Справа № 344/2380/21
Провадження № 2/352/87/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Струтинського Р.Р.

з участю секретаря Гребінника В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованих аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованих аліментів.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що згідно рішення Тисменицького районного суду від 11.10.2012 р. з відповідача стягувались аліменти у розмірі 400 грн на її користь на утримання дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В той час Верховна Рада прийняла Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 р. №2475-VIII, який набув чинності 28.08.2018 р. Цим Законом була внесена зміна до ст. 182 СК України та встановлений обов`язок відповідачу платити 50% від прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Отже з 28.08.2018 р. вона мала отримувати не 400 грн, а мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Тисменицького районного суду від 15.10.2019 р. розмір аліментів було збільшено, з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1200 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки ОСОБА_3 . Таким чином за період з 28.08.2018 р. по 20.11.2019 р. включно, вона мала отримувати аліменти у більшому розмірі. Згідно розрахунку за даний період відповідач має доплатити їй 9159,63 грн аліментів. Просила стягнути з відповідача заборговані аліменти на її користь за період з 28.08.2018 р. по 20.11.2019 р. у розмірі 9159,63 грн та судові витрати.

У поданому відзиві відповідач позов не визнав, пояснив, що позивачка фактично просить змінити рішення суду від 11.10.2012 р. та стягнути з нього 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у період з 28.08.2018 р. по 20.11.2019 р., однак жодним нормативно-правовим актом таких повноважень суд немає. Аліменти він сплачував завжди та заборгованість у нього відсутня. Просив відмовити у задоволенні позову.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просив справу розглянути в його відсутності.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2012 р. з відповідача ОСОБА_2 стягувалися аліменти в користь позивачки ОСОБА_1 у розмірі 400 грн щомісячно на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10-11).

Згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2019 року розмір аліментів збільшено, з відповідача стягуються аліменти у користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1200 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.12-13).

Відповідно до частини 2 ст. 182 СК України, в редакції Закону України від 22.09.2005 року № 2901-IV, яка діяла на час постановлення рішення Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області від 11.10.2012 р., мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав законної сили 08.07.2017 року, частина друга ст. 182 СК України була викладена в новій редакції, згідно якої "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Згідно Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII (який набрав чинності 28.08.2018 р.) у частині другій ст. 182 СК України абзац другий після слова "Мінімальний" доповнено словом "гарантований"; частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20 червня 2019 року в справі № 61-51сво18).

Отже, починаючи з 28 серпня 2018 року державними виконавцями мало бути здійснене автоматичне збільшення розміру аліментів до мінімального гарантованого за всіма постановленими раніше судовими рішеннями про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Якщо державним виконавцем розмір стягуваних аліментів, починаючи з 28 серпня 2018 року (дата набрання чинності Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII) автоматично не підвищено, стягувач має право звернутися до нього із заявою про здійснення відповідного перерахунку.

Як вбачається із розрахунку із сплати аліментів згідно виконавчого листа №0915/3152/12 від 11.12.2012 р., що міститься у матеріалах виконавчого провадження №34862065 (а.с.125), починаючи з 28.08.2018 р. старшим державним виконавцем Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Фрич Л. В. автоматично підвищено та перераховано розмір стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, зокрема вересень-листопад 2018 р. у розмірі 972 грн, грудень 2018 р.- червень 2019 р. у розмірі 1013,50 грн, липень-вересень 2019 р. у розмірі 1059 грн.

Згідно постанови старшого державного виконавця Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Фрич Л. В. від 16.01.2020 р. виконавче провадження №34862065 з примусового виконання виконавчого листа №0915/3152/12 від 11.10.2012 р. про стягнення аліментів з ОСОБА_2 закінчено, у зв`язку з тим, що 23.12.2019 р. поступив виконавчий лист №352/2646/18 про збільшення аліментів (а.с.127).

Відповідно до листа начальника Тисменицького ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 29.09.2022 р. №18100, боржник ОСОБА_2 28.09.2022 р. погасив в повному обсязі заборгованість за виконавчим документом № 0915/3152/12 виданим Тисменицьким районним судом 11.10.2012 р., що перебував на виконанні у Тисменицькому відділі ДВС. Згідно розрахунку державного виконавця за даним виконавчим листом станом на 21.11.2019 р. заборгованість складала 2941,83 грн. Розрахунок підготовлений станом на 21.11.2019 р., оскільки 21.11.2019 р. набрало законної сили рішення Тисменицького районного суду у справі №352/2646/18 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже станом на 29.09.2022 р. заборгованість за виконавчим листом №0915/3152/12 погашена у повному обсязі (а.с. 145).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, з урахуванням того, що заборгованість по аліментах у відповідача ОСОБА_2 відсутня, державним виконавцем з 28.08.2018 р. автоматично було перераховано розмір аліментів відповідно до Закону, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого позову, у задоволенні якого слід відмовити.

На підставі наведеного, відповідно до ст.182 СК України, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованих аліментів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 12.10.2022 р.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ