н/п 2/490/2449/2018 Справа № 490/8358/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 р.

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Гуденко О.А.,

за участю секретаря Савенко Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

19.08.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Центрального районного суду міста Миколаєва із позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 24.11.2015 року, справа №482/1351/14-ц з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.07.2014 року і до досягнення нею повноліття. Починаючи з липня 2014 року по серпень 2016 року Відповідач не сплачує аліменти, хоча є директором ТОВ» Ессомарін», та пеня за несплату аліментів складає 92643,25грн. станом на 19.08.2016 року.

23.11.2017 року ОСОБА_1 подала до суду клопотання про збільшення позовних вимог, відповідно до якого збільшився строк нарахування пені з 24.07.2014 року по 16.05.2017 року та складає 147097,95 грн.

23.10.2018 року ОСОБА_2 Відповідач подав до суду заперечення на позов, відповідно до якого просив позов залишити без задоволення, оскільки сплачував аліменти.

19.11.2021 року представник Позивача адвокат Труба К.Б. надала до суду пояснення в яких вказала, що у всіх квитанціях наданих відповідачем ОСОБА_2 не міститься призначення платежу та не відносяться до періоду нарахування пені, а тому не відносяться до предмету даної справи, надані відповідачем квитанції про перерахування на рахунок Центрального ВДВС ММУЮ в Миколаївській області були враховані державними виконавцями. Але відповідач сплачував аліменти невчасно та не в повному обсязі і це підтверджується розрахунками заборгованості по сплаті аліментів. Всього пеня становить 112 752,50 гривень за період з липня 2014 по квітень 2017 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2016 року визначено головуючого по справі суддю Батченко О.В.

Ухвалою судді від 22.08.2016 року було відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2017 року визначено головуючого по справі суддю Чулуп О.С.

08.02.2017 року матеріали справи передані на розгляд судді Чулуп О.С.

Ухвалою судді від 13.02.2017 року прийнято до розгляду вказану справу, та призначено до судового розгляду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2021 року визначено головуючого по справі суддю Саламатіна О.В.

10.02.2021 року матеріали передані на розгляд судді Саламатіна О.В.

Ухвалою судді від 11.02.2021 року прийнято до розгляду вказану справу, розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, було призначено підготовче судове засідання по справі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2022 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

Ухвалою судді від 05.07.2022 року було прийнято справу до провадження та призначено судове засідання у справі

26.07.2022 року від представника Позивача адвоката Труби К.Б. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачки та підтримки позовних вимог.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно виконавчого листа № 482/1351/14-ц, виданого 09.12.2015 року Новоодеським міськрайонним судом Миколаївської області, вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.07.2014 року і до досягнення нею повноліття.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного 01.03.2017 року державним виконавцем Іскяндаровою А.Ф. Центрального ВДВС м. Миколаєва, при примусовому виконанні виконавчого листа № 482/1351/14-ц, встановлений розмір заборгованості боржника ОСОБА_2 станом на 01.03.2017 рік у загальному розмірі 28043,60 грн., оскільки боржником із загальної суми заборгованості за 2014-2015 рік нічого не було сплачено, за 2016 рік було нараховано 14585,25 грн та сплачено 4450 грн., за 2017 (два місяці) було нараховано 2509,5 грн. було сплачено 1000 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного 01.11.2017 року державним виконавцем Іскяндаровою А.Ф. Центрального ВДВС м. Миколаєва, при примусовому виконанні виконавчого листа № 482/1351/14-ц, встановлений розмір заборгованості боржника ОСОБА_2 станом на 01.01.2016 року у загальному розмірі 16398,85 грн., оскільки боржником із загальної суми заборгованості за 2016 рік було нараховано 14738,25 грн та сплачено 4450 грн., за 2017 рік було нараховано 16469,25 грн. було сплачено 43952,75 грн. Переплата складає 796,40 грн.

Суд не бере до уваги квитанції надані відповідачем щодо сплати аліментів, оскільки у всіх квитанціях наданих Відповідачем не міститься призначення платежу. В провадженні Центрального ВДВС ММУЮ Миколаївської області перебувало декілька виконавчих проваджень, де ОСОБА_2 був боржником. Щонайменше це три виконавчих провадження про стягнення аліментів: два провадження про стягнення аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжував навчатися після досягнення повноліття, і одне на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 . Крім того, по всім справах судами стягувались судові збори. Тому встановити призначення платежу та яким чином розподілялись ці кошти державними виконавцями наразі є неможливим. ОСОБА_2 не оспорював у передбаченому законодавством порядку жодного розрахунку заборгованості. Рішення суду від про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 набуло законної сили 24.11 2015 року. ОСОБА_2 знав про необхідність сплачувати аліменти на дитину з липня 2015 року, бо приймав участь у судових засіданнях. Він заявляє, що «несплата аліментів за період за період з липня 2014 року по листопад 2015 року виникла не з його вини». В той же час надає квитанції про сплату нібито аліментів від: 28.06.2015 650 грн., 09.12.2015 650 грн., 14.01.2016 650 грн., 29.02.2016 450 грн., 06.10.2015 - 650 грн. В провадженні Центрального ВДВС ММУЮ перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь його повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі ј частки всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 01.08.2014 року і до закінчення сином навчання до 01.07.2016 року. В цьому провадженні станом на 01.04.2016 року ОСОБА_2 мав заборгованість в розмірі 12 205,75 гривень і у зв`язку з цим ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.03.2016 року у справі 490/3584/16-ц ОСОБА_2 було тимчасово обмежено право виїзду за межі України. Таким чином перелічені квитанції про сплату коштів в Центральний ВДВС, ймовірно, це аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7 , які стягувались на підставі рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області у справі 482/1350/14-ц в період з 01.08.2014 по 01.07.2016 роки, та на підставі рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 13.01.2017 року у справі 482/1566/16-ц за період з 07.11.2016 року по 02.06.2019 року включно. Квитанції від 24.11.2016 800 грн., 12.10.2016 800 грн. були частково враховані державним виконавцем: половина суми пішла на погашення аліментів на утримання ОСОБА_5 , а половина на утримання сина ОСОБА_7 . Вказане підтверджується розрахунками заборгованості. Квитанції від 03.07.2016 650 грн., 08.08.2016 700 грн., 30.05.2015 650 грн., 11.04.2016 650 грн., 26.12.2016 1000 грн., 01.02.2017 1000 грн. були враховані державним виконавцем в розрахунку заборгованості. Але цих сум не вистачало для сплати аліментів. Фактично він сплачував аліменти в два рази менші, ніж призначались державним виконавцем. Квитанції за період з червня по грудень 2017 року не відносяться до періоду нарахування пені, а тому не відносяться до предмету даної справи. На аркуші справи 76 та 77 знаходяться дві однакові квитанції № 0.0.7354410.1.1 від 28.03.2017 року про перерахування 5000 гривень. 28 березня 2017 року ОСОБА_2 було перераховано в Центральний ВДВС ММУЮ в Миколаївській області 45 000 гривень. Із цієї суми 29 386,75 гривень були нараховані як сплата заборгованості по аліментам на утримання ОСОБА_5 , що підтверджується розрахунком заборгованості та були враховані при нарахуванні пені. Остаток суми ймовірно пішов на погашення заборгованості по аліментам на утримання сина ОСОБА_7 , що вбачається з розрахунків заборгованості по його аліментам. Таким чином, надані відповідачем квитанції про перерахування на рахунок Центрального ВДВС ММУЮ в Миколаївській області були враховані державними виконавцями, але відповідач сплачував аліменти невчасно та не в повному обсязі і це підтверджується розрахунками заборгованості по сплаті аліментів наданими Позивачкою.

Вирішуючи спірне питання, суд виходить з того, що за умовами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що не виконується відповідачем.

Згідно приписів ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В силу ст. 8,12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 вищевказаної Конвенції ООН, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 03.04.2019 року по справі № 333/6020/16-ц, сума пені за кожен місячний платіж, по якому настало прострочення розраховується наступним чином:

П=С (простроч) х1% :100 х К (днів), де -

П- розмір пені за прострочення платежу за один місяць,

С(простроч) - розмір простроченої заборгованості за конкретний місяць (з урахуванням сум часткового погашення),

К(днів) - кількість днів прострочки (з першого дня місяця, який є наступним після місяця, у якому настала прострочка, до дня фактичної сплати заборгованості),

Остаточна сума до стягнення складає:

С(стягн) = (П1+П2+П3…+Пн) - ПЗ, де -

С (стягн) - остаточна сума пені до стягнення,

(П1+П2+П3…+Пн) - сукупний розмір сум пені, розрахованих окремо для кожного місячного платежу, але яка не перевищує 100% заборгованості по аліментам.

ПЗ - загальна сума штрафів, застосованих до відповідача відповідно до ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Відповідно до ст. 196 СК України та п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006, неустойка (пеня) сплачується за весь час прострочення сплати аліментів.

Зазначена правова позиція висловлена Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18).

Таким чином, якщо виходити з формули розрахунку, визначеної в позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року по справі № 333/6020/16-ц, то:

Липень 2014 року 193.35 грн. х 1% х 490 дн =947,42 гр.

Серпень 2014 року 856.25 грн. х 1% х 490 дн. = 4195.63 гр.

Вересень 2014 року 856.25 грн. х1% х 490 дн. = 4195.63 гр.

Жовтень 2014 року 882.75 грн. х1% х 490 дн. =4325.48 гр.

Листопад 2014 року 882.75 грн. х1% х490 дн. = 4325.48 гр.

Грудень 2014 року 882.75 грн. х1% х 490 дн.= 4325.48 гр.

Січень 2015 року 902.25 грн. 1% х 490 дн. = 4421.03 гр.

Лютий 2015 року 902.25 грн.х1%х490 дн. = 4421.03 гр.

Березень 2015 року 902.25 грн.х1%х490 дн. =4421.03 гр.

Квітень 2015 року 972.25 грн. х1%х 490 дн.=4764.03 гр.

Травень 2015 року 972.25грн. х1%х490 дн.=4764.03 гр.

Червень 2015 року 972.25 грн. х1%х490 дн.=4764.03 гр.

Липень 2015 року 1012.50грн.х1%х490 дн. = 4961.25 гр.

Серпень 2015 року 1012.50 грн.х1%х490 дн.=4961.25 гр.

Вересень 2015 року 1012.50 грн.х1%х490дн.=4961.25 гр.

Жовтень 2015 року 1061.25 грн.х1%х490 дн.=5200.13 гр.

Листопад 2015 року 1061.25грн.х1%х490 дн.=5200.13гр.

Грудень 2015 року 1061.25 грн.х1%х484 дн.=5136.45гр.

Січень 2016 року 1138.50 грн.х1%х453дн.=5157.41гр.

Лютий 2016 року 1138.50 грн.х1%х422дн.=4804.47 гр.

Березень 2016 року 1138.50 грн.х1%х393дн.=4474.31гр.

Квітень 2016 року 563.75 грн.(1213.75-650)х1%х362дн.=2040.78гр.

Травень 2016 року 1213.75грн.х1%х332дн.=4029.65гр.

Червень 2016 року 563.75 грн.(1213.75-650)х1%х301дн.=1696.89гр.

Липень 2016 року 604.75грн.(1254.75-650)х1%х271дн.=1638.87гр.

Серпень 2016 року 1254.75грн.х1%х240дн.=3011.40 гр.

Вересень 2016 року 554.75 грн.(1254.75-700)х1%х209дн.=1159.43гр.

Жовтень 2016 року 854.75 грн.(1254.75 -400)х1%х179дн.=1530гр.

Листопад 2016 року 854.75 грн.(1254.75-400)х1%х148дн.=1265.03 гр.

Грудень 2016 року 254.75 грн. (1254.75-1000)х1%х118дн.=300.61гр.

Січень 2017 року 254.75 грн. (1254.75-1000)х1%х87дн.=221.63гр.

Лютий 2017 року 1254.75 грн.х1%х56дн.=702.66гр.

Розрахунок, який надала представник позивача ,складений вірно.

Проте, в силу ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За такого, слід стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за заборгованістю по сплаті аліментів у розмірі 28043,60 грн за період з липня 2014 року до березня 2017 року, що дорівнює розміру заборгованості по аліментах за вказаний період.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 280, 43 грн.

Керуючись ст. 12,14, 81, 89, 141, 259,263ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , неустойку (пеню) за заборгованістю по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з липня 2014 року по березень 2017 року - в сумі 28043 (двадцять вісім тисяч сорок три) грн 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 280 грн 43 коп.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 14 вересня 2022 року

Суддя О.А. Гуденко