Справа № 342/328/22
Провадження № 2/342/317/2022
29 вересня 2022 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді Андріюк І.Г.,
з участю секретаря судового засідання Малик Г.В.
розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Городенка в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Коневалик Андрій Васильович, до ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ.КООП» про відшкодування шкоди,
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Коневалик А.В., звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ.КООП» та просить стягнути з відповідача на його користь відшкодування витрат на лікування в розмірі 173 724, 84 гривень; 8686,24 гривень моральної шкоди та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) 04.01.2021 отримав тілесні ушкодження, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя. Внаслідок ДТП зазнав моральних страждань та поніс витрати на лікування від отриманих травм. У зв`язку з тим, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «FORD MONDEO» ОСОБА_2 , який вчинив ДТП, була на той момент застрахована у ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ.КООП» згідно полісу №АР554368, ОСОБА_1 звернувся до останньої із заявами про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з витратами на лікування у розмірі 173 724,84 гривень і моральної шкоди у розмірі 8 686,24 гривень, проте по даний час виплати страхового відшкодування не було. Зазначає, що згідно вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на її володільця. З обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ДТП трапилось внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), тому відповідач, який застрахував цивільно-правову відповідальність водія ОСОБА_2 , зобов`язаний відшкодувати витрати на лікування та моральну шкоду позивачу.
Провадження у справі відкрито 12.05.2022 року, справу постановлено розглядати у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.08.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 14.09.2022 року.
Позивач та його представник у судове засідання 14.09.2020 не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Розгляд справи відкладено.
У судове засідання 29.09.2020 позивач та його представник не з`явилися, повідомлялися про розгляд справи телефонограмою. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідач про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, отже вважається таким, що не з`явився в судове засідання без поважних причин.
Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, заочного рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідач не скористався правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України.
Упостанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 04.01.2021, близько 21:01 год, на автодорозі Р-20 Снятин-Тязів, 33 км 100 м, електроопора 33/83 трапилось ДТП за участю ОСОБА_2 , який керував автомобілем FORD MONDEO, номерний знак НОМЕР_1 , пасажиром якого був позивач - ОСОБА_1 .
Внаслідок ДТП позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.
Відповідно до полісу за № АР0554368 станом на 04.01.2021 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу FORD MONDEO, номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП».
05.04.2021 року потерпілий ОСОБА_1 звернувся до вказаної страхової компанії з повідомленням про ДТП, яка трапилось 04.01.2021, та подав заяву про виплату страхового відшкодування, пов`язану з витратами на лікування у розмірі 173724,84 гривень та моральної шкоди.
До заяви про виплату страхового відшкодування позивач надав виписку із медичної карти, виписку-епікриз, листки лікарських призначень, рахунки на оплату медичних послуг, копії рахунків-фактур та квитанцій про оплату медичних послуг та препаратів.
Даних щодо сплати витрат на лікування відповідачем у матеріалах справи немає.
У пункті 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).
У пунктах 24.1-24.3 статті 24 Закону передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).
Отже, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів щодо наявності вини потерпілого у вчиненні ДТП, що мала місце 04.01.2021, тому ДТП є страховим випадком у розумінні статті 6 Закону, внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача.
Також судом встановлено, що позивач дотримався річного строку, встановленого підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону для отримання регламентної виплати та надав докази витрат на лікування.
Згідно ч.2, ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ОСОБА_2 , транспортний засіб FORD MONDEO, номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , тип В2: легковий автомобіль від 1601 до 2000 куб.см на момент ДТП, 04.01.2021, була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
У відповідності до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання страхової події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до статті 36.2 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими-прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цьогоЗакону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Як встановлено судом, виплата страхового відшкодування здійснена відповідачем не була, рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування також не приймалося.
У судовому засіданні досліджено надану медичну документацію щодо перебування на лікуванні позивача ОСОБА_1 . Отже, згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 №40, який перебував на лікуванні у НКР «Городенківська ЦРЛ» з 04.01.2021 по 11.01.2021, внаслідок отримання травми в ДТП, де був пасажиром, та йому рекомендовано подальше оперативне лікування. Згідно копії епікризу 180 КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради, відділення травматології і ортопедії, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 11.01.2021 по 03.02.2021 та йому проведено 11.01.2021, 13.01.2021, 22.01.2021 оперативні втручання через отриману внаслідок ДТП 04.01.2021 у с.Якубівка Городенківського району Івано-Франківської області травму.
Судом досліджено рахунки-фактури та квитанції про оплату медичних послуг та препаратів та встановлено, що чеки від 12.01.2021 на суму 88,50 грн та 35 гривень не стосуються витрат на лікування, а є комісією за прийом платежів, тому ці суми суд до уваги не взяв.
Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що витрати на лікування підлягають до стягнення з відповідача, за вирахуванням сум комісії за прийом платежів. Копіями рахунків-фактур та чеками на придбання лікарських засобів підтверджуються витрати позивача на лікування, спричинене ДТП, що трапилась, 04.01.2021; витрати на оперативні втручання та медикаменти, зазначені у квитанціях, відповідають рекомендаціям у медичних виписках, отже, обґрунтованість таких витрат є підтвердженою.
Також суд зауважує, що відповідач на спростування наданих позивачем документів щодо понесених ним витрат на лікування не надав будь-яких доказів.
Що стосується відшкодування моральної шкоди, то ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону,-МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової витати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Враховуючи наведене суд вважає, що позивачу ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, у зв`язку із ушкодженням його здоров`я, перенесених оперативних втручань, переживаннях за життя та здоров`я в момент ДТП, та така шкода підлягає стягненню з відповідача у розмірі 5% від суми страхової виплати.
Аналізуючи докази, досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.
Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.
Керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 131, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Коневалик Андрій Васильович, до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ.КООП» про відшкодування шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ.КООП» на користь держави судовий збір у розмірі 992 гривень сплаченого судового збору за подання позовної заяви.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Учасники справи:
- позивач ОСОБА_1 , місце проживання: в АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;
Повний текст судового рішення складено 05.10.2022.
Суддя Андріюк І.Г.