Справа № 341/1639/21
Провадження № 22-ц/4808/806/22
Головуючий у 1 інстанції ГАПОЛЯК Т. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Петрів Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради, представника ОСОБА_1 адвоката Дениса Тараса Дмитровича на рішення Галицького районного суду, ухвалене суддею Гаполяком Т.В. 2 травня 2022 року в м. Галичі, повний текст якого виготовлено 12 травня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Освітній омбудсмен України, про зміну дати звільнення, зобов`язання до вчинення дій, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Освітній омбудсмен України, про зміну дати звільнення, зобов`язання до вчинення дій, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, позивач з 01.07.2003 року працювала на посаді директора Бурштинської гімназії. В подальшому з нею було продовжено трудові відносини на умовах строкового трудового договору та 01.07.2020 року укладено контракт терміном на 1 рік. За два місяці до закінчення терміну дії контракту нею було подано заяву начальнику Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради про продовження його дії на час щорічної відпустки до 27.08.2021 року. Однак письмової відповіді чи заперечення у визначені строки не отримала. Тому вважає, що в даному випадку мав би бути застосований принцип мовчазної згоди.

Також відповідно до графіку відпусток працівників гімназії, затвердженого 04.01.2021 року та погодженого головою ПК Первинної профспілкової організації, вона мала б іти у щорічну основну відпустку строком 56 календарних днів. За два тижні до початку відпустки 03.06.2021 року позивач подала начальнику Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради заяву про надання їй основної відпустки повної тривалості 56 календарних днів та 10 днів невикористаної додаткової відпустки. Жодних відмов чи заперечень також не отримала. Однак згодом на електронну адресу Бурштинської гімназії надійшов наказ від 09.06.2021 року №27-В, яким їй надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 14 календарних днів. Зазначає, що не давала згоду на поділ своєї щорічної відпустки та виплату компенсації, а з наказом про надання відпустки не була ознайомлена у встановленому порядку.

Також під час її відпустки з нею було припинено трудовий договір наказом від 25.06.2021 року №22-к з 30.06.2021 року, і з цим наказом теж не ознайомлено під розписку та не видано трудову книжку.

Зазначає, що з приводу таких порушень зверталась до Управління Держпраці в Івано-Франківській області. Однак вважає, що така перевірка проведена із втручанням сторонніх осіб, а у повторній перевірці їй було відмовлено.

Вважає, що діями відповідача щодо ненадання їй щорічної основної відпустки повної тривалості та додаткової відпустки її було позбавлено права на перерахунок пенсії як особі, яка набула необхідний страховий стаж.

Вказує, що трудову книжку отримала рекомендованим листом з описом вкладення на своє прохання 31.07.2021 року. Тому днем звільнення фактично мав би бути зазначений день отримання трудової книжки.

Також вважає, що внаслідок ненадання щорічної основної відпустки, невидачі трудової книжки, позбавлення страхового стажу, вона тривалий час перебувала у пригніченому, стресовому стані. Отже їй було завдано моральну шкоду, яку оцінює в 50000,00 грн.

А у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Просить визнати днем її звільнення 31.07.2021 року фактичний день видачі трудової книжки; зобов`язати Відділ освіти і науки Бурштинської міської ради внести запис до її трудової книжки, зазначивши датою звільнення фактичний день видачі трудової книжки 31.07.2021 року; стягнути з Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу по дату отримання трудової книжки та моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.

Рішенням Галицького районного суду від 2 травня 2022 року позов задоволено частково. Визначено днем звільнення ОСОБА_1 з посади директора Бурштинської гімназії 30.07.2021 року. В позові в частині позовних вимог про зобов`язання Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради внести запис до трудової книжки, зазначивши датою звільнення фактичний день видачі трудової книжки 31.07.2021 року; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу по дату отримання трудової книжки та моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Відділ освіти і науки Бурштинської міської ради, представник ОСОБА_1 адвокат Денис Т.Д. подали апеляційні скарги. Вважають дане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного дослідження обставин справи.

На думку апелянта Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради судом застосовано норму матеріального права, яка не підлягала застосуванню при розгляді цієї справи. Так, відповідно до статті 47 КЗпП України в редакції після 10.06.2021 року обов`язок роботодавця при звільненні працівника провести з ним розрахунок полягає не у видачі трудової книжки, а у видачі наказу про звільнення. А наказ про звільнення позивачем отримано на електронну пошту, що нею визнається. Отже ч. 1 ст. 47 КЗпП України не підлягала застосуванню при вирішенні вказаного спору.

Також позивач на момент звільнення не перебувала ні у відпустці, ні на лікарняному, а тому судом першої інстанції безпідставно застосовано ч. 3 ст. 40 КЗпП України щодо звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності.

Натомість судом не застосовано норми права, які підлягали застосуванню, зокрема положення п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, оскільки трудова книжка позивачу не була видана у день звільнення з огляду на її відсутність в цей день на роботі. Повідомлення про необхідність отримання трудової книжки скеровано їй за відомою адресою місця реєстрації, однак повернуто за відсутністю адресата. За заявою позивача трудову книжку направлено їй за бажаною адресою відповідно до заяви. А без такої заяви трудова книжка правомірно зберігалась у роботодавця.

Отже порушень відповідача в даному випадку немає.

При цьому місцевий суд вірно зазначив, що працівник не виявив бажання бути поновленим на роботі, а бути звільненою в межах періоду відпустки, що перевищує строк трудового договору.

З огляду на вказане відсутнє порушене право позивача, що є підставою для звернення до суду.

Просить рішення Галицького районного суду від 2 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Представник ОСОБА_1 адвокат Денис Т.Д. в поданій ними апеляційній скарзі зазначив, що суд безпідставно не взяв до уваги порушення роботодавця щодо ненадання позивачу відпустки, не укладення додаткової угоди до діючого контракту, ненадання відповіді по розгляду заяв працівника.

Також позивач не ознайомлювалася під розписку з наказами про надання відпуски та про звільнення. Дані накази скеровано на електронну адресу гімназії, а не особисто ОСОБА_1 .

Доводи відповідача про те, що позивач була відсутня на роботі 29 та 30 червня 2021 року вважає нічим не підтвердженими.

Отже позивачу всупереч закону не було видано копію наказу про звільнення та трудову книжку при звільненні, що свідчить про порушення ст.ст. 47, 48 КЗпП України. Дане порушення було встановлено перевіркою Управління Держпраці в Івано-Франківській області, і тільки після цього відповідачем на звернення позивача було направлено їй трудову книжку.

Зазначає, що після 02.08.2021 року позивачу мали б проводити перерахунок пенсійних виплат. Однак звільнивши 30.06.2021 року її було позбавлено такої можливості. А внаслідок ненадання щорічної основної відпустки, невидачі трудової книжки вона тривалий час перебувала у пригніченому стресовому стані, отже їй було завдано моральної шкоди.

Просить рішення Галицького районного суду від 2 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Також ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради, в якому зазначила, що роботодавцем не було письмово повідомлено її про дату початку відпустки за 2 тижні до встановленого графіком терміну. Також їй не була належним чином направлена копія наказу про звільнення. Лист від відповідача на адресу реєстрації позивача про необхідність отримання трудової книжки скеровувався лише 21.07.2021 року, тобто після проведення заходів державного контролю Управління Держпраці в Івано-Франківській області. А докази відсутності позивача на роботі 29 та 30 червня 2021 року в матеріалах справи відсутні. При цьому факт неправильного надання відпустки, протиправні дії відповідача призвели до втрати позивачем страхового стажу, права на перерахунок пенсії, завдало моральної шкоди. Також з вини відповідача, який не видав у день звільнення позивача трудову книжку, вона була позбавлена можливості надалі працювати. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Відділ освіти і науки Бурштинської міської ради подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначив, що настання строку припинення контракту з позивачем є підставою для його припинення. Відповідно, позиція скаржника щодо обов`язку відповідача продовжувати строк дії контракту спростована. Також відповідачем не затверджувався графік відпустки позивача. Накази про надання позивачу відпустки та про її звільнення були видані у письмовій формі та надіслані на електронну адресу навчального закладу, який вона очолювала. Тому не заслуговують на увагу доводи апелянта, що вона не була ознайомлена з ними. З 10.06.2021 року обов`язок роботодавця при звільненні працівника провести з ним розрахунок полягає не у видачі трудової книжки, а у видачі наказу про звільнення. Відповідно, і положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок, які суперечать новому закону, втратили чинність. Також апелянт сама не з`являлася до відповідача для отримання трудової книжки, на відповідні прохання в телефонному режимі не реагувала. Повідомлення про необхідність забрати трудову книжку було скеровано на адресу її реєстрації, вказану в контракті. Також в діях відповідача відсутній факт цивільного правопорушення, наявність заподіяної шкоди та причинний зв`язок між ними, а позивачем не обґрунтовано заявлений розмір моральної шкоди. Просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводи поданої нею апеляційної скарги підтримала, в задоволенні апеляційної скарги відповідача просила відмовити.

Представники відповідача щодо задоволення апеляційної скарги позивача заперечили. Просили задовольнити апеляційну скаргу Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином. В поданому до суду першої інстанції клопотанні зазначав, що підтримує позицію Управління Держпраці.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 з 01.07.2003 року працювала на посаді директора Бурштинської гімназії, про що свідчить копія її Трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29.05.1979 року (т. 1, а.с. 13-14).

На підставі Розпорядження Бурштинської міської ради Івано-Франківської області від 01.07.2020 року цього ж дня укладений контракт з директором Бурштинської гімназії на умовах строкового трудового договору терміном на 1 рік з 01.07.2020 року по 30.06.2021 року (т. 1, а.с. 14, 184, 185-187).

Наказом Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради Івано-Франківської області №27-в від 09.06.2021 року директору Бурштинської гімназії Олійник О.М. надано частину щорічної основної відпустки на 14 календарних днів з 14.06.2021 року за відпрацьований період з 01.07.2020 року по 30.06.2021 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (т. 1, а.с. 16).

Наказом Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради Івано-Франківської області №22-к від 25.06.2021 року припинено трудовий договір з директором Бурштинської гімназії ОСОБА_1 з 30.06.2021 року у зв`язку із закінченням трудового договору (контракту) 30.06.2021 року відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Вирішено виплатити ОСОБА_1 щорічну грошову винагороду у розмірі 25% до посадового окладу на підставі п. 1 ст. 57 ЗУ «Про освіту»; виплатити компенсацію за 42 календарних дні невикористаної щорічної основної відпустки за робочий рік з 01.07.2020 року по 30.06.2021 року та 10 календарних днів невикористаної додаткової відпустки згідно додатку 5 колективного договору за відпрацьований період з 01.07.2016 року по 30.06.2021 року (т. 1, а.с. 15).

Згідно копій скріншотів електронної пошти Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради Івано-Франківської області вищевказаних наказів направлялися на електронну пошту Бурштинської гімназії 11.06.2021 року та 29.06.2021 року відповідно (т. 1, а.с. 43-45).

19.07.2021 року та 29.07.2021 року ОСОБА_1 зверталася до Державної служби України з питань праці щодо перевірки дотримання законодавства Відділом освіти і науки Бурштинської міської ради Івано-Франківської області при вирішенні питань про надання їй відпустки та звільнення (т. 1, а.с. 17-18, 21).

Листом Управління Держпраці в Івано-Франківській області №16-07/15-10/4926 від 22.07.2021 року їй було повідомлено, що під час проведення заходу державного контролю у Відділі освіти і науки Бурштинської міської ради Івано-Франківської області встановлено, що ОСОБА_1 була ознайомлена з датою початку щорічної основної відпустки та додаткових відпусток, а також знала про строковий трудовий договір терміном на 1 рік з 01.07.2020 року по 30.06.2021 року. Однак заявою від 03.06.2021 року вона просила начальника Відділу надати їй щорічну основну відпустку та додаткові відпустки з 01.07.2021 року, тобто після завершення строку трудового договору, що не є можливим. В ході контрольного заходу встановлено порушення вимог п. 2.5 глави 2 Інструкції від 29.07.1993 року №58 та вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України, а саме: особові картки на працівників у Відділі не ведуться, а також при звільненні ОСОБА_1 з посади директора Бурштинської гімназії належно оформлену трудову книжку не видано у день звільнення. За результатами проведеного заходу контролю складено акт, керівнику установи винесено припис на усунення виявлених порушень, запропоновано винних посадових осіб притягнути до дисциплінарної відповідальності. У розгляді повторних звернень ОСОБА_1 до Управління Держпраці відмовлено (т. 1, а.с. 19-20, 22, 23).

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 було долучено до матеріалів справи копію відповідного Акту Управління Держпраці в Івано-Франківській області №ІФ1983/894/АВ від 21.07.2021 року, складеного за результатами заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці у Відділі освіти і науки Бурштинської міської ради (т. 2, а.с. 2-11).

22.07.2021 року Відділ освіти і науки Бурштинської міської ради Івано-Франківської області направив ОСОБА_1 повідомлення про необхідність надання письмової згоди на направлення їй трудової книжки поштою та зазначення відповідної поштової адреси, яке повернулося у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (т. 1, а.с. 46, 47).

28.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до начальника Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради з листом щодо направлення їй трудової книжки на вказану адресу (т. 1, а.с. 48).

Як вбачається з результатів відстеження АТ «Укрпошта» по № НОМЕР_2 , копії рекомендованого повідомлення про вручення вказане поштове відправлення від 30.07.2021 року Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради Івано-Франківської області з описом вкладення трудова книжка ОСОБА_1 1 шт. вручено адресату особисто 31.07.2021 року (т. 1, а.с. 24-28, 49).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач правомірно висловила бажання приєднати до строкового трудового договору невикористану відпустку. У цьому випадку чинність трудового договору продовжується до закінчення відпустки. Відтак, надання частини відпустки та звільнення в день закінчення строку трудового договору, зазначеного в контракті, є протиправним. Однак, оскільки працівник не бажає бути поновленим на роботі, а бажає бути звільненою в межах періоду відпустки, що перевищує строк трудового договору, порушення права позивача може бути усунуто судом шляхом зміни дати звільнення, тобто визначення дати припинення трудових відносин у день наявності правових підстав для звільнення. 31 липня 2021 року субота, вихідний день. Відтак, суд визначив днем звільнення ОСОБА_1 з посади 30 липня 2021 року - п`ятницю, робочий день. Щодо вимог про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, суд вважав, що доводи позивача є взаємосуперечливими, а вимоги про визначення днем звільнення - 31 липня 2021 року як фактичний день видачі трудової книжки та стягнення з Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу по дату отримання трудової книжки, з підстав того, що трудова книжка не була видана в день звільнення, взаємовиключними. Зазначив, що причинами того, що позивач не виконувала свої трудові обов`язки, є її право перебувати у відпустці, а не винні дії (бездіяльність) роботодавця. Компенсацію за невикористану відпустку, що по суті є коштами оплачуваної відпустки, позивачу нараховані. Тому судом не встановлений факт вимушеного прогулу. А враховуючи зміну судом дати звільнення, скерування позивачу за її заявою трудової книжки поштою в період, що передував зміненій судом даті звільнення позивача 30 липня 2021 року, - відсутній факт отримання трудової книжки не в день звільнення, а пізніше. Підставами внести до трудової книжки зміни - є рішення ухвалене у даній справі. На час розгляду справи відсутні підстави вважати, що право позивача в цій частині порушено, а тому вимоги про зобов`язання відповідача внести до трудової книжки записи є передчасними. Також позивачем не доведено наявності моральних страждань спричинених втратою нормальних життєвих зв`язків що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, відтак в позові в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Однак апеляційний суд не може погодитися із такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 15 ЦК України порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

При цьому згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін та таким, що укладається на час виконання певної роботи.

За змістом частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23 цього Кодексу), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

При цьому як зазначено в постанові Верховного Суду від 16 серпня 2022 року у справі №760/17470/20 (провадження №61-21178ск21), припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Закінчення терміну дії трудового договору (контракту) і видання у зв`язку із цим наказу про звільнення не є ініціативою про розірвання трудового договору, а лише доводить відсутність підстав переукласти або продовжити трудовий договір (контракт).

Таким чином наведене спростовує посилання позивача на неправомірність звільнення її з 30.06.2021 року у зв`язку із закінченням трудового договору (контракту). Згідно Наказу Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради Івано-Франківської області №27-в від 09.06.2021 року ОСОБА_1 було надано частину щорічної основної відпустки на 14 календарних днів з 14.06.2021 року за відпрацьований період з 01.07.2020 року по 30.06.2021 року (т. 1, а.с. 16). А доказів перебування її у відпустці на час звільнення матеріали справи не містять.

Крім того, позивач просила визнати днем її звільнення 31.07.2021 року фактичний день видачі трудової книжки, а отже висновки суду щодо неправомірності дій відповідача в частині ненадання відпустки та звільнення в день закінчення строку трудового договору не відповідає позовним вимогам та обставинам справи.

З проводу вказаної вимоги позивача апеляційний суд зазначає наступне.

Так, згідно зі статтею 47 КЗпП України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин, зі змінами, внесеними Законом України від 05.02.2021 року №1217-IX, який набрав чинності 10.06.2021 року) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Разом з тим, в розділі II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 05.02.2021 року №1217-IX власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати належно оформлену трудову книжку працівнику, з яким укладено трудовий договір до набрання чинності цим Законом та який звільняється до завершення процедури включення до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутніх відомостей про трудову діяльність, у день звільнення.

Таким чином доводи апелянта Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради про відсутність порушень ним закону, оскільки чинним законодавством не передбачена видача трудової книжки у день звільнення, є безпідставними.

Що стосується тверджень даного апелянта про те, що ними було скеровано ОСОБА_1 повідомлення про необхідність отримання трудової книжки за відомою адресою місця реєстрації, однак таке повернуто за відсутністю адресата, а без відповідної заяви позивача про зазначення адреси направлення трудова книжка правомірно зберігалась у роботодавця, то такі також не спростовують наявність порушень вищевказаних норм права в діях роботодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення заходу державного контролю у Відділі освіти і науки Бурштинської міської ради Івано-Франківської області Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області 21.07.2021 року було встановлено, що при звільненні ОСОБА_1 з посади директора Бурштинської гімназії належно оформлену трудову книжку не видано у день звільнення, з приводу чого винесено припис на усунення таких порушень (т. 1, а.с. 19-20, 22, 23).

А відповідне повідомлення про необхідність отримання трудової книжки направлено Відділом освіти і науки Бурштинської міської ради ОСОБА_1 тільки після проведення вищевказаної перевірки на виконання припису - 22.07.2021 року (т. 1, а.с. 46, 47).

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

При цьому слід зазначити, що чинне трудове законодавство не містить заборони щодо звільнення працівників у вихідний або святковий день.

Отже слід визначити днем звільнення ОСОБА_1 з посади директора Бурштинської гімназії 31.07.2021 року (день отримання трудової книжки). Однак вимоги позивача про зобов`язання відповідача внести відповідний запис до її трудової книжки з огляду на наведені норми права є передчасними.

Щодо стягнення з Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу по дату отримання трудової книжки та моральної шкоди апеляційний суд зазначає наступне.

Так, у постанові Верховного Суду від 14.07.2021 року у справі №569/6979/20 (провадження №61-429св21) вказано, що за змістом зазначеної норми (частини 5 статті 235 КЗпП України) закону середній заробіток у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки виплачується працівникові, якщо така затримка призвела до вимушеного прогулу працівника, тобто затримка видачі трудової книжки перешкодила його працевлаштуванню. Отже, для застосування цієї норми права необхідно наявність таких умов: затримка у видачі трудової книжки; вина власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки.

У справі, що переглядається, позивач ОСОБА_1 працювала на посаді директора Бурштинської гімназії за контрактом, укладеним 01.07.2020 терміном на 1 рік з 01.07.2020 року по 30.06.2021 року, та була звільнена у зв`язку із його закінченням 30.06.2021 року.

Таким чином відсутні підстави вважати, що у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки мав місце вимушений прогул позивача, були перешкоди для її працевлаштування.

Крім того, як вбачається з клопотання ОСОБА_1 , поданого до суду першої інстанції 12.10.2021 року, на даний час вона працевлаштована (т. 1, а.с. 53).

Отже відсутні підстави вважати доведеним право позивача на отримання стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини першої статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Для настання цивільно-правової відповідальності необхідна наявність наступних елементів: протиправність дій, винність дій особи, яка завдала шкоди, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між винними діями та наслідками, що настали.

Крім того, згідно з частиною першою, пунктом 2 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт завдання моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони завдані, в якій грошовій сумі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, ОСОБА_1 зазначала, що саме діями відповідача щодо ненадання їй щорічної основної відпустки повної тривалості та додаткової відпустки, невчасної видачі трудової книжки її було позбавлено права на перерахунок пенсії як особі, яка набула необхідний страховий стаж, і внаслідок таких дій вона тривалий час перебувала у пригніченому, стресовому стані.

Однак такі обставини не є підставою для стягнення моральної шкоди у цьому позові, а позивачем не доведено, що саме затримкою видачі трудової книжки їй було завдано моральних страждань чи втрат немайнового характеру. Матеріали справи доказів спричинення такої шкоди не містять.

З огляду на викладене у задоволенні цієї вимоги також слід відмовити.

Місцевий суд вищезазначеного не врахував, допустив порушення норм матеріального права, а тому рішення Галицького районного суду від 2 травня 2022 року не може залишатися в силі та підлягає до скасування з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради та представника ОСОБА_1 адвоката Дениса Тараса Дмитровича задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду від 2 травня 2022 року скасувати, ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до Відділу освіти і науки Бурштинської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Освітній омбудсмен України, про зміну дати звільнення, зобов`язання до вчинення дій, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визначити днем звільнення ОСОБА_1 з посади директора Бурштинської гімназії 31.07.2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 16 вересня 2022 року.