Справа № 211/3432/20
Провадження № 2/211/125/22
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.,

при секретарі Мариненко Е.П.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення, -

встановив:

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов`язати Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі по тексту - КПТМ «Криворіжтепломережа») здійснити перерахунок вартості послуги з централізованого опалення, нарахованої відповідачем та сплаченої позивачем, за період з 01.05.2016 по 01.11.2018. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , є споживачем комунальної послуги з централізованого опалення, яку надає та здійснює КПТМ «Криворіжтепломережа». Вважає, що її права, як споживача житлово-комунальних послуг із централізованого опалення, порушені відповідачем, оскільки у період з 01.05.2016 по 01.11.2018 ціна (тариф) на ці послуги була значно завищена за рахунок включення до їхньої собівартості незаконної, економічно необґрунтованої та завищеної ціни на природний газ. Внаслідок цього у вказаний вище період вона вимушена була сплачувати необґрунтовано збільшену вартість за послуги з централізованого опалення, а відповідач, в свою чергу, отримав необґрунтовану економічну вигоду. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 у справі № 826/9665/16 за позовами ГО Тарифна Мобілізація, ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України , Постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 була визнана протиправною та не чинною з моменту її прийняття, тобто з 27.04.2016. Зазначеним судовим рішенням Постанова № 315 від 27.04.2016 визнана протиправною та не чинною повністю, а не лише в частині, що встановлювала граничну роздрібну ціну на газ для населення. Таким чином, протиправним і не чинним із моменту прийняття є і підпункт 4 пункту 2 Постанови № 315 щодо підвищення більше, ніж в два рази ціни на газ, який купується виробниками теплової енергії у НАК Нафтогаз України (з метою надання населенню послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води). Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 у справі № 826/9665/16 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 було залишено без змін. Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України визначено, що основними завданнями судочинства є, у тому числі, обов`язковість судових рішень. Аналогічні положення містяться в п. 5 ч. 3 ст. 2 КАС України. Ст. 1291 Конституції України передбачає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 у справі № 826/826/16 є обов`язковим для виконання відповідачем, як виконавцем послуги централізованого опалення (до собівартості яких включаються витрати на придбання природного газу), тому що у вказаний вище період часу постачання їй послуг із централізованого опалення здійснювалося за цінами, у складі яких була врахована (закладена) ціна на газ, встановлена протиправною і не чинною Постановою КМУ № 315. Їй, як побутовому індивідуальному споживачу житлово-комунальних послуг із централізованого опалення, вказані послуги в період з 01.05.2016 по 01.11.2018 надавалися за вартістю, до складу яких входили витрати на придбання природного газу, за ціною, визнаною судовим рішенням (яке набрало законної сили) незаконною та економічно необґрунтованою. У силу того, що ціни (тарифи) на послуги з централізованого опалення є регульованими державою, з урахуванням того, що основна зі складових собівартості цих послуг (ціна на газ) визнана в судовому порядку не законною та економічно не обґрунтованою, ціна та сукупна вартість послуг із централізованого опалення, сплачена нею за період з 01.05.2016 по 01.11.2018, є завищеною та не законною (такою, що не відповідає статті 12 ЗУ «Про ціни та ціноутворення»). Вона намагалася здійснити досудове врегулювання спору з відповідачем шляхом направлення останньому заяви про здійснення перерахунку сплачених сум за централізоване опалення від 28.02.2020, проте, спір не було врегульовано, а на вказану вище заяву про здійснення перерахунку від відповідача надійшов лист за № 225/02/06 від 10.03.2020, в якому зазначено про неможливість здійснення перерахунку з огляду на відсутність передбаченого законодавством механізму такого перерахунку. На підставі вищевикладеного позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 23.06.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 14.09.2020 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимога підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. У подальшому звернулася до суду з заявою про закінчення розгляду справи у її відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві. У подальшому звернулася до суду з заявою про закінчення розгляду справи у її відсутність.

Відповідач скористався правом подання відзиву на позов та 08.07.2020 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача ОСОБА_5 просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши сторони у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечується, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються КПТМ «Криворіжтепломережа».

Господарська діяльність КПТМ «Криворіжтепломережа» полягає у виробництві, транспортуванні, постачанні та реалізації теплової енергії, а також наданні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам, та здійснюється на підставі рішень Криворізької міської ради та її виконкому, Статуту КПТМ «Криворіжтепломережа», внутрішніх нормативних актів, які не протирічать чинному законодавству України.

Між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню з одного боку та споживанню з іншого боку комунальних послуг з централізованого опалення, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (чинні на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону передбачено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Стаття 526 ЦК України містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Позивач просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок за послугу з централізованого опалення по її квартирі з 01.05.2016 по 01.11.2018 на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 щодо визнання постанови КМУ № 315 від 27 квітня 2016 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758» з моменту її прийняття (яка втратила чинність на підставі постанови КМ № 867 від 19.10.2018), суд погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, в частині того, що зазначена постанова регулювала роздрібну ціну на природний газ для побутових споживачів, проте КПТМ «Криворіжтепломережа» є юридичною особою, господарська діяльність якої полягає у виробництві, транспортуванні, постачанні та реалізації теплової енергії споживачам для потреби теплопостачання. Відносини, що регулювались вищезазначеною постановою не мають відношення до господарської діяльності відповідача, так як підприємство не є побутовим споживачем та не реалізує природний газ побутовим споживачам.

З огляду на відсутність правових підстав, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 № 151 «Про затвердження Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості» відповідач відмовив у здійсненні перерахунку, про що позивача було повідомлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Ціна, за якою було закуплено природний газ з метою надання послуг з централізованого опалення для потреб населення була погоджена з постачальником і перегляду не підлягає.

Типовим договором також не передбачено здійснення перерахунку у зв`язку зі скасуванням підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють тарифну політику в державі.

Крім того, пунктом 1 договору передбачено, що виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Тариф Криворізькою міською радою встановлено відповідно до ст. 28, ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 7, ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 13 Закону України «Про теплопостачання», згідно з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання гарячої води, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги.

Позивач зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц, судом було зроблено висновок про те, що в разі відміни судом акта, яким встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги, за зверненням споживача, їх виконавець (постачальник) повинен здійснити перерахунок. Дані тарифи не були скасовані в судовому порядку. Позивач також не наводить докази, щодо скасування тарифів на централізоване опалення. Також у вказаній постанові в судовому порядку було визнано нечинною саме те рішення органу виконавчої влади, на підставі якого були затверджені тарифи на постачання холодної води та водовідведення і предметом судового захисту було перерахування плати за надані послуги, яка проводилась на підставі скасованого рішення. А тому, висновки, викладені у зазначеній постанові, не можуть бути враховані судом у спірних правовідносинах.

Враховуючи вказане, у задоволенні позову про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення слід відмовити.

Оскільки позивач згідно з положеннями ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, то він компенсується за рахунок держави в порядку, передбаченому положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263, 265, 354, 355 ЦПК України, суд -

вирішив:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко