ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/15951/22

Провадження № 22-ц/4820/1605/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Цугель А.О.

за участю представника ТОВ «Клен-Транс» Ткачука Ю.Г., представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/15951/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Клен Транс» на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 серпня 2022 року (суддя Павловська А.А.) про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клен Транс» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій вказувала, що нею подано позов до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області до ТОВ «Клен Транс», предметом якого є вимога про стягнення з відповідача заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №026-г/00-06 від 17.04.2006 в сумі 7 075 994,42 грн. Заявниця зазначила, що у разі задоволення позову рішення підлягатиме примусовому виконанню, а тому невжиття заходів забезпечення позову ускладнить та унеможливить виконання рішення суду. ОСОБА_1 посилається на те, що 03.06.2022 товариству анульоване свідоцтво платника податків, а отже відповідач припинив здійснення господарської діяльності, а тому є обґрунтовані сумніви щодо платоспроможності боржника та ризики не сплати ним основного боргу.

Крім того, під час перевірки в натурі наявності, стану, умов збереження та експлуатації предмета іпотеки було виявлено, що ТОВ «Клен Транс» не здійснює господарську діяльність, не підтримує належний технічний стан приміщень та комунікацій, не здійснює охорону, що призводить до суттєвого зменшення його ринкової вартості та створює обґрунтовані ризики невиконання рішення суду про стягнення заборгованості. Тому, враховуючи недобросовісні дії зі сторони відповідача та потенційні ризики вчинення інших недобросовісних дій в майбутньому (зокрема незаконного відчуження предмету іпотеки), а також те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, враховуючи обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам, ОСОБА_1 просила суд накласти арешт на майно та грошові кошти ТОВ «Клен Транс», заборонити вчиняти будь-яким особам будь-яких дій щодо відчуження в будь-який спосіб, продажу, міни, дарування, поставки, передачі в управління, передачі в ренту, передачі в заставу, передачі в іпотеку, передачі в найм (оренду), передачі в позичку, внесення до статутного капіталу господарського товариства, передачі в якості відступного, передачі в якості боргу (в тому числі за мировою угодою затвердженою судом), реалізації на торгах, будь-якого іншого відчуження або передачі у власність, володіння, користування чи розпорядження приміщення автосервісу ресторану площею 402,8 кв.м., будівлі офісу площею 180,8 кв. м., загальною площею 765,1 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ., що належать на праві власності ТОВ «Клен Транс».

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 серпня 2022 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. В порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до ТОВ «Клен Транс» про стягнення заборгованості за кредитним договором накладено арешт в межах ціни позову 7075994,42 грн на все рухоме та нерухоме майно, що належить ТОВ «Клен Транс» і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладено арешт в межах ціни позову 7075994,42 грн на грошові кошти, що належать ТОВ «Клен Транс» і знаходяться у нього чи в інших осіб (в межах ціни позову); заборонено ТОВ «Клен Транс» та будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження в будь-який спосіб, продажу, міни, дарування, поставки, передачі в управління, передачі в ренту, передачі в заставу, передачі в іпотеку, передачі в найм (оренду), передачі в позичку, внесення до статутного капіталу господарського товариства, передачі в якості відступного, передачі в якості боргу (в тому числі за мировою угодою затвердженою судом), реалізації на торгах, будь-якого іншого відчуження або передачі у власність, володіння, користування чи розпорядження приміщення автосервісу пл. 181,5 кв. м., ресторану пл. 402,8 кв. м., будівлі офісу пл. 180,8 кв. м., загальною площею 765,1 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ., що належать на праві власності ТОВ «Клен Транс».

Не погоджуючись із цією ухвалою суду, ТОВ «Клен Транс» оскаржило її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не були взяті до уваги доводи та докази відповідача про виконання зобов`язання перед позивачкою в сумі 1369348,01 грн. Апелянт вказує, що оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції в порушення принципу співмірності заходів забезпечення позову предмету позову, накладено арешт окремо на все нерухоме та рухоме майно відповідача в межах ціни позову - 7 075 994,42 грн. та окремо на грошові кошти товариства в межах ціни позову - 7 075 994,42 грн., а в загальному на активи відповідача в сумі 14 151 988,84 грн. Таке забезпечення судом позову, на думку апелянта, не є співмірним та не адекватним з заявленими позовними вимогами в сумі 7 075 994,42 грн.

Також апелянт посилається на те, що протиправним є заборона товариству передавати належне йому майно в найм (оренду), адже це є одним із видів здійснення господарської діяльності відповідача і таке забезпечення позову є втручанням в господарську діяльність товариства. ТОВ «Клен Транс» зазначає, що судом не вказано в оскаржуваній ухвалі, яким чином невжиття заборони відповідачу передати власне майно в найм (оренду) унеможливить або утруднить виконання судового рішення у справі про стягнення грошових коштів з товариства, тим більше, що зобов`язання позивачки забезпеченні іпотекою нерухомого майна належного на праві власності відповідачу.

Зважаючи на викладене, ТОВ «Клен Транс» просить скасувати оскаржувану ухвалу про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Так, позивачка зазначає, що оскільки предметом спору є стягнення боргу, розмір якого на день звернення з позовом становив 7 075 994,42 грн, тому обраний вид забезпечення позову, а саме накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу на праві власності є співмірним із заявленими позовними вимогами. ОСОБА_1 посилається на те, що доводи апелянта щодо порушення оскаржуваною ухвалою прав власника майна, а також наявне втручання в його господарську діяльність не заслуговують на увагу, адже право на здачу іпотечного майна в оренду обмежено умовами іпотечного договору та законом. Крім того, товариством не надано доказів, що б підтверджували здійснення ним господарської діяльності, сплату податків та отримання прибутку. Також, на думку позивачки, посилання апелянта на те, що оскаржувана ухвала суперечить практиці Великої Палати Верховного Суду є необґрунтованими, оскільки зміст правової позиції Верховного Суду, наведений у тексті вказаної постанови переконливо підтверджує, що оскаржувана ухвала про забезпечення позову прийнята відповідно до актуальної практики Верховного Суду.

Представник апелянта ТОВ «Клен-Транс» Ткачук Ю.Г. підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просить оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції, враховуючи фактичні обставини справи, виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

У частинах першій, другій, третій статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом. За заявою сторони у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, суд може вжити заходів забезпечення позову у порядку та з підстав, встановлених цим Кодексом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Способи забезпечення позову, які передбачені частиною першою статті 150 ЦПК України, залежать від характеру спірних правовідносин, позовних вимог та інших обставин конкретного спору, що зумовлюють необхідність забезпечення виконання судового рішення. Перелік таких способів не є вичерпним.

Пункти 1, 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України передбачають, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно пункту 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (частина друга статті 150 ЦПК України).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майновим наслідкам заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено: «конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказано: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

З позовної заяви вбачається, що змістом позовних вимог є стягнення з відповідача на користь позивачки кредитної заборгованості в розмірі 7 075 994,42 грн.

З матеріалів справи прослідковується, що 17 квітня 2006 року між АБ «Факторіал-Банк» та ТОВ «Клен Транс» укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №026-г/00-06.

15.08.2006, 04.01.2007, 03.03.2007 та 29.11.2007 між АБ «Факторіал-Банк» та ТОВ «Клен-Транс» були укладені Додаткові угоди №1, №1, №3 та №4 (а.с.17-20).

Згідно Додаткової угоди №3 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №026-г/00-06 від 17.04.2006 сторони домовились внести зміни до пункту 1.1.1, Договору в наступній редакції: «1.1 Надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 20,00 % річних та комісій. в розмірі та в порядку визначеному Тарифами комісійних винагород по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до цього Договору, що є невід`ємною складовою частиною цього Договору в межах максимального ліміту заборгованості до 1 500 000 грн, з наступним графіком змін максимального ліміту заборгованості: зменшення ліміту почати з квітня 2007 року до повного погашення Кредиту рівними частинами щомісячно по 62500 грн (а.с.19).

18 квітня 2006 між АБ «Факторіал-Банк» та ТОВ «Клен Транс» укладено іпотечний договір, за умовами якого предметом іпотеки є нерухоме майно іподекодавця, а саме: приміщення автосервісу площею 181,5 кв.м., ресторану площею 402.8 кв.м., будівлі офісу площею 180.8 кв.м., що в АДРЕСА_1 загальною площею 765,1 кв.м., який належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Шаровечківською сільською радо на підставі рішення №2 від 23.01.2006, право власності зареєстроване Хмельницьким БТІ 09.02.2006, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності №9794449 від 09.02.2006 та Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, який видано Хмельницьким БТІ 15.03.2006 за №10099991, в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно предмет іпотеки зареєстрований за реєстраційним номером 7848849. За згодою сторін по цьому Договору предмет іпотеки оцінюється у загальну суму 1 466 061 грн (а.с.21-24).

17.08.2006, 04.01.2007 та 03.03.2007 між АБ «Факторіал-Банк» та ТОВ «Клен Транс» були укладені додаткові договори до Іпотечного договору (а.с.25-27)

15 липня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» (яке володіє правами вимоги на підставі Договору №UKR-2019-04 від 06.11.2019 про відступлення прав вимоги, укладеного між ПАТ «Фідобанк» (який є правонаступником АБ «Факторіал-Банк») та ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт») та ОСОБА_1 укладено договір №91/22 відступлення (купівлі-продажу) права вимоги по договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 026-г/00-06 від 17.04.2006, укладеного між АБ «Факторіал-Банк» та ТОВ «Клен Транс» (з усіма додатковими договорами); договору поруки №б/н від 17.04.2006, укладеного між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_3 ; договором поруки №б/н від 17.04.2006, укладеного між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_4 ; договором поруки №б/н від 04.01.2007, укладеного між АБ «Факторіал-Банк» та ТОВ «Клен Транс» (а.с.34-39).

Звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, на рухоме і нерухоме майно та заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження приміщення автосервісу, ресторану, будівлі офісу ОСОБА_1 покликається на недобросовісні дії зі сторони відповідача та потенційні ризики вчинення інших недобросовісних дій в майбутньому (зокрема незаконного відчуження предмету іпотеки), а також на те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, і враховуючи обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача та відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно виходив із того, що зазначені у заяві заходи забезпечення позову (накладення арешту та заборона відчуження та вчинення певних дій) є ефективні та необхідні з огляду на предмет спору, а відтак вважав за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти та на рухоме і нерухоме майно ТОВ «Клен Транс» в межах ціни позову в розмірі 7 075 994,42 грн та заборони ТОВ «Клен Транс» і будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження в будь-який спосіб приміщення автосервісу, ресторану та будівлі офісу .

Суд першої інстанції вірно вважав, що такі види забезпечення позову слід застосувати з метою недопущення ускладнення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, враховуючи фактичні обставини справи щодо наявності спору.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для вжиття таких заходів забезпечення позову, оскільки їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом якого вона звернулася до суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно і грошові кошти відповідача є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, адже суд наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно і грошові кошти відповідача в загальній сумі 14 151 988, 84 грн є помилковими, оскільки суд першої інстанції, врахувавши предмет позову, наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно та грошові кошти ТОВ «Клен Транс» саме в межах ціни позову 7 075 994,42 грн.

Також, безпідставними та недоведеними є посилання апелянта на те, що заборона ТОВ «Клен Транс» передавати належне йому майно в найм (оренду) є втручанням в господарську діяльність товариства, адже одним із видів здійснення господарської діяльності відповідача є передача майна в найм (оренду), оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували здійснення товариством такої господарської діяльності, як передач майна в найм (оренду) майна. Крім того, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ТОВ «Клен Транс» () має наступні види діяльності: 52.27 роздрібна торгівля іншими продовольчими товарами у спеціалізованих магазинах (основний), 55.11 готелі з ресторанами, 60.22 діяльність таксі, 92.72 інші види рекреаційної діяльності.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Клен Транс» залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 жовтня 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай