Провадження № 2/161/4093/22
У Х В А Л А

про залишення без руху

21 вересня 2022 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Пушкарчук В.П., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» про зобов`язання припинити електропостачання та визнання незаконним підключення до мережі електропостачання, -

в с т а н о в и л а:

19.09.2022 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Волиньобленерго» про зобов`язання припинити електропостачання та визнання незаконним підключення до мережі електропостачання.

Однак, вищевказана позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що у позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

При цьому, п. 5 ст. 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Слід зазначити, що безумовною вимогою до усіх документів, які подаються до суду, є їх чіткість та читабельність.

Проте, як вбачається із долученої позивачкою до свого позову оригіналу квитанції (а.с. 1), така є не в повній мірі чіткою та читабельною, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості надати належну правову оцінку такому документу.

Крім того, всупереч вимогам п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява ОСОБА_1 не містить її підтвердження про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, ОСОБА_1 до свого позову не було додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (наявна у справі квитанція не стосується сплати судового збору).

Натомість, позивачка у своєму позові просить звільнити її від сплати судового збору посилаючись на існування умов, визначених положенням ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», а саме: що вона є матір`ю-одиночкою та що предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Надаючи правову оцінку вищевказаному клопотанні, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З цих підстав, суд у порядку, передбаченого законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Підстави звільнення від сплати судового збору встановлені ст. 8 ЗУ «Про судовий збір».

Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; позивачами є військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Вказаний перелік підстав звільнення від сплати судового збору є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Частиною 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку, що положення ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» є диспозитивною нормою, а не імперативною, а відтак не встановлюють для суду обов`язку щодо звільнення позивача від сплати судового збору у випадку наявності в нього певних життєвих обставин.

При цьому, основною підставою для, зокрема, звільнення від сплати судового збору, є незадовільний майновий стан сторони, який, з урахуванням певних умов, позбавляє її можливості сплатити такий судовий збір у розмірі, встановленому законом, або ж його сплата не виправдано поставить таку особу та членів її сім`ї в скрутне матеріальне становище.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 12 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, той факт, що ОСОБА_1 є матір`ю-одиночкою жодним чином не свідчить про ту обставину, що розмір судового збору, встановлений за пред`явленими позовними вимогами є непосильний для неї, занадто великий, або ж його сплата вагомо позбавить останню засобів для існування.

Жодних доказів того, що соціальна допомога, яку отримує ОСОБА_1 як матір-одиночка, є єдиним джерелом заробітку її сім`ї та що розмір заробітної плати не перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік, позивачкою суду не надано.

У свою чергу, суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір».

Згідно ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відмова у звільненні від сплати судового збору, відстрочці або розстрочці його сплати не порушує положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (про право на справедливий суд), оскільки не перешкоджає вказаній особі у доступі до суду і не ускладнює його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір, його об`єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови звільнення від сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору переслідує законну мету.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 у своєму позові заявила дві позовні вимоги немайнового характеру (про зобов`язання припинити електропостачання та визнання незаконним підключення до мережі електропостачання).

Таким чином, позивачці слід сплатити судовий збір в загальному розмірі 1984,80 грн., тобто по 992,40 грн. за кожну з позовних вимог немайнового характеру.

Оригінал платіжного (-их) документу (-ів) позивачці необхідно пред`явити до суду.

Отже, ОСОБА_1 необхідно виправити недоліки позовної заяви, зазначені у даній ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З врахуванням вищенаведеного, позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» про зобов`язання припинити електропостачання та визнання незаконним підключення до мережі електропостачання залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо позивач у встановлений строк усуне зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 21 вересня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук