Справа № 368/487/22
Провадження № 2/368/351/22
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"22" вересня 2022 р.Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Лєвшин Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері дитини, -

в с т а н о в и в :

позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Шарпівка Путильського району Сумської області, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь її, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 17.06.2022 року і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_4 включно, обґрунтовуючи позов наступним.

Із ОСОБА_2 вона зареєструвала шлюб 01.09.2021 року у Ніжинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 369.

Від цього шлюбу вони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на даний час проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні, що підтверджується відповідними довідками Гребенівського старостинського округу виконавчого комітету Ржищівської міської ради.

Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 вони проживали у будинку, що належить його матері, але з кожним днем їхнє спільне проживання ставило все більше нестерпним через постійні сварки, що провокував її чоловік.

Врешті, після чергової сварки 31.01.2022 року, вона разом зі своїм малолітнім сином вимушена була переїхати з будинку матері боржника до села Гребені, де проживають її батьки.

На сьогоднійший день боржник залишився проживати в будинку свої матері, а вона із їхнім спільним сином та іншими своїми дітьми проживає на правах найму в житловому будинку в селі Гребені Обухівського району Київської області.

З часу її переїзду, її чоловік кошти на утримання свого сина не виділяє зовсім і на її про це неодноразові прохання ОСОБА_2 не реагує і у ультимативній формі заявив, що ніяких коштів для сина він давати не буде.

Згідно ч. 2 статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальної допомоги ( ч. 4 ст. 84 СК України).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст. ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Вона не володіє інформацією щодо працевлаштування ОСОБА_2 , проте відповідач являється працездатною особою, і повинен за законом надавати матеріальної допомогу на її утримання.

Додаткових джерел доходу, крім мізерних соціальних виплат на дитину до досягнення нею трирічного віку, вона не має.

Інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні у відповідача немає.

Отже, відповідач має можливість та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання їхнього сина та її до досягнення дитиною трирічного віку, так як вона не має можливості працювати у зв`язку з доглядом за їхнім спільною дитиною.

Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність у зв`язку із необхідністю її постійного догляду за малолітньою дитиною. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з`явився без поважних причин.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі неявки всіх учасників справи у підготовче засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про винесення рішення про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносин.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Згідно з положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України).

Позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 01 вересня 2021 року уклали шлюб, який був зареєстрований Ніжинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про що було зроблено запис за № 369. На даний час шлюб ще не розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_5 добриню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає з матір`ю - позивачем та перебуває на її утриманні.

Позивач ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трьохрічного віку та їй призначено допомогу при народженні дитини.

Відповідач ОСОБА_2 є особою працездатною, не працює та інших дітей на утриманні не має.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно положень статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, а отже дані обставини не впливають на право позивача звернутися із позовом до суду про стягнення аліментів.

Суд ураховує ті обставини, що відповідач є особою працездатного віку, та, на думку суду, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки. А відтак, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини, з огляду на що слід стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір по справі в сумі 992 грн. 40 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом - позивачка звернулася до суду 11.08.2021 року), оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі вищевикладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 86, 180, 182, 184 СК України ст.ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Шарпівка Путильського району Сумської області, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 17.06.2022 року і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Шарпівка Путильського району Сумської області, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), на користь держави судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.09.2022 р.

Суддя І.І. Шевченко