Справа № 308/1474/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання Майор Ю.В.,

з участю предстанивка позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород за правилами загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 подану в особі представника позивача - ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа : Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» про стягнення завданих збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в особі представника позивача - ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа : Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» про стягнення завданих збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди.

Мотивуючи свої позовні вимоги, вказує на те, що 14.02.2020 р. о 12 год. 10 хв. на автодорозі Київ-Чоп, на 819 км, поблизу АЗС «БРСМ» водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Opel Corsa-C», номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху,не впевнився в безпечності та допустив зіткнення з автомобілем «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Позивач вказує, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху , за що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 11.03.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні ДТП (порушив вимоги пункту 10.1 ПДР України ) та визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок даної пригоди власнику автомобіля марки «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_2 завдано матеріальний збиток.

Згідно звіту № 42/20-1 про оцінку автомобіля «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 складеного 15 листопада 2020 року поведеного фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 , який є суб`єктом оціночної діяльності:

-Ринкова вартість автомобіля «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 станом на 14.02.2020 року становила 453 204,00 грн.;

-Вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 складає 389 979,11 грн.;

-Коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 складає 0,000;

-Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 складає 389 979,11 грн.;

-Втрата товарної вартості атвоомбіля «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 складає 33727,32 грн.

Позивач вказує на те, що згідно звіту про оцінку автомобіля суб`єкт оціночної діяльності встановив вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 14 лютого 2020 року в розмірі 423 706,43 грн.

Позивач зазначає, що при визначенні матеріальних втрат позивача в результаті дій відповідача є те, що автомобіль «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 позивачем було придбано в кредит на підставі:

-Договору купівлі - продажу автомобіля із використання банківського кредиту укладеного між продавцем ПрАТ «Закарпаття-Авто» та покупцем ОСОБА_2 від 05.08.2019 року. Вартість автомобіля згідно рахунку фактури № 814718-Y02970 від 05.08.2019 року складала 480 152,00 грн. Згідно умов договору купівлі-продажу позивачем ОСОБА_2 на користь продавця ПрАТ «Закарпаття-Авто» було сплачено аванс у розмірі 48 020,00 грн.;

-Кредитного договору № 26141/2019 укладеного між АТ «КредоБанк» та ОСОБА_2 від 12.08.2019 року на підставі якого позивач отримала кредитні кошти на загальну суму 445 073,04 грн., з яких 427 996,00 грн. кредитних коштів банк переказав на користь продавця автомобіля ПрАТ «Закарпаття-Авто», а 17 077,04 грн. кредитних коштів переказав на користь ТДВ «Експрес страхування», яка застрахувала життя позивача.

-Договору страхування від нещасних випадків укладеного між ОСОБА_2 та ДТВ «Експрес Страхування»;

-Договору застави укладеного між ОСОБА_2 як заставодавцем та АТ «Кредо Банк» як заставодержателем від 12.08.2019 року;

-Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави укладеного між ОСОБА_5 та ДТВ «Експрес Страхування».

Позивач вказує на те, що за результатами розгляду страховиком ТДВ «Експрнес страхування» заяви ОСОБА_5 про настання страхового випадку було встановлено факт, що автомобіль «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 вважається конструктивно знищеним та було прийнято рішення про виплату розміру страхового відшкодування на користь вигодо набувача АТ «Кредо Банк» в рахунок погашення кредиту в розмірі 365 602, 40 грн. Франшиза складає 47 601,60 грн.

12.05.2020 року страховик ТДВ «Експрес страхування» перерахував кошти в сумі 365 602 ,40 грн. на транзитний рахунок ОСОБА_2 в АТ «Кредо Банк» для погашення кредиту за автомобіль.

Позивач вказує на те, що відповідно до виписки по особовому рахунку ОСОБА_2 в АТ «Кредо Банк» IBAN/рахунок № НОМЕР_3 від 10 червня 2020 року позивач сплатила в повне погашення кредиту за Кредитним договором на загальну суму 491 999,73 грн., з яких - 445073,04 грн. погашення тіла кредиту, 46 926, 69грн. погашення відсотків за кредитом.

Вважає, що враховуючи розмір отриманого страхового відшкодування загальні витрати ОСОБА_5 на кредитні платежі складає: 491 999,73 грн.(загальна сума кредитних платежів) 365 602,40 грн. (страхове відшкодування) =126 397,33 грн.

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля ринкова вартість авто до моменту ДТП складала 453 204,00 , а після ДТП вартість відновлювального ремонту складає 389 979,11 грн в сукупності з втратою товарної вартості пошкодженого авто на суму 33 727,32 грн. (загалом 423 706,43 грн.) Таким чином, відновлення пошкодженого авто складає 94 відсотки від його ринкової вартості до моменту пошкодження, тобто є економічно не доцільним, а саме авто є конструктивно знищеним.

В зв`язку з наведеним позивач вважає, що їй було заподіяно матеріальної шкоди у розмірі витрат на придбання авто на суму авансового внеску позивача, як покупця на користь продавця ПрАТ «Закарпаття-Авто» у розмірі 48 020,00 та власник коштів позивача витрачених на погашення кредиту на купівлю авто у розмірі 126 397,33, тобто всього на загальну суму 174 417,33 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь.

Окрім майнової шкоди, завданої ушкодженням автомобіля позивач посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, йому завдано неправомірними діями відповідача також моральну шкоду, що полягає у моральних стражданнях від втрати майна та неможливості користуватись транспортним засобом для власних потреб та потреб бізнесу протягом тривалого часу. Позивач до листопада місяця 2020 року витрачав всі свої заощадження на погашення кредиту намагаючись належним чином виконувати договір кредитування та оминути штрафних санкцій за його невиконання. Таким чином, факт втрати майна, факт порушення прав та інтересів позивача, необхідність протягом тривалого часу здійснювати витрати, тривала неможливість відновити своє право користуватись майном та благами від нього завдали глибоких та тривалих негативних емоцій у вигляді стресу, розпачу від усвідомлення безпомічності, страху та гніву. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в сумі 40 000,00 грн.

Оскільки позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу марки «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 , а відповідач визнаний винним у скоєнні ДТП, в добровільному порядку відповідач завдану шкоду не відшкодував, з посиланням на викладене, просить суд ухвалити рішення яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 174 417,33 грн. та суму завданої моральної шкоди в розмірі 40 000,00 грн. та судові витрати.

Короткий виклад позицій сторін по справі:

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги викладені в позові підтримав, надавши суду пояснення аналогічні викладеним у позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. Подав до суду заяву відповідно до якої проти задоволення позову заперечує, ввжає, що позивач повинна була пред`явити позовні вимоги до страхової компанії. Також зазначив, що позивач помилково вважає, що має право на стягнення витрат матеріальної шкоди, оскільки винуватець ДТП може відшкодувати різницю між вартістю на момент ДТП та відновлювальною вартістю. Однак ОСОБА_2 зазначила, що автомобіль знищено, хоча згідно поданого звіту вартість відновлювального ремонту нижча вартості автомобіля на момент ДТП. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. У доданому звіті вбачається, що вартість відновлюваного ремонту складає 389 979,11 грн.. В той же час, доказів того що автомобіль не може бути відремонтовано суду не надано. Окрім того, страховою компанією позивачу було відшкодовано суму в розмірі 365 602,40 грн.. Також вказує на те, що розмір моральної шкоди нічим не обґрунтований тому необхідно відмовити у його стягненні. Окрім цього зазначає, що він є інвалідом, що підтверджується повідомленням закладу охорони здоров`я про рішення МСЕК, де вказано, що є третя по зору - загальне захворювання, безстрокове, має важкий стан здоров`я, пережив операцію. Тому просить врахувати дані обставини, та те, що позовні вимоги є необгрунтовані і в їх задоволенні необхідно відмовити.

Представник третьої особи Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» в судове засідання не зявився. Подав до суду клопотання відповідно до якого просив суд провести розгляд справи без його участі

Заяви та клопотання:

10 березня 2021 року представник відповідача подано до суду заяву про надання можливості ознайомлення з матеріалами справи.

12 березня 2021 року представником Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» подано до суду клопотання про обєднання позовів у справах № 308/10738/20 та № 308/1474/21.

18 березня 2021 року відповідачем подано до суду заяву про заперечення щодо задоволення позову.

24 березня 2021 року представник позивача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

20 серпня 2021 року представником Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» подано клопотання про розгляд спарви без його участі.

30 серпня 2021 року представником відповідача Суязова Г.В. подано до суду заяву про припинення договору про представництво інтересів у суді.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

24.02.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду відкрито провадження по справі та вирішено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження .

19.04.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду вирішено передати дану цивільну справу судді Ужгородського міськраойнного суду Малюк В.М. для вирішення питання про обєднання.

26.05.2021 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Малюк В.М. в обєднанні в одне провадження цивільних справ відмовлено.

09.09.2021 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Бенца К.К. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляд по суті.

Заслухавши вступне слово представника позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з влас-ної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Фактичні обставини справи встановлені судом:

Судом встановлено, що 14.02.2020 р. о 12 год. 10 хв. на автодорозі Київ-Чоп, на 819 км, поблизу АЗС «БРСМ» водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Opel Corsa-C», номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху,не впевнився в безпечності та допустив зіткнення з атовомбілем «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги пункту 10.1 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Вищевказане ДТП, як стверджує позивач, призвело до завдання транспортному засобу марки «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 , належному ОСОБА_2 значних механічних пошкоджень.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_2 (а.с.12).

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 11.03.2020 року у справі №308/1889/20 відповідача ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в тому, що 14.02.2020 р. о 12 год. 10 хв. на автодорозі Київ-Чоп, на 819 км, поблизу АЗС «БРСМ» водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Opel Corsa-C», номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху,не впевнився в безпечності та допустив зіткнення з атовомбілем «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги пункту 10.1 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та призначено відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На підставі наведеного, суд вважає, що вина відповідача ОСОБА_3 у вчиненні 14.02.2020 року дорожньо-транспортної пригоди встановлена та повністю доведена судовим рішенням і в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України доведення не потребує.

Вищевказане ДТП, як стверджує позивач, призвело до завдання транспортному засобу «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 механічних пошкоджень.

Як встановлено судом, 25.02.2020 року оцінювачем ОСОБА_4 проведено огляд автомобіля марки «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 , під час якого виявлено ряд пошкоджень, опис яких наявний у протоколі огляду транспортного засобу від 25.02.2020 року. Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 25.02.2020 року , при огляді автомобіля були присутні: ОСОБА_6 , що стверджується підписом останнього у протоколі . ( а.с. 21-22)

Відповідно до звіту № 42/20-1 від 25.11.2020 року , проведеного ПП ОСОБА_4 , який є субєктом оціночної діяльності (сертифікат № 579/20 виданий Фондом держмайна України 03.07.2020р.):

-Ринкова вартість автомобіля «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 станом на 14.02.2020 року становила 453 204,00 грн.;

-Вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 складає 389 979,11 грн.;

-Коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 складає 0,000;

-Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 складає 389 979,11 грн.;

-Втрата товарної вартості атвомобіля «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 складає 33727,32 грн.

На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, викладених в методиці складено висновок, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП станом на 14 лютого 2020 року складає 423 706,43 грн. ( а.с.13- 30).

Відповідно до звіту № 42/20-1 від 25.11.2020 року, оцінку виконано ПП ОСОБА_4 на підставі договору з ОСОБА_2 від 25.11.2020 року .

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 07.08.2019 року між ТДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір № 202.19.2478875 добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу марки «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 . Строк дії договору з 00.00. год. 12.08.2019 ркоу по 24.00год. 11.08.2026 року. ( а.с. 59-63)

Як встановлено судом ОСОБА_2 звернулась до директора ТДВ «Експрес Страхування» 30.04.2020 року із заявою про виплату страхового відшкодування в якості погашення крдетної заборованості згідно рішення АТ «Кредобанк». ( а.с.65)

12.05.2020 року заступник директора ТДВ «Експрес Страхування» Залуцький С.В. звернувся до ОСОБА_2 із листом відповідно до якого зазначив, що ТДВ «Експрес Страхування», розглянувши документи щодо здійснення страхового відшкодування, повідомляє, що внаслідок події 14.02.2020, що має ознаки страхового випадку, автомобіль «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 , застрахований за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202.19.2478875 від 07.08.2019 року , вважається конструктивно знищеним, у звязку з чим з суми страхового відшкодування вираховується залишкова вартість автомобіля та встановлена договором страхування франшиза. Ринкова вартість автомобіля на момент настання страхового випадку склала 453 204,00 грн. Залишкова вартість транспортного засобу становить 40 000,00 грн. Франшиза складає 47 601,60 грн. Таким чином, розмір страхового відшкодування складає 365 602, 40 грн. та буде перераховано в рахунок погашення кредитної заборгованості в АТ «Кредобанк» найближчим часом . (а.с.66)

Відповідно до платіжного доручення № ЦО02626 від 12.05.2020 року ТОВ «Експрес Страхування», перерахована АТ "Кредо Банк" сума страхового відшкодування в розмірі 365 602, 40 грн., ( а.с. 103)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України), ЗУ Про страхування.

Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування завданих збитків .

Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди.

Згідно з ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст.16ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути зокрема майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється.

Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством (ч. 4 ст. 9 Закону України «Про страхування»).

Стаття 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначає, що оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Згідно ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність вУкраїні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, відповідач, як особа, яка своїми протиправними діями завдала шкоди позивачу, зобов`язаний відшкодувати завдану ним шкоду у повному розмірі, якщо не доведе, що шкоду завдано не з його вини.

У даному випадку судовим рішенням (постановою про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП) встановлено вину відповідача в ДТП , і відповідно, заподіяння шкоди майну позивача внаслідок неправомірних (винних) дій. Таким чином, відповідач є відповідальним за шкоду, завдану його протиправними діями. Підстав для звільнення відповідача від відповідальності у даному випадку нема.

Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з виниіншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідачем не доведено факт того, що шкоду транспортному засобу марки «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц, провадження № 61-34581св18, зазначено, що якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Як встановлено судом, відповідно до звіту про оцінку автомобіля № 42/20-1 від 25.11.2020 року вартість матеріального збитку , завданого власнику автомобіля «Chery Tiggo 7», номерний знак НОМЕР_2 складає 423 706,43 грн. , а сума відшкодування майнової шкоди потерпілому, яка здійснена ТДВ «Експрес Страхування» становить 365 602, 40 грн. , а відтак позивач має право вимоги від відповідача різниці між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою від ТДВ «Експрес Страхування» , що становить 58 104,03 грн., а тому на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю матеріального збитку та виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 58 104,03 грн. (423 706,43 грн. (завданих позивачу збитків) 365 602,4 грн. (розмір відшкодовуваного страхового відшкодування) = 58104,03 грн. (різниця між вартістю матеріального збитку та виплаченим страховим відшкодуванням).

Розмір шкоди встановлений належними доказами, відповідачем не оспорений.

Таким чином, за приписами п.1 ч.1 ст.1188 ЦК та ч.1 ст.1166 ЦК України , ст. 1194 ЦК України сукупність яких має застосовуватись до спірних правовідносин, що виникли з заподіяння шкоди між двома джерелами підвищеної небезпеки, - у позивача виникло право вимагати від відповідача різниці між фактичним розміром завданої йому шкоди і страховою виплатою від ТДВ Експрес Страхування.

Що стосується аргументів представника позивача про стягнення матеріальної шкоди, що складається з виплати власних коштів позивача витрачених на погашення кредиту на купівлю авто у звязку з його конструктивним знищенням, то у такий спосіб відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП чинним законодавством не передбачено.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування по-кладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 40000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з пунктами 3,9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно п.17-1 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» потерпілий, тобто особа, якій заподіяно моральну шкоду внаслідок незаконних дій, має право пред`явити позов про її відшкодування.

При вирішенні спору про відшкодування фізичній особі моральної шкоди, судом також враховані відповідні правові висновки з питань відшкодування моральної (немайнової) шкоди, висловлені у постановах Верховного Суду.

Так, загальні підходи до відшкодування моральної шкоди були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 р. у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Суд вважає, що у зв`язку із стражданнями, яких позивач зазнав у зв`язку з пошкодженням майна позивача йому спричинена і моральна шкода, яку виходячи з характеру, глибини та тривалості фізичних та душевних страждань позивача, з урахуванням вимог розумності та справедливості суд визначає у розмірі 25000,00грн.

Визначаючи розмір морального відшкодування у розмірі 25000,00грн. , та керуючись принципом розумності та справедливості, суд виходить із встановлених у даній справі обставин, враховує характер,тяжкість, тривалість моральних страждань позивача та їх наслідки, що відповідає рівню понесених позивачем страждань , тобто є справедливою сатисфакцією.

Отже, з урахуванням законодавчо закріпленого обґрунтування і підстав стягнення моральної шкоди, а також те, що матеріалами справи доведено протиправність дій відповідача , суд вважає, що у даній справі позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково , стягнути на користь позивача 25 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди .

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України,№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається,виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір в розмірі 4014,18 грн. (за подання позовної заяви).

Предмет позову стягнення завданих збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди, яка становить 214417,33 грн.

Разом з тим, суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у загальному розмірі 83 104,03грн.

За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 1555,82 грн. (83 104,03грн * 4014,18 / 214417,3).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 22, 1166 , 1167 ЦК України, ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 352-353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 подану в особі представника позивача - ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа : Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» про стягнення завданих збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації : АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання : АДРЕСА_2 ) суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 58104,03 грн. (п`ятдесят вісім тисяч сто чотири грн. 03 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації : АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання : АДРЕСА_2 ) грн. 25000 (двадцять п`ять тисяч гривень) завданої моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_3 (місце реєстрації : АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання : АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в сумі 1555,82 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч. 2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_2 (місце проживання : АДРЕСА_2 );

Відповідач ОСОБА_3 (місце реєстрації : АДРЕСА_1 );

Третя особа : Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (місце знаходження : 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2)

Дата складання повного тексту судового рішення - 22.09.2022.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца