Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/840/22
Провадження № 2/494/350/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09 2022 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Римаря І.А

за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 494/840/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя. ,-

В С Т А Н О В И В:

До Березівського районного суду Одеської області звернулася ОСОБА_1 з позовними вимогами до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя.

Позивач у позовній заяві зазначила, що 15 квітня 2016 року між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, 06.10.2020 року шлюб мід ними було розірвано. За час спільного проживання ними у спільну сумісну власність було придбано житлову квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34,5 кв м. Між ними ніяких домовленостей та договорів під час шлюбу укладено не було. Добровільно провести розподіл спільної квартири відповідач не бажає. На будь які пропозиції не погоджується. На підставі цього позивач просить розподілити їх сумісне майно.

Ухвалою суду від 08.07.2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання..

Відповідно до наказу Березівського районного суду Одеської області №16 ОД від 31.08.2022 року( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 31.12.2022 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку.

Також указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 21.11.2022 року..

У судове засідання 12.09.2022 року позивач або її представник у судове засідання не з`явилися. Водночас, 12.09.2022 року подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просить задовольнити.

У судове засідання 12.09.2022 року відповідач також не з`явилась. 12.09.2022 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги визнає та просить їх задовольнити.

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін у заявах про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного:

Частиною 3 статті 200 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено: «За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем».

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач та відповідач 15.04.2016 року - зареєстрували шлюбу, який на підставі рішенням Березівського районного суду Одеської області від 06.10.2020 року розірваний (а.с. 12-13).

За час їх спільного проживання ними набуто спільне майно у вигляді житлової квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 34,5 кв м , вказане підтверджується договором купівлі-продажу від 01.07 2017 року, власником якого став відповідач ОСОБА_2 (а.с.6-11,).

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України (далі СК України) вважається, що «кожна річ, набута за час спільного проживання, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності цих осіб».

Згідно ст.63 СК України «дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними».

Стаття 68 СК України передбачає, що «розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте на час шлюбу».

Згідно ст.69 СК України, «дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу».

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А в силу вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази , які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи , які входять до предмета доказування.

Виходячи із приписів ст.60 СК України, факт реєстрації шлюбу в державних органах РАЦС тягне за собою встановлення презумпції виникнення спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям під час дії зареєстрованого шлюбу.

Згідно зі ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Як встановлено в судовому засіданні періодом перебування сторін в шлюбі є саме період з 15.04.2016 року по 06.10.2020 рік.

Вищезазначене майно було придбано у період шлюбу сторін, а тому вказане нерухоме та рухоме майно є їх спільною сумісною власністю.

Жодних доказів від сторін, що майно придбалось саме за власні кошти кожного, суду не надано та іншим не спростовано, а тому суд доходить висновку, що вказаний житловий будинок з господарчими прибудовами, який придбаний у період шлюбу сторонами є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до п.1 ст. 70 СК України вбачається, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними , якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором .

Окрім того як передбачено ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) , майно , набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю ч.2 ст. 372 ЦК України передбачено , що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

При поділі майна суд виходить із того, що діючий кодекс передбачає, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що фактично між сторонами досягнуто згоди щодо розподілу майна їх спільної сумісної власності по Ѕ вищевказаного майна кожному.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність, або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування

Таким чином, враховуючи, що спірне нерухоме майно набуте сторонами за час шлюбу, обставини, які передбачені ч.2 та ч.3 ст.70 СК України щодо відступу від засади рівності часток подружжя - судом не встановлено, відповідач визнає позовні вимоги, а тому суд вважає позов задовольнити та розподілити вищевказане нерухоме майно у рівних частках подружжя в спільному майні.

Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп. .

На підставі наведеного ст.ст. 60, 69-72 СК України ст. ст.183, 368, 370 ЦК України та керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружя. - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину житлової квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 52,00 кв м, житловою площею 34,5 кв м, що являється об`єктом спільної сумісної власності подружжя набутого під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу НМО №393495, посвідченим приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області 01.07.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Березівським РВ ГУМВС України в Одеській області 16.11.2009 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт № НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 992 (девятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 )

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 16.09.2022 року

Суддя І.А. Римар