Провадження № 2-о/161/309/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Жаловаги І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявники через свого представника адвоката Поліщука В.А. звернулись до суду із вказаною заявою.

В обґрунтування вимог вказують, що вони є громадянами України та перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2013 року. Від шлюбу у них народилось троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується відповідними свідоцтвами про народження. Зважаючи на те, що діти були народжені на території тимчасово окупованої території, батьки позбавлені можливості отримати свідоцтва про народження дитини встановленого в Україні зразка у позасудовому порядку.

З огляду на наведене, просять суд встановити факт народження дітей, для реалізації своїх батьківських прав, належної реєстрації їх народження та отримання соціальної допомоги по догляду за дитиною.

Представник заявників до початку судового розгляду подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи в письмовій заяві просить здійснювати розгляд справи без його участі, при вирішенні заяви покладається на розсуд суду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.7 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

У відповідності до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану (п.4 ст. 273 ЦПК України).

Судом встановлено, що заявники ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянами України (а.с.6-11).

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Феодосіївського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, останні перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2013 року (актовий запис № 183) (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03 вересня 2014 року, виданого Виконавчим комітетом Старокримської міської ради Кіровського району Автономної Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_6 у заявників народилась перша дитина - ОСОБА_3 (місце народження: м. Старий Крим, Кіровський район, Автономна Республіка Крим) (а.с.13).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 18 лютого 2016 року, виданого Кіровським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_7 у заявників народилась друга дитина - ОСОБА_4 (місце народження: м. Феодосія, Республіка Крим) (а.с.14).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 17 березня 2021 року, виданого Феодосіївським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_8 у заявників народилась третя дитина - ОСОБА_5 (місце народження: м. Феодосія, Республіка Крим) (а.с.15).

Згідно з ч.4 ст.5 Закону примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону, тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Статтею 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ч.1-3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 22.10.2018 у справі №235/2357/17, документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Відповідно до п.п. а п. 2 ч. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Відповідно до ч. 2ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану"державна реєстрація народження дитини проводитися за письмовою або усною заявою батьків чи одного з батьків за місцем її проживання або за місцем проживанням батьків.

Згідно з п.4 ч. 4ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану"- за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5проведення державної реєстрації народження дитини здійснюється за оригіналом або дублікатом медичного свідоцтва про народження.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4ст. 144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

З огляду на наведене, заявники не мають іншої можливості здійснити реєстрацію народження своєї дитини згідно вимог законодавства України та одержати відповідне свідоцтво про народження, що в подальшому може слугувати перешкодою для реалізації батьківських та інших прав.

З врахуванням викладеного, суд вважає заяву про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України обґрунтованою та такою що підлягає до задоволення.

Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справі про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Таким чином, рішення у даній справі підлягає до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77-81, 317, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, - задовольнити.

Встановити факт народження громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженкою міста Янгіюль Ташкентської області Республіки Узбекистан, першої дитини чоловічої статі - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Старий Крим Кіровського району Автономної Республіки Крим. Батьком дитини є громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець міста Ходжаабад Ходжаабадського району Андижанської області Республіки Узбекистан.

Встановити факт народження громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженкою міста Янгіюль Ташкентської області Республіки Узбекистан, другої дитини чоловічої статі - ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в місті Феодосія Автономної Республіки Крим. Батьком дитини є громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець міста Ходжаабад Ходжаабадського району Андижанської області Республіки Узбекистан.

Встановити факт народження громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженкою міста Янгіюль Ташкентської області Республіки Узбекистан, третьої дитини жіночої статі - ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 в місті Феодосія Автономної Республіки Крим. Батьком дитини є громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець міста Ходжаабад Ходжаабадського району Андижанської області Республіки Узбекистан.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 13 жовтня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк