Справа №443/477/22
Провадження №2/443/467/22
РІШЕННЯ

іменем України

30 вересня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Вербиця в особі Ходорівської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просить: встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Вербиця Жидачівського району була рідною сестрою ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Вербиця Жидачівського району Львівської області; визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) площею 1,89 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013798, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №383 від 14.06.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Вербицькій сільській раді за №670.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради, площею 1,89 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013798 від 09.04.1997 року. Згідно довідки Ходорівської міської ради № 261 від 16.04.2021 року, ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з нею за даною адресою проживала сестра ОСОБА_3 . Заповіту від ОСОБА_2 за даними виконкому Вербицької сільської ради не посвідчувалося. Оскільки заповіту ОСОБА_2 не залишала, то спадкування відбулося за законом. ОСОБА_2 чоловіка та дітей не мала, а тому найближчою родичкою була її сестра ОСОБА_3 . ОСОБА_3 спадщину після смерті сестри ОСОБА_2 фактично прийняла, вступивши в управління та володіння спадковим майном (забрала особисті речі покійної, у тому числі документи на спадкове майно).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки на території Вербицької сільської ради площею 1,3128 га, згідно Державного акту серії I-ЛВ 068069 від 20.01.2003 року. Також у склад спадщини увійшло право на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради, площею 1,89 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013798 від 09.04.1997 року, що вона фактично успадкувала після смерті своєї сестри ОСОБА_2 , проте юридично не оформила своїх спадкових прав. Згідно довідки Ходорівської міської ради № 260 від 16.04.2021 року, ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 на випадок своєї смерті залишила заповіт від 10.11.2006 року, посвідчений у виконкомі Вербицької сільської ради під №80. Із змісту заповіту вбачається, що ОСОБА_3 заповіла житловий будинок в АДРЕСА_1 , а також усе своє майно ОСОБА_1 .

Зазначає, що у визначений законом термін звернувся до приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Подвайцятника І.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті тітки ОСОБА_3 , внаслідок чого заведено спадкову справу.

18.04.2022 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Подвадцятника І.М. для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 відносно земельної частки (паю), що належала померлій і є спадковим майном ОСОБА_2 , спадкоємцем якої була її сестра ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. Окрім того, вказує, що у нього відсутні документи, що можуть підтвердити факт родинних відносин між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

За таких обставин позивач змушений звертатися до суду із вимогою про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також вимогою про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 19.05.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

02.06.2022 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого повідомляє, про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення позовних вимог тобто фактично визнав позов.

Ухвалою від 24.06.2022 року в порядку витребування доказів зобов`язано приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Подвацятника І.М. в строк до 15 липня 2022 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20.07.2022 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Подвацятником І.М. надіслано копію спадкової справи №64/2021, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 09.08.2022 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті. Крім того, в порядку витребування доказів зобов`язано Жидачівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в особі керівника в строк до 15 вересня 2022 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області належним чином завірену копію актового запису про народження ОСОБА_3 , 1922-1923 року народження, мешканки с.Вербиця Жидачівського району Львівської області, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в порядку витребування доказів зобов`язано Центральний державний історичний архів України у м.Львові в особі керівника в строк до 15 вересня 2022 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області належним чином завірену копію актового запису про народження ОСОБА_3 , 1922-1923 року народження, мешканки с.Вербиця Жидачівського району Львівської області, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

16.08.2022 року начальником Жидачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Г.Луценко повідомлено, що в архіві відділу відсутній актовий запис про народження ОСОБА_3 , 1922-1923 р.н. складено по с.Вербиця, Жидачівського району, Львівської області. Одночасно повідомлено, що метричні книги про народження, шлюб, смерть по с.Вербиця,Букавина з 1909-1942 р.р. народження по селу Вербиця з 1897 -1944 р.р. здані і Центральний державний історичний архів України м.Львів.

07.09.2022 року в.о. директора Центрального державного історичного архіву України м.Львів Г.Промова надіслано архівну довідку про народження ОСОБА_4 у 1923 році у с.Вербиця та завірену копію актового запису.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів, викладених у такому, просили позов задоволити.Крім того, просив не брати до уваги подане клопотання про допит свідків.

Представник відповідача Ходорівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, згідно подано відзиву, просить розгляд справи проводити без участі їхнього представника.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.47).

Як видно із архівної довідки Центрального державного історичного архіву України м.Львів №Ж-12 від 15.08.2022 та метричної книги греко-католицької парафії ус.Вербиця (а.с.59,60), ОСОБА_7 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , хрещена ІНФОРМАЦІЯ_5 , будинок АДРЕСА_2 , греко-католицького віросповідання. Батько: ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), син ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), дівоче ОСОБА_13 . Мати: ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), дочка ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 , дівоче ОСОБА_17 .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим Вербицькою сільською радою від 08.07.1998 року (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради, площею 1,89 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013798 від 09.04.1997 року (а.с.12).

Згідно довідки Ходорівської міської ради № 261 від 16.04.2021 року, ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з нею за даною адресою проживала сестра ОСОБА_3 . Заповіту від ОСОБА_2 за даними виконкому Вербицької сільської ради не посвідчувалося (а.с.10).

Оскільки заповіту ОСОБА_2 не залишала, то спадкування відбулося за законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Стаття 530 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при відсутності спадкоємців першої черги, або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частинах: брати і сестри померлого, а також дід та баба померлого, як з боку батька, так і з боку матері (Друга черга).

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 чоловіка та дітей не мала, а тому найближчою родичкою була її сестра ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 спадщину після смерті сестри ОСОБА_2 фактично прийняла, вступивши в управління та володіння спадковим майном, однак юридично не оформила своїх спадкових прав, що також підтверджується витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №68904697 від 09.05.2022, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Вербицькою сільською радою Жидачівського району Львівської області від 10.04.2006 року (а.с.14).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради, площею 1,89 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013798 від 09.04.1997 року, що вона фактично успадкувала після смерті своєї сестри ОСОБА_2 , проте юридично не оформила своїх спадкових прав.

За життя ОСОБА_3 , 10.11.2006 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Вербицької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 80, згідно якого остання заповіла житловий будинок, надвірні будівлі, що знаходяться в АДРЕСА_1 та все своє майно ОСОБА_1 (а.с.16, 38).

Згідно довідки Ходорівської міської ради № 260 від 16.04.2021 року, ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 на випадок своєї смерті залишила заповіт від 10.11.2006 року, посвідчений у виконкомі Вербицької сільської ради під №80. (а.с.15).

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст.1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Судом встановлено, що інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 не було.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач у визначений законом термін звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.35), внаслідок чого нотаріусом заведена спадкова справа №64/2021 (а.с.34-41).

Як видно із листа-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Подвацятника І.М. №б/н /02-14 від 18.04.2022 року (а.с.186), який адресований ОСОБА_1 , останнього повідомлено, що вивчивши документи подані ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , при проведенні аналізу документів виявив відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки (паї) на території Вербицької сільської ради, що належали померлій і є спадковим майном ОСОБА_2 , спадкоємцем якої була її сестра ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав.

Виходячи з викладеного, на підставі вимог ст.49 Закону «Про нотаріат» постановив відмовити ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті - ОСОБА_18 , у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки (паї) на території Вербицької сільської ради.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивач стверджує, що Сертифікат на право на земельну частку пай виданого на ім`я ОСОБА_2 втрачено.

Доказом того, що покійна ОСОБА_2 отримала право на середню земельну частку (пай), маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013798 від 09.04.1997 року, реєстраційний номер 670, площа земельної ділянки 1,89 умовних кадастрових гектарів, підстава для видачі сертифіката: розпорядження Голови Жидачівської РДА від 14.06.1996 р. №383, є довідка управління у Стрийському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 19.08.2021 року №97-13-0.22-22/375-21 (а.с.12).

Державні акти на право приватної власності на землю взамін вищевказаного сертифіката не видавались.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Вербицької сільської ради, Жидачівського району Львівської області.

Оскільки, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, у зв`язку із відсутністю у нього оригіналу правовстановлюючого документа, в відтак суд вважає, що вимога позивача в чистині про визнання за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) площею 1,89 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013798 підлягає до задоволення.

Щодо позовних вимог про встановлення факту родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Вербиця Жидачівського району була рідною сестрою ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Вербиця Жидачівського району Львівської області, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1. ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно до вимог ст.318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.4.9 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5 (надалі - Порядок) свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена (п.4.10 глави 10 Порядку).

Відповідно до п.4.12 глави 10 Порядку свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Пунктами 4.14, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє, зокрема, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідності до глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом МЮ України 22.02.2012р. №296/5, про відмову особі у вчиненні нотаріальних дій нотаріус виносить вмотивовану постанову, в якій зокрема, зазначається причина такої відмови з посиланням на чинне законодавство та порядок і строки оскарження відмови.

Як уже зазначалось вище, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Подвацятника І.М. №б/н /02-14 від 18.04.2022 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті - ОСОБА_3 , саме у зв`язку із відсутністю у нього оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки (паї), які розташовані на території Вербицької сільської ради.

Більше того, у вказаному листі нотаріус зазначає, що вивчивши документи подані ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , при проведенні аналізу документів виявив відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки (паї) на території Вербицької сільської ради, що належали померлій і є спадковим майном ОСОБА_2 , спадкоємцем якої була її сестра ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав.

Позивач у позовні заяві стверджує, що встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 потрібно для того, щоб позивач мав змогу належним чином оформити спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Одночасно позивачем не наведено жодних доводів та не надано належних та допустимих доказів існування будь-яких інших перешкод в оформленні спадкових прав (отриманні свідоцтва про право на спадщину) в нотаріальному порядку, окрім як відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки (паї) на території Вербицької сільської ради.

Таким чином враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про безпідставність позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин, оскільки цей факт в даному випадку безпосередньо не породжує юридичні наслідки для позивача(вчинення нотаріальних дій), а тому в задоволенні такої слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) площею 1,89 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013798, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №383 від 14.06.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Вербицькій сільській раді за №670.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя С.І Сливка