Справа № 226/807/22

Справа № 226/807/22
Провадження № 2/226/414/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року м.Мирноград

Димитровський мiський суд Донецької областi в складi:

головуючого суддi Редько Ж.Є.,

при секретарі Кудрявцевої Н.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_3 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної трудовим каліцтвом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» (далі за текстом ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля») про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з трудовим каліцтвом, в обґрунтування якого вказав, що він з 20.12.2021 по 22.02.2022 перебував у трудових стосунках з відповідачем, працюючи у відокремленому підрозділі «Шахтоуправління «Першотравенське» машиністом гірничих виїмкових машин 5 розряду з повним робочим днем у шахті, був звільнений з підприємства за п.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням. 23.12.2021 об 11.15 год з ним стався нещасний випадок на підприємстві, про що було складено акт за формою Н-1/П від 05.01.2022, за таких обставин. При виконанні ним наряду з технічного обслуговування нарізного комбайну КНФ з покрівлі виробки відшарувався шматок породи та впав йому на стопу правої ноги, в результаті чого він отримав множинну травму правої ступні; відкритий, уламковий перелом нігтьової фаланги III пальця правої ступні зі зміщенням; відшарування нігтьової пластини; закритий, крайовий в/суглобовий перелом с/фаланги II пальця правої ступні без зміщення. У зв`язку з отриманою травмою він з 23.12.2021 по 29.12.2021 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Мирноградської центральної міської лікарні та після виписки продовжив лікування амбулаторно. За наслідками трудового каліцтва згідно із довідкою МСЕК від 03.02.2022 йому встановлено 20 % втрати професійної працездатності та рекомендовано медикаментозне й оперативне лікування. Через отриману травму йому спричинено фізичні та моральні страждання, що призвели до порушення його звичного способу життя та нормальних життєвих зв`язків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, втрати професійної працездатності, порушення здоров`я. Витрачання тривалого часу на відвідування лікувальних установ, неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров`я позбавило його домашнього затишку, обмежило спілкування з близькими, що негативно вплинуло на його душевний та емоційний стан. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює у 100000 грн, яку просить суд стягнути на свою користь з відповідача.

Позивач ОСОБА_3 до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обгрунтовуючи їх обставинами викладеними в позові.

Представник відповідача ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» Гордєєва О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала відзив на позов, згідно з яким вказала,

що позивачем не додано до позовної заяви належного доказу, який би підтверджував обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, не зазначено, в чому саме виражаються його моральні страждання. Документи, які позивач надає як доказ наявності в нього моральної шкоди, не містять жодних скарг позивача на його незадовільний психічний стан або скарг з приводу негативних проявів, таких як психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, тривога, дратівливість, почуття страху, поганий сон та інші. Відсутні будь-які докази вини підприємства в негативних змінах у житті позивача та причинно-наслідкового зв`язку таких наслідків та діяння відповідача. Бкдкчи усвідомленим про важкі, шкідливі та небезпечні умови праці, позивач свідомо йшов на ризик для свого здоров`я. Актом розслідування не встановлено будь-якої вини роботодавця у цьому нещасному випадку, тобто відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди. У позовній заяві не наведено жодних конкретних аргументів для обґрунтування розрахунку розміру позовних вимог. Можливість стягнення моральної шкоди не має бути підставою для безпідставного збагачення особи. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_1 вказав, що у ОСОБА_3 виникло право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманою травмою та встановленням йому стійкої втрати працездатності внаслідок отриманого трудового каліцтва, що підтверджується висновком МСЕК та в свою чергу підтверджує наявність факту спричинення шкоди здоров`ю, яка призвела до фізичних і моральних страждань, а п.7 акту розслідування нещасного випадку, згідно з яким вважати його пов`язаним з виробництвом, лише підтверджує наявність прямого причинного зв`язку таких наслідків. Доводи відповідача щодо недоведення факту спричинення позивачу моральної шкоди відповідачем та ненадання обґрунтованого розрахунку моральної шкоди не спростовують факту ушкодження здоров`я ОСОБА_3 та виникнення у відповідача обов`язку з компенсації спричиненої шкоди.

Згідно із ухвалою суду від 04.08.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Згідно із ухвалою суду від 03.10.2022 у задоволенні клопотань представника відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, про витребування від позивача додаткових доказів, про призначення судово-психологічної експертизи відмовлено.

Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20.12.2021 по 22.02.2022 перебував у трудових відносинах з ВП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля», працюючи машиністом гірничих виїмкових машин 5 розряду з повним робочим днем у шахті. Згідно із наказом № 263-к від 22.02.2022 він був звільнений за п.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 6-9).

23.12.2021 об 11.15 год з ОСОБА_3 при виконанні трудових обов`язків у ВП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК «ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» стався нещасний випадок, а саме: під час виконання наряду з технічного обслуговування нарізного комбайну КНФ з покрівлі виробки відшарувався шматок породи та впав ОСОБА_3 на стопу правої ноги, травмувавши праву ступню. За цим нещасним випадком складений акт за формою Н-1/П від 05.01.2022 (а.с.12-18).

З тексту акту Н-1/П вбачається, що причиною настання нещасного випадку з позивачем є невиконання посадових обов`язків з забезпечення безаварійної та безпечної роботи на усіх технологічних лініях (процесах) у зміні гірничим майстром дільниці монтажно-демонтажних робіт ВП «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та невиконання самим потерпілим ОСОБА_3 вимог інструкції з охорони праці в частині слідкування на протязі зміни за безпечним станом робочого місця (а.с.12-18).

Через отриману 23.12.2021 травму ОСОБА_3 з 23.12.2021 по 29.12.2021 пройшов стаціонарне лікування у травматологічному відділенні Мирноградської ЦМЛ, де йому було встановлено діагноз: множинна травма правої ступні; відкритий, уламковий перелом нігтьової фаланги III пальця правої ступні зі зміщенням; відшарування нігтьової пластини; закритий, крайовий в/суглобовий перелом с/фаланги II пальця правої ступні без зміщення (а.с.10).

За наслідками отриманої 23.12.2021 на виробництві травми ОСОБА_3 з 30.12.2021 по 21.01.2022 продовжив лікування амбулаторно. Згідно із записами з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 звертався за медичною допомогою до лікаря травматолога із скаргами на біль, набряк, обмеження рухів в області ІІ-ІІІ пальців правої ступні, деформовану пластину, на біль в пальцях правої ступні після тривалої ходьби (а.с.19-30).

Відповідно до довідки міжрайонної травматологічної МСЕК м.Покровська від 03.02.2022 ОСОБА_3 за наслідками трудового каліцтва вперше визначено 20 % втрати професійної працездатності на строк до 01.03.2023. Йому рекомендовано медикаментозне та оперативне лікування (а.с.11).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що право громадян на соціальний захист гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно за ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Згідно із ч.1 ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, завданої робітнику у наслідок ушкодження його здоров`я, здійснюється Фондом відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 № 1105-ХIV (далі Закон № 1105-ХIV), що набрав чинності з 01.04.2001.

Обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди застрахованим особам, які потерпіли на виробництві, до внесення змін до Закону № 1105-Х1У на підставі Закону України від 23.02.2007 № 717-У, був покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Крім того 01.01.2015 набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції Закону України від 28.12.2014 № 77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці».

Частина восьма статті 36 цього Закону передбачає, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦК України та КЗпП України.

Пункт 1 частини другої статті 10 цього Закону передбачає обов`язок страховика - Фонду соціального страхування України виплачувати тільки ті страхові виплати, які передбачені цим законом.

Отже Фонд соціального страхування України не здійснює відшкодування моральної шкоди постраждалим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей.

До такого висновку суд дійшов з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.08.2018 у справі № 579/951/16ц, відповідно до якої ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовується до всіх відповідних позовних вимог, заявлених після 01 січня 2015 року, незалежно від більш ранньої дати встановлення на підставі висновків МСЕК стійкої втрати професійної працездатності позивача.

Таким чином, у разі нещасного випадку, що стався з працівником на виробництві, таку шкоду потерпілій особі повинен відшкодувати роботодавець на підставі ст.237-1 КЗпП України, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із ч.4 цієї ж статті власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Виходячи з вимог ст.153 КЗпП України, яка покладає на власника обов`язок створювати працівникові безпечні умови праці, провина власника полягає у невиконанні такого обов`язку. Отже, саме підприємство повинно було створити умови, які б унеможливлювали настання негативних наслідків щодо здоров`я працівника.

Наявність небезпечних умов праці позивача встановлена актом розслідування нещасного випадку, який трапився з позивачем.

Суд вважає, що у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з встановленням йому стійкої втрати працездатності внаслідок отриманої на виробництві травми, а висновок МСЭК підтверджує наявність факту спричинення шкоди його здоров`ю, яка привела до фізичних і моральних страждань позивача, та наявність прямого причинного зв`язку між ушкодженням здоров`я та порушенням небезпечних норм при виконанні робіт.

Як зазначено вище, ОСОБА_3 більше місяця лікувався через отриману травму на виробництві. В його медичних документах зафіксовано скарги на біль, набряк, обмеження рухів в області пальців правої ступні.

Отримана позивачем під час виконання ним трудових обов`язків травма вимагає від нього продовження лікування, позивач тривалий час зазнавав фізичний біль і психічні страждання, внаслідок чого порушилися його нормальні життєві зв`язки, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Посилання відповдіача на обов`язковість, як доказу, висновку судово-психологічної експертизи щодо факту спричинення позивачеві моральної шкоди безпідставне і не відповідає вимогам законодавства. Позивачем надано достатньо доказів, за якими можна судити про наявність його страждань. Крім того у п.4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 № 1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Ознайомлення працівника з умовами праці і можливостю їх впливу на здоров`я не виключає відповідальності підприємства у разі настання негативних наслідків.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, обсяг, тривалість зазнаваних позивачем страждань, його стан здоров`я, відсутність інвалідності, розмір і строковий характер втрати працездатності, а саме те, що позивач у 40 років втратив 20% своєї працездатності на підприємстві відповідача, що безумовно тягне за собою незворотність змін у буденному житті позивача, тобто отримана ним травма заважає йому вести повноцінний спосіб життя, вимагає від нього додаткових зусиль для його організації, потребує продовжувати лікування. Але сума, в яку позивач оцінив заподіяну моральну шкоду, є завищеною і не відповідає отриманим ним моральним стражданням. Суд, також враховуючи наявність встановленого в діях позивача порушення правил безпеки праці, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим визначити позивачу розмір моральної шкоди у 15000 грн, які підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» внесено зміни до п.п.164.2.14 ст.164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування цих змін, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Беручи до уваги наведене, сума моральної шкоди повинна бути стягнута без утриманням податків та зборів, згідно чинного законодавства України, оскільки станом на 01 січня 2022 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6500 грн 00 коп., а сума стягнутої моральної шкоди в розмірі 15000 грн 00 коп. не перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати (6500 х 4 = 26000 грн 00 коп.).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеній сумі у розмірі 189 грн 00 коп.

На підставі ст.ст.43, 46 Конституції України, законів України «Про охорону праці», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст.2, 5, 6, 12, 13, 259, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» (місцезнаходження: 51400, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Соборна, б.76, ) про відшкодування моральної шкоди, отриманої внаслідок трудового каліцтва, задовольнити частково.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди, отриманої внаслідок трудового каліцтва, 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп. без утриманням податків та інших обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» на користь держави судовий збір в сумі 140 (сто сорок) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05.10.2022.

Суддя Ж.Є.Редько