позивачки без виконання. Таким чином, пред`явивши до виконання судовий наказ через один рік та три місяці, позивачкою штучно створено умови для того щоб у відповідача утворилася заборгованість зі сплати аліментів. Жодного доказу того, що відповідачу відомо про наявність рішення про стягнення з нього аліментів позивачем не надано. Враховуючи те, що відсутні винні дії чи бездіяльність спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення визначеної суми, виключає підстави стягувати неустойку (пеню) з ОСОБА_2 . Враховуючи також судову практику з даної категорії справ, в тому числі постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року справа № 661/905/19, вважать, що позов не підлягає до задоволенню.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

23.04.2018 року Ірпінським міським судом Київської області винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26.03.2018року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно заяви стягувачки ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження від 22 липня 2019 року, адресованої начальнику Ірпінського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції Київської області Сидорук Л.В. вбачається, що ОСОБА_1 просить прийняти до примусового виконання судовий наказ, виданий 27 квітня 2018року Ірпінським міським судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26.03.2018року і до досягнення дітьми повноліття. Одночасно повідомляє, що на сьогоднішній день ОСОБА_2 , фактично проживає: АДРЕСА_1 . Також повідомляє, що з 26.03.2018року (день початку стягнення аліментів) та по день пред`явлення судового наказу до примусового виконання ОСОБА_2 перерахував аліменти один раз у лютому 2019року, більше аліментів він не перераховував, а тому на сьогоднішній день у ОСОБА_2 виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання трьох дітей. Також у відповідності до вимог закону просить провести розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по аліментам, накласти арешт на все майно боржника - ОСОБА_2 , та вжити всіх дій по примусовому стягненню аліментів на утримання дітей. При цьому додає оригінал судового наказу від 27.04.2018року Ірпінського міського суду. Вказана заява отримана адресатом 22.07.2019 року, що вбачається зі штампу установи.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Ірпінського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції Київської області Герби К.В. по ВП 59642872 вбачається, що за період з березня 2018 року по серпень 2019 року аліменти не сплачувались, заборгованість становить 49 539грн.

Статтею 180 СК України, встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 21.12.2019 року № 59642872 державного виконавця Ірпінського міського відділу ДВС ГТУ юстиції у Київській області, адресованого ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ), вбачається, що станом на 21.12.2019 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 15.08.2019 року за період з 26.03.2018 року по 01.08.2019 року становить 49 539,00грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Відомості про ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру боржників.

Судом встановлено, що заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 не має, даний факт підтвердив відповідач копією роздруківки з Приват24 щодо здійснення транзакції 26.12.2019 року о 10:51, з якої вбачається, переведення заборгованості по аліментах в розмірі 53 158,50грн. та копіями квитанцій від 24.12.2019 року щодо оплати аліментів на дітей за грудень 2019 року в розмірі 3610,55грн., від 26.12.2019 року щодо оплати заборгованості по аліментах в розмірі 53425,63грн., від 20.01.2020 року щодо оплати виконавчого збору в розмірі 5 315,85грн. Крім того, позивач не заперечує факту погашення ОСОБА_2 заборгованості по сплаті аліментів на дітей.

Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ст.8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. За частиною другою вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз частини другої статті 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов`язання, встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов`язання.

Правовідносини сторін в даній справі регулюються нормами Сімейного кодексу України, до яких положення ч.2 ст. 625 ЦК України не застосовуються.

Сімейний кодекс України, який є спеціальним законом, чітко встановив відповідальність за несплату аліментів у вигляді пені.

Зокрема, ст.196 СК України визначено, що в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Обов`язок платника аліментів щодо сплати інфляційних втрат визначений у ч.4 ст.196 СК України лише за прострочення сплати додаткових витрат на дитину з вини платника.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що зазначено у відповіді Управління ДМС України в Запорізькій області від 06.03.2020 року № 2301.3-2370/23.1-20, за цією ж адресою він і проживав, коли перебував в Україні, даний факт підтвердив представник відповідача в своїх поясненнях та й позивач не заперечувала, щодо місця проживання ОСОБА_2 в м. Запоріжжі після розірвання їхнього шлюбу. Крім того, в судовому наказі Ірпінського міського суду Київської області від 23.04.2018 року по справі № 367/2147/18 про стягнення аліментів на утримання дітей, також вказана адреса проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 .

Згідно посвідки на постійне проживання іноземців та осіб без громадянства серія ЗП № 2657 від 06 вересня 2006 року - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

гідно копії паспорту ОСОБА_2 громадянина США вбачається, що він постійно здійснював перетин кордону України потягом 2018-2020 років., зокрема: 27.11.2018 року прилетів до України, 23.01.2019 року вилетів до США; 21.04.2019 року прилетів до України та 27.07.2019 року вилетів до США; 10.12.2019 року прилетів до України та 30.01.2020 року вилетів до США та лише 09.08.2020 року повернувся до України.

Виконавче провадження по судовому наказу № 367/2147/18 від 23.04.2018 року було відкрито Ірпінським міським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції Київської області за заявою ОСОБА_1 лише в липні 2019 року.

Суд звертає увагу на те, що при вирішені спірних правовідносин, які виникли в площині сімейних відносин, пріоритетним для вирішення останніх, окрім загальних норм законодавства, є норми Сімейного кодексу України, в силу чого, при наявності загальної та спеціальної норми законодавства, дія якої охоплює спірні правовідносини, застосуванню підлягає спеціальна норма законодавства, а тому, в даному випадку, при вирішенні спірних правовідносин щодо стягнення інфляційних втрат за несвоєчасну сплату грошових коштів у виді аліментів ст.625 ЦК України застосуванню не підлягає, а застосовується норма ст. 196 СК України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, стягнутих за рішенням суду, не ґрунтуються на вимогах матеріального права, а тому правові підстави для їх задоволення відсутні, оскільки, у відповідача ОСОБА_2 не має заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей. Вини ОСОБА_2 у тому, що виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей в період з 26.03.2018 року по 26.12.2019 року немає, відсутні будь які докази про те, що ОСОБА_2 відомо про наявність судового наказу Ірпінського міського суду Київської області від 23.04.2018 року по справі № 367/2147/18 про стягнення аліментів на утримання дітей, таких доказів не подано і позивачем. Крім того, згідно роздруківок виписок ПриватБанк по рахунку ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_2 в період з 2018 року по 2019 рік періодично здійснював оплату комунальних послуг будинку в смт. Ворзель, перераховував кошти на ім`я ОСОБА_1 , в тому числі і на лікування зубів дітей, на купівлю продуктів харчування, взуття інших потреб дітей, тим самим він фінансово надавав допомогу на утримання дітей добровільно.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Керуючись ст. 8, 180, 196 Сімейного кодексу України, ст. 12, 133, 141, 247, 263-265, 352, 354 ЦПК України,суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза